Справа № 808/1665/18
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2018-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

03 серпня 2018 року Справа № 808/1665/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1)

до Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Українська, 4-а)

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати відмову Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в призначенні ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», викладену в рішенні про відмову в призначені пенсії №03/006 від 19 квітня 2018 року;

- зобов'язати Енергодарське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та зарахувати до стажу роботи в органах прокуратури половину строку навчання у вищому навчальному закладі на юридичному факультеті Університету внутрішніх справ (м. Харків) з 01 вересня 1993 року по 18 червня 1998 року, що становить 02 роки 04 місяців 9 днів, та роботу на посадах слідчого з 22 травня 1997 року по 12 жовтня 1999 року та з 23 березня 2000 року по 09 серпня 2005 року тобто той період коли позивач працював слідчим, старшим слідчим Кам'янсько - Дніпровського РВ УМВС України в Запорізькій області, а саме - 8 років 9 місяців 7 днів.

Ухвалою судді від 10 травня 2018 року позовну заяву залишено без рушу та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді від 02 липня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без відклику (повідомлення) сторін та призначено судове засідання на 24 липня 2018 року.

За вимогами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Таким чином останній день розгляду справи є 31 серпня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30 березня 2018 звернувся до відповідача з документами для призначення пенсії за вислугу років, оскільки має таке право відповідно Закону України «Про прокуратуру». 23 квітня 2018 року відповідачем надано відповідь, якою відмовлено в призначенні пенсії. Зазначає, що має стаж на прокурорсько - слідчих посадах 11 років 09 місяців 07 днів, та служби в органах МВС 11 років 11 місяців 20 днів. Отже вважає, що станом на 16 червня 2017 року позивач вже мав загальний стаж роботи 23 роки 8 місяців 27 днів. Просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

10 липня 2018 року від відповідача надійшов відзив, в обґрунтування заперечень послався на те, що у заявника на день звернення 30 березня 2018 року відсутній необхідний, передбаченою статтею 86 Закону України «Про прокурату» вислугу років 23 роки 6 місяці (наявна 20 роки 3 місяці), підстави для призначення пенсії за вислугу років з 30 березня 2018 (з дня звернення), відповідно Закону України «Про прокуратуру» відсутні. Просить в задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що 30 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з документами, необхідними для призначення пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

23 квітня 2018 року позивачем отримано відповідь від Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Кам'янсько - Дніпровського відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії рішення №03/06 від 19 квітня 2018 року про відмову в призначенні за вислугу років.

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду із вказаним позовом за захистом своїх прав.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

15 липня 2015 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" якого норми Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-XII втратили чинність, крім, зокрема частин 3, 4, 6, 11 статі 501.

Закон України «Про прокуратуру» визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Пенсійне забезпечення працівників прокуратури станом на час звернення позивача за призначенням пенсії регулюється правилами статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII.

Відповідно до вимог частини 1 та 2 статті 86 ЗУ "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що спірні правовідносини підлягають вирішенню за нормами Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VI, оскільки позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії 30 березня 2018 року.

Таким чином, станом на дату звернення позивача до Пенсійного фонду необхідними умовами для призначення йому пенсії за вислугу років були: а) вислуга років - 23 роки 6 місяців; б) стаж на посадах прокурорів - 13 років та 6 місяців.

З огляду на те, що вислуга років позивача станом на час звернення із заявою про призначення пенсії, є меншою ніж 13 років та 6 місяців стажу, визначеного частини 1 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, суд приходить до висновку про те, що такий стаж не надає право позивачу на призначенні пенсії за вислугу років, а відтак відмова пенсійного органу є законною.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладеною в постанові від 26 квітня 2018 року справа №404/247/17(2-а/404/194/17), адміністративне провадження №К/9901/43930/18 та в постанові від 08 травня 2018 року справа №404/6220/16-а (2-а/404/1245/16), адміністративне провадження №К/9901/44910/18.

Посилання позивача на те, що зміни в законодавстві, які звужують зміст та обсяг існуючих прав не повинні застосовуватися є безпідставним, оскільки у період дії статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII у редакції від 26 липня 2001 року, що діяла до 30 вересня 2011 року, пенсії призначалися прокурорам і слідчим зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років.

Крім того, станом на 30 вересня 2011 року у позивача був відсутній стаж роботи 20 років та стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури 10 років, а тому, у період дії статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII у редакції від 26 липня 2001 року позивач не набув права на призначення пенсії за вислугу років, у зв'язку з чим при прийнятті Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII не відбулося звуження змісту та обсягу існуючих прав позивача.

Крім того, у справі "Суханов та Ільченко проти України" (рішення від 26 червня 2014 року, пункту 35) Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися статті 1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами.

Суд звертає увагу, що у спірних правовідносинах вимоги позивача не мають достатнього підґрунтя у національному законодавстві, оскільки зазнали змін норми законодавства щодо призначення пенсій працівникам органів прокуратури, а також немає усталеної практики національних судів на підтримку аналогічних скарг заявників. З огляду на це, у позивача немає "законних сподівань" на збільшення пенсії, які могли б підпадати під дію статті 1 Першого протоколу.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 червня 2014 року у справі "Великода проти України" Суд розглянув скаргу за статті 1 Першого протоколу до Конвенції на припинення виплати заявниці державними органами пенсії у розмірах, встановлених рішенням національного суду від 19 січня 2010 року після внесення у 2011 році змін до законодавчих актів. Суд дійшов висновку про відсутність втручання у право заявниці на мирне володіння майном внаслідок внесення змін до законодавства щодо зменшення розміру соціальних виплат. Такого висновку Суд дійшов за відсутності доказів того, що ці зміни внесені не у відповідності до законної процедури та за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними.

Крім цього, відповідно до матеріалів справи та позову, в якому позивач сам зазначає, що його стаж роботи, що дає йому право на пенсію за вислугу років становить понад 23 роки 8 місяців 7 днів, у тому числі на посадах прокурорів 11 років 09 місяців 07 днів, стаж вислуги років позивача станом на час звернення до відповідача, є меншим від 13 років 6 місяців, визначеного частиною 1 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, що не дає право позивачу на призначення пенсії за вислугою років.

Таким чином, для призначення пенсії за вислугу років за Законом "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII позивач не має необхідного стажу, що виключає можливість задоволення позовних вимог, оскільки звернення позивача до пенсійного органу є передчасним.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на встановлені обставини, суд доходить висновку, що відповідач, відмовляючи позивачеві у призначенні пенсії за вислугу років діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, рішення відповідача відповідає вимогам частини 2 статті 2 КАС України.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовної заяви ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Українська, 4-а) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 03 серпня 2018 року.

Суддя Д. В. Татаринов