Справа № 2а-8568/11/2670
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2011-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 липня 2011 року № 2а-8568/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії:

головуючого судді Аблова Є.В.;

судді Амельохіна В.В.,

судді Федорчука А.Б.,

при секретарі Мальчик І.Ю.,

за участю сторін:

представника позивача -Плескуна В.В.,

представників відповідача -Ахтімірової М.Г., Кратко Л.М.,

представника третьої особи -Морозова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом АТ »до Антимонопольного комітету України за участю третьої особи публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про скасування розпорядження №254-р від 01.06.11 р.,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Антимонопольного комітету України за участю третьої особи публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про скасування розпорядження №254-р від 01.06.11 р., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що загальнодержавні ринки «місцевий телефонний зв'язок», «надання в користування каналів електрозв'язку» перебувають в стані природної монополії, тому оскаржуване розпорядження відповідача прийнято з порушенням Закону України «Про природні монополії». Також, позивач наголошує на застосуванні до Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком»положень ст. 10 Закону України «Про природні монополії»в частині обов'язку ВАТ «Укртелеком»здійснювати закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти.

В позовній заяві позивач просить суд скасувати розпорядження Антимонопольного комітету України від 01.06.11 р. №254-р.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали повністю та зазначили, що сферу зв'язку загального користування в тому числі «місцевий телефонний зв'язок»та «надання в користування каналів електрозв'язку»не віднесено до сфер діяльності суб'єктів природних монополій та вказує на те, що ринки надання послуг «місцевий телефонний зв'язок»і «надання в користування каналів електрозв'язку»не перебувають в стані природної монополії, тому розпорядження № 254-р від 01.06.2011р. прийнято з додержанням законодавства України та в межах компетенції Антимонопольного комітету України.

Представник третьої особи проти задоволення позовних вимог заперечував.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши представника позивача, представників відповідача, представника третьої особи, суд дійшов наступних висновків:

Судом встановлено, що 26.08.2005р. Тимчасовою адміністративною колегією Антимонопольного комітету України прийнято розпорядження № 13-р/тк, яким затверджено Перелік суб'єктів господарювання, що займають монопольне (домінуюче) становище на загальнодержавних ринках. Даним розпорядження до Розділу І «Суб'єкти природних монополій» Переліку суб'єктів господарювання, що займають монопольне (домінуюче) становище на загальнодержавних ринках, включено ВАТ «Укртелеком», як суб'єкта природних монополій на загальнодержавних ринках «місцевий телефонний зв'язок», «надання в користування каналів електрозв'язку».

01.06.2011р. на засіданні Антимонопольного комітету України прийнято розпорядження № 254-р «Про внесення змін до переліку суб'єктів природних монополій щодо визнання такими, що втратили чинність, положення розділу І «Суб'єкти природних монополій»Переліку суб'єктів господарювання, що займають монопольне (домінуюче) становище на загальнодержавних ринках, затвердженого розпорядженням Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 26 серпня 2005 року № 13-р/тк, щодо включення ВАТ «Укртелеком»(м. Київ, ) до переліку суб'єктів природних монополій на загальнодержавних ринках «місцевий телефонний зв'язок», «надання в користування каналів електрозв'язку».

На момент розгляду справи ВАТ «Укртелеком» відсутнє в Переліку суб'єктів природних монополій на загальнодержавних ринках.

Законом України «Про природні монополії»визначено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні засади державного регулювання діяльності суб'єктів природних монополій в Україні. Його метою є забезпечення ефективності функціонування ринків, що перебувають у стані природної монополії, на основі збалансування інтересів суспільства, суб'єктів природних монополій та споживачів їх товарів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про природні монополії»«природна монополія»- стан товарного ринку, при якому задоволення попиту на цьому ринку є більш ефективним за умови відсутності конкуренції внаслідок технологічних особливостей виробництва (у зв'язку з істотним зменшенням витрат виробництва на одиницю товару в міру збільшення обсягів виробництва), а товари (послуги), що виробляються суб'єктами природних монополій, не можуть бути замінені у споживанні іншими товарами (послугами), у зв'язку з чим попит на цьому товарному ринку менше залежить від зміни цін на ці товари (послуги), ніж попит на інші товари (послуги) (далі - товари).

При цьому суб'єктом природної монополії є суб'єкт господарювання (юридична особа) будь-якої форми власності (монопольне утворення), який виробляє (реалізує) товари на ринку, що перебуває у стані природної монополії.

Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про природні монополії»встановлено, що терміни «суб'єкт господарювання», «конкуренція», «монопольне утворення», «ринок товару (товарний ринок)», «товар»вживаються у відповідних значеннях, визначених Законом України «Про захист економічної конкуренції».

Згідно ст. 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції»«монополізація»- це досягнення суб'єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, підтримання або посилення цього становища.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції»суб'єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо: на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб'єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар'єрів для доступу на ринок інших суб'єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

Враховуючи вищевикладені норми Закону України «Про природні монополії»та Закону України «Про захист економічної конкуренції»суд прийшов до висновку, що поняття «природна монополія» та «монопольне (домінуюче) становище»не є тотожними поняттями. Для включення суб'єкта господарювання до Переліку суб'єктів природних монополій необхідна наявність двох обставин: 1) суб'єкт господарювання має бути монопольним утворенням, тобто займати монопольне (домінуюче) становище; 2) суб'єкт господарювання повинен здійснювати діяльність (виробляти, реалізовувати товари, надавати послуги) на ринку, що перебуває у стані природної монополії.

Статтею 5 Закону України «Про природні монополії»в редакції, яка діяла з 24.05.2000р. до 18.11.2003р. визначено, що відповідно до цього Закону регулюється діяльність суб'єктів природних монополій у таких сферах: транспортування нафти і нафтопродуктів трубопроводами; транспортування природного і нафтового газу трубопроводами та його розподіл; транспортування інших речовин трубопровідним транспортом; передачі та розподілу електричної енергії; користування залізничними коліями, диспетчерськими службами, вокзалами та іншими об'єктами інфраструктури, що забезпечують рух залізничного транспорту загального користування; управління повітряним рухом; зв'язку загального користування; централізованого водопостачання та водовідведення; централізованого постачання теплової енергії; спеціалізованих послуг транспортних терміналів, портів, аеропортів за переліком, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, Законом України «Про природні монополії»в редакції, яка діяла до 18.11.2003 року сферу зв'язку загального користування було віднесено до сфер природних монополій.

18.11.2003 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про телекомунікації» підпунктом 4 пункту 7 Прикінцевих положень якого внесено зміни до ст.ст. 4, 5, 6 та розділу V «Прикінцеві положення»Закону України «Про природні монополії».

Згідно даних змін з переліку сфер природних монополій, визначеного в ч. 1 ст. 5 Закону України «Про природні монополії», виключено сферу зв'язку загального користування.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про природні монополії», яка діяла на момент прийняття Відповідачем розпорядження, що є предметом даного розгляду, встановлено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають на товарних ринках України, які перебувають у стані природної монополії, та на суміжних ринках за участю суб'єктів природних монополій. Передбачене цим Законом регулювання діяльності суб'єктів природних монополій не застосовується у сферах, що не належать до природних монополій, якщо інше не встановлено законами України.

Пунктом 4 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про природні монополії»встановлено, що регулювання у сфері зв'язку проводиться відповідно до Закону України «Про телекомунікації», Закону України «Про поштовий зв'язок».

Враховуючи положення ст.ст. 2, 5 та пункту 4 розділу V Закону України «Про природні монополії»суд дійшов висновку, що на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, даним Законом сферу телекомунікацій (сферу електрозв'язку) не було віднесено до переліку сфер діяльності суб'єктів природних монополій і починаючи з 18.11.2003р. положення Закону України «Про природні монополії»не розповсюджують свою дію на сферу зв'язку та містять норму щодо здійснення державного регулювання у сфері зв'язку згідно Законів України «Про телекомунікації»та «Про поштовий зв'язок».

Згідно ст. 1 Закону України «Про телекомунікації»монопольний (домінуючий) оператор телекомунікацій - оператор, який відповідно до законодавства України займає монопольне (домінуюче) становище на ринку певних телекомунікаційних послуг на території держави чи певного регіону.

Відповідно до ч. 4 ст. 37 Закону України «Про телекомунікації»віднесення операторів і провайдерів телекомунікацій до операторів і провайдерів, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку телекомунікацій, проводиться Антимонопольним комітетом України на підставі законодавства про захист економічної конкуренції.

В Законі України «Про телекомунікації»відсутні норми, якими сферу телекомунікацій було б віднесено до переліку сфер (ринків), які перебувають у стані природної монополії, також в даному Законі відсутні норми, якими здійснювалося б регулювання діяльності суб'єктів природних монополій.

Враховуючи викладене та те, що починаючи з 18.11.2003р. сферу зв'язку загального користування виключено з переліку сфер діяльності суб'єктів природних монополій, наданого в ст. 5 Закону України «Про природні монополії», колегія суддів погоджується з позицією відповідача про те, що починаючи з 18.11.2003р. сферу зв'язку загального користування, в тому числі і сферу телекомунікацій (електрозв'язку), не віднесено до сфер (ринків), які перебувають в стані природної монополії.

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про природні монополії»встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції у сферах природних монополій здійснюється Антимонопольним комітетом України відповідно до його компетенції.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 даного Закону встановлено, що Перелік суб'єктів природних монополій складається та ведеться Антимонопольним комітетом України відповідно до його повноважень.

Згідно положень ст. 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»одним з основних завдань Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині контролю за концентрацією, узгодженими діями суб'єктів господарювання та регулюванням цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб'єктами природних монополій.

