Справа № 320/4103/18(2-а/320/134/18)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 вересня 2018 року справа № 320/4103/18

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю.,

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Товма Олександра Володимировича

на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 липня 2018 року (головуючий суддя Колодіна Л.В.)

у справі № 320/4103/18

за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Товма Олександра Володимировича

про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Товма Олександра Володимировича, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР№ 033349 від 20.05.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП (експлуатація транспортного засобу при наявності технічних несправностей).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Правила дорожнього руху позивач не порушував. Однак, інспектор, порушуючи процедуру розгляду справи, не надав доказів того, що позивачем були порушені Правила дорожнього руху, не залучив до участі у справі понятих та свідків, які б могли підтвердити факт технічної несправності шин, а отже, відповідач безпідставно притягнув позивача до відповідальності.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 липня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 033349 від 20 травня 2018 року, винесену інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції України Товма Олександром Володимировичем, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

ОСОБА_2 звільнено від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 121 КУпАП, та оголошено йому усне зауваження.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч. 1 ст. 121 КУпАП - закрито. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що приймаючи оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення, відповідач діяв обґрунтовано, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України.

По суті виявленого відповідачем порушення суд встановив, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, а саме: п.31.4.5 «б» Правил дорожнього руху, підтверджено відеозаписом, наданим відповідачем, внаслідок чого позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, суд, посилаючись на ч.3 ст.286 КАС України, зазначив, що враховуючи, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, враховуючи особу правопорушника, обставини, за яких було вчинено правопорушення, незначний характер даного правопорушення та в результаті вчинення якого не було спричинено будь-яких перешкод іншим учасникам дорожнього руху, дійшов до висновку про можливість звільнення позивача від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 121 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП у зв'язку із малозначністю скоєного адміністративного правопорушення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - інспектор роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Товма О.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішенням, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Відповідач зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення суд виходив з вимог ст.33 КУпАП і вважав за можливе застосувати ст.22 КУпАП, однак, судом не враховано, що положення ст. 33 КУпАП не застосовуються при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Крім того, положення ст. 22 КУпАП може застосовувати лише орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу. У відповідності до ст. 222 КУпАП розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121 КУпАП входить до компетенції органів Національної поліції України. Компетенція ж судів щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення визначена ст. 221 КУпАП, і в положеннях даної норми відсутні справи про адміністративні правопорушення передбачені ч.1 ст.121 КУпАП, за яке було притягнуто позивача. Прийняття судом рішення про звільнення порушника від адміністративної відповідальності суперечить п.4 ч.3 ст.286 КАС України. Накладене відповідачем стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. встановлене санкцією ч.1 ст.121 КУпАП як фіксоване та безальтернативне, а тому є спів мірним із допущеним позивачем порушенням.

Апеляційну скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні на 04.09.2018.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання сторони повідомлені судом належним чином.

Неприбуття у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

До початку розгляду справи від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, зазначає, що рішення судом першої інстанції прийнято обґрунтовано, без порушення норми матеріального та процесуального права. Наполягає на тому, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження скоєння позивачем порушення, наданий відповідачем відеозапис правопорушення не містить доказів факту вчинення правопорушення ч.1 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, 20.05.2018 відповідачем - інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Товма Олександром Володимировичем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР № 033349, якою до позивача - ОСОБА_2 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП (а.с.5).

Підставою для прийняття означеної постанови є виявлене відповідачем адміністративне правопорушення, суть якого полягає в тому, що 20.05.2018 об 11 годині 10 хвилин, ОСОБА_2 на автодорозі Київ-Харків-Довжанський, 212 км., керував транспортним засобом DAF FT CF 85460, номерний знак НОМЕР_1, з напівпричепом FRUEHAUF PJDROI, номерний знак НОМЕР_2, у якого шини мають місцеві пошкодження, а саме: розриви, що оголюють корт колеса, чим порушені вимоги п. 31.4.5 «б» Правил дорожнього руху України.

Позивач проти вчинення ним означеного вище адміністративного правопорушення заперечує, вказує на відсутність доказів порушення Правил дорожнього руху, тому оскаржив дану постанову до суду.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про скасування постанови серії ВР № 033349 від 20.05.2018, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 31.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

За приписами пп. «б» пп. 31.4.5 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

Відповідно до п.2.3 Правила дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Згідно із ч.1 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, експлуатація транспортного засобу з шинами, які мають місцеві пошкодження, що оголюють корд, створює склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.121 КУпАП.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Право на користування поліцейськими нагрудної відеокамери передбачено ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», а саме: поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Таким чином, відеозапис з боді камери, який був наданий відповідачем до суду першої інстанції, у розумінні ст.251 КУпАП є належним доказом в справі про адміністративне правопорушення.

З дослідженого відеозапису вбачається порушення позивачем пп. «б» пп. 31.4.5 ПДР, а саме: факт керування транспортним засобом з напівпричепом, у якого шини мають місцеве пошкодження, що оголюють корд.

Отже суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності згідно ч.1 ст.121 КУпАП.

Правові підстави для скасування спірної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР№ 033349 від 20.05.2018 відсутні.

Втім апеляційний суд вважає невірним висновок суду про звільнення позивача від адміністративної відповідальності і оголошення йому судом усного зауваження у зв'язку з малозначністю скоєного адміністративного правопорушення.

За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до застосованої судом першої інстанції ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Таким чином, обставини, про які зазначає суд першої інстанції, є обставинами, які можуть пом'якшувати відповідальність та не можуть бути підставами для визнання самого правопорушення малозначним і звільнення порушника від відповідальності.

Крім того, відповідно до п.4 ч.3 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За змістом наведеної норми суд наділений повноваженнями змінити захід стягнення лише в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

В даному випадку, апеляційний суд погоджується з відповідачем, що застосоване до позивача стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. встановлене санкцією ч.1 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є фіксованим та безальтернативним.

З огляду на викладене, заміна судом першої інстанції встановленого ч.1 ст.121 КУпАП заходу стягнення на усне зауваження є таким, що не відповідає наведеним вище правовим нормам,

що відповідно до ст.317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, внаслідок чого рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Товма Олександра Володимировича задовольнити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 липня 2018 року у справі № 320/4103/18 скасувати, прийняти нове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарженню не підлягає (ст..272, ч.5 ст.328 КАС України).

Головуючий суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко