Справа № 823/1424/18
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1424/18 Суддя (судді) першої інстанції: В.А. Гайдаш
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Судді-доповідача - Троян Н.М.,

суддів - Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування наказів та поновлення на посаді про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

1) визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 07 березня 2018 року №625;

2) визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 07 березня 2018 року №88 о/с;

3) поновити ОСОБА_3 з 07 березня 2018 року на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції №3 Чорнобаївського відділення поліції Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області;

4) стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно дійшов висновку щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення зі служби в поліції, з підстав ніби то перебування позивача на службі 05.03.2018 у стані алкогольного сп'яніння, оскільки вищевказане спростовується висновком результату лабораторного дослідження ТОВ «Фірма Медіком» (м. Київ) від 05.03.2018 (09 год. 55 хв.) №147134 про відсутність слідів алкогольних та психотропних речовин в організмі позивача, а право у відповідача на звільнення його зі служби в поліції згідно протоколу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 179 КУпАП виникає лише у зв'язку з набуттям рішенням суду законної сили.

Крім того, позивач зазначив, що встановлення факту перебування позивача у стані алкогольного сп'яніння лікарем комунального закладу «Черкаський обласний наркологічний диспансер» відбулось з порушенням, не було досліджено біологічні рідини організму, а виключно на підставі видиху повітря.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23 червня 2018 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд скасувати рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов - задовольнити.

Зокрема, апелянт посилався на те, що на час фіксації його стану було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 179 КУпАП, який на даний час не розглянутий в суді.

Крім того, вказує, що суд першої інстанції не перевірив законність його звільнення, а керувався лише показами працівників поліції.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем зазначено, що позивач скоїв дисциплінарний проступок, несумісний з подальшим проходженням служби в Національній поліції України.

Відтак, позивача правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення зі служби в поліції, з підстав перебування на службі 05.03.2018 у стані алкогольного сп'яніння, оскільки вказаними діями позивач порушив норми професійної та службової етики поліцейського, Дисциплінарного статуту ОВС.

Згідно з частиною другою статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 з 07.11.2015 проходив службу в поліції на посаді інспектора СРПП №3 Чорнобаївського відділення поліції Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 22.02.2018 №519 «Про відрядження поліцейських СРПП ГУНП до управління патрульної поліції в Черкаській області на стажування», позивач 05.03.2018 перебував на службі в Управлінні патрульної поліції в Черкаській області в нетверезому стані, у зв'язку з чим його було доставлено до комунального закладу «Черкаський обласний наркологічний диспансер» та лікарем проведено медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння і встановлено, що позивач 05.08.2018 о 08 год. 10 хв. перебував у стані алкогольного сп'яніння (а.с. 15).

Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області було проведено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни інспектором СРПП №3 Чорнобаївського відділення поліції Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_3 та наказом ГУНП в Черкаській області від 07.03.2018 №625 за вчинення проступків несумісних з подальшим проходженням служби ОСОБА_3 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с. 15-17).

На підставі вказаного наказу та подання Чорнобаївського відділку поліції Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області видано наказ №88 о/с від 07.03.2018 згідно якого, у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення, звільнено зі служби в поліції ОСОБА_3 з 07.03.2018 (а.с. 18).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку відповідача та з метою їх відновлення позивач звернувся за захистом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем не було спростовано факт його перебування на службі в поліції 05.03.2018 о 08 год. 00 хв. в стані алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим, суд вважає, що оскаржувані накази Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 07.03.2018 №625 та №88 о/с винесені з урахуванням норм чинного законодавства України, є правомірними та скасуванню не підлягають.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

Статтею 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно з частинами першою та другою статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Частиною першою статті 7 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Згідно статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

У відповідності до частини десятої статті 14 Дисциплінарного статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Визначення виду дисциплінарного стягнення є виключною компетенцією особи, якій законом надано право притягувати до дисциплінарної відповідальності. До того ж закон не встановлює необхідність послідовного призначення стягнень від менш суворого до більш суворого. Відтак, виходячи з фактичних обставин скоєного проступку та особи порушника, начальник ГУНП може застосувати до нього стягнення у межах компетенції, виходячи із обставин справи. Працівник поліції згідно Присяги та Правил поведінки не повинен за будь-яких умов зраджувати моральним принципам служби, що відповідають вимогам держави і очікуванням суспільства, їх неухильне дотримання - справа честі і обов'язку кожного працівника.

Працівник поліції, керуючись Присягою, відповідно до службового обов'язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе певні моральні зобов'язання, а саме бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби.

Відповідно до п. 6 частини другої Розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, під час виконання службових обов'язків поліцейському заборонено перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов'язків і в невстановленому місці.

Як свідчать матеріали справи, підставою для винесення відповідачем наказу від 07.03.2018 №625 щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції та наказу №88 о/с від 07.03.2018 про звільнення зі служби в поліції позивача - слугував факт перебування позивача на службі 05.03.2018 о 08 год. 10 хв. у стані алкогольного сп'яніння.