Відповідно до ч. 10 ст. 12-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»розпорядження та рішення Антимонопольного комітету України, адміністративної колегії Антимонопольного комітету України, адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України приймаються шляхом голосування більшістю голосів присутніх на їх засіданнях членів.

Питання складання та ведення переліку суб'єктів природних монополій регулюється Положенням «Про складання та ведення переліку суб'єктів природних монополій», затвердженим розпорядженням Антимонопольного комітету України № 537-р від 12.12.2006р. (надалі -Положення № 537-р).

Підпунктом 2.1. Положення № 537-р встановлено, що «складання та ведення переліку суб'єктів природних монополій»- це уточнення та оновлення списків суб'єктів господарювання, які здійснюють свою діяльність у сферах природних монополій.

Положеннями пп. 3.1 Положення № 537-р встановлено, що до переліку суб'єктів природних монополій включаються суб'єкти господарювання (юридичні особи), які виробляють (реалізують) товари на ринках, що перебувають у стані природної монополії. Із зазначеного переліку виключаються суб'єкти господарювання, які припинили свою діяльність на відповідному ринку.

Підпунктом 4.1 Положення № 537-р встановлено, що складання та ведення переліку суб'єктів природних монополій здійснюють на: загальнодержавних ринках та міжрегіональних ринках - Антимонопольний комітет України із залученням територіальних відділень; регіональних ринках - територіальні відділення Антимонопольного комітету України.

Частиною 3 ст. 13 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»встановлено, що Антимонопольний комітет України як вищий колегіальний орган може розглядати будь-яке питання, що належить до компетенції його органів.

Враховуючи матеріали справи, положення законодавства України, та зокрема те, що сферу телекомунікацій (електрозв'язку) не віднесено до сфер (ринків), які перебувають в стані природних монополій, колегія суддів дійшла висновку, що розпорядження Антимонопольного комітету України № 254-р від 01.06.2011р. відповідає законодавству України, та прийняте в межах компетенції Антимонопольного комітету України.

Стосовно посилань позивача на застосування до ВАТ «Укртелеком»положень ч. 3 ст. 10 Закону України «Про природні монополії», якими встановлено, що суб'єкти природних монополій здійснюють закупівлю товарів, робіт і послуг відповідно до вимог та процедур, визначених Законом України «Про здійснення державних закупівель», то колегія суддів не може погодитись з даними твердженнями Позивача з огляду на наступне.

Як встановлено вище, дія Закону України «Про природні монополії»розповсюджується лише на відносини, які виникають на товарних ринках України, які перебувають у стані природної монополії, та на суміжних ринках за участю суб'єктів природних монополій, а регулювання діяльності суб'єктів природних монополій не застосовується у сферах, що не належать до природних монополій, якщо інше не встановлено законами України.

Враховуючи, що державне регулювання в сфері електрозв'язку (телекомунікацій) здійснюється Законом України «Про телекомунікації», сферу телекомунікацій (електрозв'язку), в тому числі і ринки «місцевий телефонний зв'язок»та «надання в користування каналів електрозв'язку», не віднесено до сфер (ринків), які перебувають в стані природної монополії, а ВАТ «Укртелеком»не є суб'єктом природних монополій, колегія суддів дійшла висновку, що на ВАТ «Укртелеком»не розповсюджується дія положень ст. 10 Закону України «Про природні монополії»та ВАТ «Укртелеком»не зобов'язано здійснювати закупівлю товарів, робіт і послуг відповідно до вимог та процедур визначених Законом України «Про здійснення державних закупівель».

Колегія суддів не може погодитись з твердженнями позивача про те, що відповідач прийнявши оскаржуване розпорядження вчинив, як орган державної влади, вчинив антиконкурентні дії, що є порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Частиною 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції»надано перелік порушень законодавства про захист економічної конкуренції. Серед даного переліку наявне таке порушення, як антиконкурентні дії органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю.

Згідно ст. 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції»антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю є прийняття будь-яких актів (рішень, наказів, розпоряджень, постанов тощо), надання письмових чи усних вказівок, укладення угод або будь-які інші дії чи бездіяльність органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю (колегіального органу чи посадової особи), які призвели або можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції.

Згідно статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції»економічна конкуренція (конкуренція) - змагання між суб'єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб'єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб'єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб'єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване розпорядження прийнято в межах повноважень наданих АМК України та згідно процедури встановленої законодавством України, а також те, що АМК України не вчинено порушень законодавства України про захист економічної конкуренції в цілому та положень статей 15, 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції»зокрема, оскільки, оскаржуваним розпорядженням відповідач не надав жодних переваг ВАТ «Укртелеком»порівняно з іншими суб'єктами господарювання щодо здійснення діяльності на ринку «місцевого телефонного зв'язку», «надання в користування каналів електрозв'язку».

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог АТ » відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений та підписаний колегією суддів 05.07.11 р.

Головуючий суддя Аблов Є.В.

Суддя Амельохін В.В.

Суддя Федорчук А.Б.