Справа № 2040/6214/18
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2018 р. № 2040/6214/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шляхової О.М.

при секретарі судового засідання - Молчанової О.М.,

за участю:

представника позивача - Маслової О.Г.,

представника відповідача - Квартенка О.Р.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибоконсервний завод "Екватор" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рибоконсервний завод "Екватор", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № 6 від 24.07.2(118 року в повному обсязі; стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «Рибоконсервний завод «Екватор» сплачені судові витрати.

В обґрунтування доводів заявленого позову зазначає, що10.05.2018. на поточний рахунок в гривнях ТОВ «Рибоконсервний завод «Екватор», відкритій в ПАТ «Банк Кредит Дніпро» (з урахуванням обов'язкового продажу на МВРУ) здійснено повернення валютних коштів від нерезидента 110 000.00 доларів США (еквівалент 2 880 900.00 грн.), що, на думку Відповідача, було здійснено з порушенням строків розрахунків у сумі 109291.52 доларів США, у зв'язку із чим контролюючий орган зробив висновок, що підприємством було порушено ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» за № 185 від 23.09.1994. Вважає, що ТОВ «Рибоконсервний завод «Екватор» не порушував строків повернення валютної виручки і діючого валютного законодавства, а отже, податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № 6 від 24.07.2018 року, на думку позивача, є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 06.08.2018 року прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за означеним позовом.

Через канцелярію суду представником відповідача 22.08.2018 р. поданий відзив на позовну заяву, в якому відповідач не погоджується із заявленими позовними вимогами, вважає їх безпідставними, а податкове повідомлення-рішення, що оскаржується, прийнятим у відповідності до вимог діючого законодавства. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що 10.05.2018 на поточний рахунок підприємства № 001 (грн.), відкритий в ПАТ «Банк Кредит Дніпро», МФО 305749 (з урахуванням обов'язкового продажу на МВРУ), здійснено повернення валютних коштів від нерезидента у сумі 110 000,00 дол. США (еквівалент - 2 880 900,00 грн.), у тому числі з порушенням строків розрахунків у сумі 109 291,52 дол. США, чим порушено ст.2 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», зі змінами та доповненнями. Зазначає, що до перевірки не надані документи щодо звернення ТОВ «РИБОКОНСЕРВНИЙ ЗАВОД «ЕКВАТОР» до судових органів з позовом про стягнення заборгованості з нерезидента по Контракту від 06.03.2017 ЖЖЯ-06/03-201. Також до перевірки не надано висновку центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики, виданого на перевищення встановлених законодавством України строків розрахунків по Контракту від 06.03.2017 №ІЖК.-06/03-201. До перевірки не надано довідку Торгово-промислової палати України або іншої уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони договору (контракту) або третьої країни стосовно виникнення форс-мажорних обставин при виконанні Контракту від 06.03.2017 №ІЖК-06/03 -201. Просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримала у повному обсязі, пославшись на те, що не погоджується з висновками, викладеними в акті перевірки та вважає неправомірним донарахування позивачу штрафних санкцій за порушення термінів розрахунків в сфері зовнішньоекономічної діяльності та за невиконання зобов'язань та порушення вимог валютного законодавства.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві та просив відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Позивач, пройшовши визначену діючим законодавством процедуру державної реєстрації набув статусу суб'єкта господарювання юридичної особи. Основним видом діяльності підприємства за КВЕД є : 10.20 перероблення та консервування риби, ракоподібних і молюсків (а.с.8-14).

Судовим розглядом встановлено, що за результатами документальної позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибоконсервний завод «Екватор» (32674729), з питання дотримання вимог валютного законодавства за імпортним контрактом від 06.03.2017 р. № UKR-06/03-2017 за період з 01.01.2018 року до 30.06.2018 р., проведеної фахівцями Головного управління ДФС у Харківській області було складено акт № 2885/20-40-14-06-08/32674729 (а.с.20-28).

Висновками акту перевірки встановлено порушення підприємством позивача ст.. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР. із змінами та доповненнями, по зовнішньоекономічному контракту від 06.03.2017 р. № UKR-06/03-2017, який укладено з SOCIETE D'ELABORATION DES PRODUITS HALIEUTIQUES SOCIETE ANONYME (Мавританія).

На підставі зазначеного акта контролюючим органом 24 липня 2018 року було винесено податкове повідомлення-рішення № 6, яким підприємству позивача нараховано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та /або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності (а.с.19).

Не погодившись із прийнятим відносно підприємства податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оскаржуючи податкове повідомлення-рішення від 24.07.2018 № 6 позивач зазначив, що не погоджується з зазначеним рішенням контролюючого органу та вважає, що ТОВ «Рибоконсервний завод «Екватор» не порушував строків повернення валютної виручки та діючого валютного законодавства.

Судовим розглядом встановлено, що ТОВ «Рибоконсервний завод «Екватор» (Покупець) 06.03.2017 року уклало з SOCIETE D'ELABORATION DES PRODUITS HALIEUTIQUES SOCIETE ANONYME (Мавританія) (Продавець) контракт № UKR-06/03-2017, за умовами якого «Продавець» продає, а «Покупець» покупає та сплачує за рибу свіжоморожену, сардинеллу тушку (ТОВАР) на умовах DDU м. Богодухів (Україна). Загальна сума контракту - 490 000,00 дол. США. Строк дії контракту - до 31.12.2018. Валюта платежу: долар США. Умови поставки - DDU м. Богодухів. Україна (Інкотермс 2010) (а.с. 15-18).

Згідно наданої до перевірки Додаткової угоди № 3 від 25.04.2018 до Контракту від 06.03.2017 № UKR-06/03-2017 пп.6.3.п.6 доповнено: «В случае недопоставки товара, Продавец должен вернуть предоплату не позднее 180 дней покупателю».

Станом на 01.01.2018 (згідно акта документальної планової перевірки від 07.05.2018 №1807/20-40-14-01-08/32674729) у ТОВ «РИБОКОНСЕРВНИЙ ЗАВОД «ЕКВАТОР» по імпортному контракту від 06.03.2017, який укладено з SOCIETE D'ELABORATION DES PRODUITS HALIEUTIQUES SOCIETE ANONYME (Мавританія), обліковувалась дебіторська заборгованість у сумі 898 985,60 доларів США з граничним строком надходження імпортної продукції: у сумі 298 985,60 доларів США - 24.03.2018; у сумі 400 000,00 доларів США - 22.04.2018; у сумі 200 000,00 доларів США - 08.05.2018.

Згідно наданим до перевірки банківським випискам та платіжним дорученням, у періоді, що перевірявся, ТОВ «РИБОКОНСЕРВНИЙ ЗАВОД «ЕКВАТОР» на виконання умов Контракту від 06.03.2017 № UKR-06/03-2017, з розрахункового рахунку №001, відкритого в ПАТ «Банк Кредит Дніпро», МФО 305749, на адресу SOCIETE D'ELABORATION DES PRODUITS HALIEUTIQUES SOCIETE ANONYME (Мавританія) перераховано попередню оплату за імпортний товар на загальну суму 1660000,00 доларів США (екв. 44 611 600,60 грн.).

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті при проведенні суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності експортно-імпортних операцій встановлено Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції відлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованості, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг, - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг.

Зазначеною статтею 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» також передбачено, що Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

В силу п. 3 постанови Правління Національного банку України від 16.11.2012 №475 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті», зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 16.11.2012 за № 1921/22233 (далі - Постанова), розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», повинні здійснюватися у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Датою зарахування валютної виручки вважається зарахування її на відповідний валютний рахунок. Подальший рух коштів з валютного на поточний рахунок юридичної особи, у тому числі і з використанням розподільчого рахунку, свідчить про використання коштів вже на території України в перерахунку на національну валюту і не може вважатись первинним надходженням коштів внаслідок виконання зовнішньоекономічних контрактів.

Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 17 червня 2004 року за № 280, встановлено, що розподільчі рахунки є рахунками виключно суб'єктів господарювання, на яких знаходяться кошти таких суб'єктів клієнтів банку (Клас 2 Операції за розрахунками, наданими кредитами та залученими вкладами (депозитами), підклас 26 Кошти клієнтів банку, підклас 2603 Розподільчі рахунки суб'єктів господарювання.

Крім того, Законом України Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті, передбачена відповідальність за порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього ж Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, яке тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, а не рух коштів з розподільчого рахунку на валютний рахунок одного і того ж платника. Відтак вказаний висновок відповідача не ґрунтується на нормах Закону.

Пунктом 2 постанов Правління Національного банку України від 03 червня 2015 року №354 та від 03 вересня 2015 року № 581 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» встановлено вимогу щодо обов'язкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень в іноземній валюті із-за кордону на користь юридичних осіб, які не є уповноваженими банками, фізичних осіб - підприємців, іноземних представництв (крім офіційних представництв), на рахунки, відкриті в уповноважених банках для ведення спільної діяльності без створення юридичної особи, а також надходжень в іноземній валюті на рахунки резидентів, відкриті за межами України на підставі індивідуальних ліцензій Національного банку України.

Крім того, в пункті 2 Постанови Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 13.12.2016 року №410 встановлено вимогу щодо обов'язкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень в іноземній валюті із-за кордону на користь юридичних осіб, які не є уповноваженими банками, фізичних осіб-підприємців, іноземних представництв (крім офіційних представництв), на рахунки, відкриті в уповноважених банках для ведення спільної діяльності без створення юридичної особи, а також надходжень в іноземній валюті на рахунки резидентів, відкриті за межами України на підставі індивідуальних ліцензій Національного банку України.

Надходження в іноземній валюті, зазначені в абзаці першому цього пункту, підлягають обов'язковому продажу на міжбанківському валютному ринку України, у тому числі безпосередньо Національному банку України, у розмірі 50 відсотків. Решта надходжень в іноземній валюті залишається в розпорядженні резидентів та нерезидентів і використовується ними відповідно до правил валютного регулювання.

Вимога щодо обов'язкового продажу поширюється на надходження в іноземній валюті 1 -ї групи Класифікатора іноземних валют та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 лютого 1998 року № 34 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 19 квітня 2016 року №269) (далі - Класифікатор), і в російських рублях.

Уповноважений банк зобов'язаний попередньо зараховувати надходження в іноземній валюті, на які згідно з абзацом першим цього пункту поширюється вимога щодо обов'язкового продажу, на окремий аналітичний рахунок балансового рахунку 2603 "Розподільчі рахунки суб'єктів господарювання" (далі - розподільчий рахунок).

Уповноважений банк зобов'язаний здійснити обов'язковий продаж надходжень в іноземній валюті відповідно до вимог цього пункту: без доручення клієнта; виключно наступного робочого дня після дня зарахування таких надходжень на розподільчий рахунок.

З вищенаведених норм права вбачається, що датою зарахування валютної виручки вважається зарахування її на валютний рахунок резидента. ( ст. 1 Закону «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»).

Саме така позиція була сформована Вищим адміністративним судом України (ухвала від 25.10.2016р. по справі №814/1256/15, від 03.10.2016р. по справі №805/1062/14, від 13.07.2016р. по справі № 813/4770/15).

На цей час і Верховний Суд сформував сталу позицію стосовно того, що датою зарахування валютної виручки є зарахування її на відповідний валютний рахунок. А вже подальший рух цих коштів з валютного на поточний рахунок юридичної особи, у тому числі і з використанням розподільчого рахунку, свідчить про використання коштів вже на території України в перерахунку на національну валюту і не може вважатись первинним надходженням коштів внаслідок виконання зовнішньоекономічних контрактів. (Постанова від 21.02.2018р. у справі №804/2465/17 і постанова від 16.05.2018р. у справі №813/1935/17).

Відповідач в обґрунтування своєї позиції посилається на положення пункту 2 Постанови НБУ від 03.09.2015 року №581, яка діяла до 04.12.2015 року включно, і після цього втратила чинності.

Посилання податкового органу на положення пункту 5.2. розділу 5 « Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валюті», затвердженої Постановою правління НБУ від 12.11.2003 року №492 , щодо зарахування коштів в іноземній валюті, які перераховані з-за кордону нерезидентом, на поточні рахунки резидентів - юридичних осіб через розподільчі рахунки, ніяким чином не спростовує позицію позивача щодо визначення дати зарахування валютної виручки, а саме: зарахування її на розподільчий рахунок Позивача в банку №2603, який належить саме позивачу, оскільки там зберігаються його гроші. Тому він і має назву «Розподільчий рахунок суб'єкта господарювання».