У суді першої інстанції 04.06.2018 допитані в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що позивач 04.03.2018 не вживав з ними алкогольних напоїв, а лише випив 0,5 л. безалкогольного пива.

Після того, згідно показів свідків, ОСОБА_3 пішов відпочивати, оскільки наступного дня у нього був робочий день (а.с. 109 зворот).

Однак до вказаних пояснень колегія суддів як і суд першої інстанції відноситься критично, оскільки опитаний в ході службового розслідування капітан поліції ОСОБА_3 пояснив, що 04.03.2018, у вечірній час, він вживав алкогольні напої в розмірі близько 0,7 л. горілки та 0,5 л. пива (а.с. 35 зворот).

Крім того, факт перебування позивача 05.08.2018 о 08 год. 10 хв. у стані алкогольного сп'яніння підтверджується випискою з амбулаторної картки №436 та актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість №436, виданих комунальним закладом «Черкаський обласний наркологічний диспансер» (а.с. 41, 134).

Разом з тим, оскільки позивача звільнено зі служби в поліції на підставі п. 6 частини першої ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту), тому колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта на те, що у відповідача виникає право на звільнення його зі служби в поліції лише після набуття рішенням суду законної сили щодо перегляду протоколу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 179 КУпАП.

Посилання позивача на висновок результату лабораторного дослідження ТОВ «Фірма Медіком» (м. Київ) від 05.03.2018 (09 год. 55 хв.) №147134 про відсутність слідів алкогольних та психотропних речовин в організмі позивача, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки у суді першої інстанції 17.05.2018 були допитані свідки - поліцейські відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Черкаській області лейтенанти поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які пояснили, що ними під час виконання своїх службових обов'язків 05.03.2018 о 08 год. 10 хв. було доставлено позивача до КЗ «Черкаський обласний наркологічний диспансер» до лікаря-нарколога для медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння (а.с. 79 зворот).

У подальшому, його було доставлено до відділу інспекції з особового складу управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Черкаській області (м. Черкаси) для встановлення обставин та відібрання у позивача пояснень.

Після того, поліцейським ОСОБА_7 складено протокол про адміністративне правопорушення від 05.03.2018 серія АА №321232, згідно з яким позивач 05.08.2018 о 08 год. 00 хв. з'явився на роботу в стані алкогольного сп'яніння (а.с. 19).

Згодом, ОСОБА_3 близько 10.30 години було доставлено до місця його проживання (перебування) на АДРЕСА_1, оскільки він був одягнений у службову форму та знаходився у нетверезому стані (а.с. 80).

Крім того, допитаний в судовому засіданні 04.06.2018 в суді першої інстанції свідок - старший інспектор відділу ІОС УКЗ ГУНП в Черкаській області майор поліції ОСОБА_9 пояснив, що після початку роботи відділу (з 09 год. 00 хв.) вищевказаними патрульними було доставлено позивача до приміщення ВІОС УКЗ ГУНП в Черкаській області для встановлення обставин і відібрання у позивача пояснень та близько 10.30 годин дня позивач разом із вказаними особами залишив приміщення ВІОС УКЗ ГУНП в Черкаській області (а.с. 109).

Таким чином, позивач фізично не міг перебувати одночасно в м. Києві о 09 год. 55 хв. та в приміщенні відділу інспекції з особового складу управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Черкаській області (м. Черкаси).

Крім того, доводи позивача на те, що встановлення факту перебування позивача у стані алкогольного сп'яніння лікарем комунального закладу «Черкаський обласний наркологічний диспансер» відбулось з порушенням, оскільки лікарем не було досліджено біологічні рідини організму (сечу), а встановлено апаратурою лише на підставі видиху повітря - є необґрунтованим, зважаючи на те, що допитаний в судовому засіданні 04.06.2018 свідок лікар-нарколог ОСОБА_10 комунального закладу «Черкаський обласний наркологічний диспансер» пояснив, що лише у випадку зупинення працівниками поліції особи-водія, огляд такої особи на перебування у стані алкогольного сп'яніння здійснюється за допомогою спеціальної апаратури із відбором біологічного середовища зразків сечі (а.с. 110).

У даному випадку, під час встановлення медичного огляду позивача на перебування його у стані алкогольного сп'яніння лікарем-наркологом ОСОБА_10 здійснювались відбори зразків лише за допомогою спеціальної апаратури на підставі видиху повітря з подальшим фіксуванням про це у відповідному Акті медичного огляду.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не було спростовано факт його перебування на службі в поліції 05.03.2018 о 08 год. 00 хв. в стані алкогольного сп'яніння, тому оскаржувані накази Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 07.03.2018 №625 та №88 о/с винесені з урахуванням норм чинного законодавства України, є правомірними та скасуванню не підлягають.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанцій є законним та обгрунтованим, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними.

Згідно з частинами першою-третьою ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 242, 243, 308, 313, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 червня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Н.М. Троян

Судді: Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк

Повний текст виготовлено: 10 вересня 2018 року.