Документальною позаплановою виїзною перевіркою, яку провів контролюючий орган, було встановлено, що підприємство позивача здійснило оплату за умовами вищевказаного зовнішньоекономічного контракту 09.11.2017 року. Граничний термін надходження товару, або повернення передоплати, на яку не було здійснено поставку товару, 08.05.2018 року.

Під час проведеної фахівцями відповідача перевірки було встановлено і відображено в Акті №2885/20-40-14-06-08/32674729, складеним відповідачем 16.07.2018 року, що на поточний рахунок підприємства (Позивача) 10.05.2018 року здійснено повернення валютних коштів від нерезидента у сумі 110 000 доларів СІЛА.

При цьому відповідач, на погляд суду, безпідставно не прийняв до уваги ту обставину, що кошти, відправлені іноземним контрагентом у сумі 110 000 доларів США (згідно контракту UKR-06/03-2017 від 06.03.2017 року) фактично надійшли до ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» 08.05.2018 року, тобто в останній день 180-денного строку, встановленого ст. 1 Закону України № 185 ««Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Факт надходження коштів в іноземній валюті на валютний рахунок в ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» саме 08.05.2018 року, тобто в межах встановленого діючим законодавством 180 строку, підтверджується відповідним листом з вказаного банку, а також наданим до нього SWIFТ. Як встановлено судом під час судового розгляду справи, такі дані були в наявності у фахівців податкового органу і при проведенні ними перевірки.

Згідно до 2 Постанови Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 13.12.2016 року №410 « Банк КРЕДИТ ДНІПРО» перерахував грошові кошти на наступний за 8 травня перший робочий день - 10 травня 2018 року, так як 9 травня є офіційним святковим, вихідним днем.

Відповідно до положень статті 5 Европейської конвенції про обчислення строків (ЕТ8 № 76) при обчисленні строку суботи , неділі та офіційні свята враховуються. Однак, якщо день, до спливу якого має бути здійснена та чи інша дія, припадає на суботу, неділю, офіційне свято чи день, який вважається офіційним святом, встановлений строк подовжується на перший робочий день, який настає за ним.

Відповідно до ст.1 цієї Конвенції «Ця конвенція застосовується до обчислення строків у цивільних, комерційних і адміністративних справах, включаючи процедуру стосовно таких справ, якщо такі строки встановлені.

Приписами ч.5 ст.254 ЦК України також передбачено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, встановлений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

За таких обставин суд приходить до висновку, що контролюючий орган не мав право нараховувати пеню за так звану прострочу виконання зобов'язання, а саме: за 09 травня 2018 року.

Посилання відповідача на п.2.3. розд.2 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої Постановою правління НБУ від 24.03.2999 року №136 стосовно того, що банк знімає експортну операцію резидента з контролю після зарахування виручки за цією операцією на поточний рахунок останнього є безпідставним, оскільки час зняття банком контролю не є датою надходження виручки в іноземній валюті від нерезидента на валютний рахунок резидента на території України.

Так як ТОВ «Рибоконсервний завод «Екватор» не допустило порушення строків повернення валютних коштів за контрактом № UKR -06/03-2017, то податковий орган, на думку суду, незаконно застосував положення ст.4 Закону України №185/94-ВР і нарахував пеню за два дні «прострочення» повернення валютних коштів.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.ст.7, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Отже, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що відповідачем в судовому засіданні не доведено правомірності оскаржуваних рішення, а отже вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку визначеному ст. 139 КАС України

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибоконсервний завод "Екватор" (код ЄДРПОУ; 32674729; 61052, м. Харків, вул. Різдвяна. 29-А, к.901) до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (61057 м. Харків, вул. Пушкінська. б. 46) про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № 6 від 24.07.2018 року в повному обсязі.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибоконсервний завод "Екватор" (код ЄДРПОУ; 32674729; 61052, м. Харків, вул. Різдвяна. 29-А, к.901) сплачену суму судового збору в розмірі 1841,00 грн. (одна тисяча вісімсот сорок одна гривня 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (, адреса: 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10 серпня 2018 року.

Суддя Шляхова О.М.