Справа № 1440/1782/18
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2018-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

31 серпня 2018 р. № 1440/1782/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1
до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, пр. Богоявленський, 55-Е, Миколаїв, 54018
провизнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області від 03.05.2018 №274-Н-01 по виключенню довідки про заробітну плату від 02.03.2016 №16, яка надана ДВПТП для обчислення його пенсії, зобов'язання відповідача здійснити перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки про заробітну плату від 02.03.186 №16.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач вказав на те, що 26.04.2016 року йому була призначена пенсія за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням довідки від 02.03.16 №16 за період з січня 2000 року по серпень 2005 року. Проте, відповідач під час перевірки призначеної пенсії дійшов, на думку позивача, помилкового висновку про безпідставність нарахування пенсії з урахуванням довідки від 02.03.2016 №16 та перерахунку з 01.09.16, у зв'язку з відсутністю підстав врахування для обчислення пенсії суми заробітної плати з 01.07.2000 по 31.12.2003, оскільки законодавством передбачено обчислення заробітної плати на підставі індивідуальних довідок про заробітну плату, та протиправно здійнив перерахунок пенсії ОСОБА_1 без врахування сум звробітної плати, зазначеної в довідці №16 від 02.03.16.

Відповідач позов не визнав, в письмовому відзиві зазначив, що в результаті перевірки даних, вказаних у довідках від 12.03.16 №16, від 28.04.16 №23, наданих позивачем для обчислення пенсії, встановлено відсутність підстав для зарахування сум заробітної плати, зазначеної в довідці №16 від 02.03.16., виходячи з того, що ОСОБА_1 перебував у відрядженні в Російській Федерації, та йому сплачувались компенсаційні виплати за час перебування у відрядженні, на які страхові внески не повинні нараховуватись. Тому, згідно Рішення Центрального об'єднаного управління ПФУ м. Миколаєва Миколаївській області №274-Н-01 від 03.05.18 пенсійні виплати позивачу вирішено проводити без урахування Довідки про заробітну плату від 02.03.2016 р. № 16, виданої Державним Південним виробничо-технічним підприємством.

Суд розгляду справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 263 КАС України.

Дослідив матеріали справи, суд втановив наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 26.04.2016 призначено пенсію за віком відповідно до положень ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

До заяви про призначення пенсії позивачем, окрім інших документів, додано Довідку про заробітну плату від 02.03.16 №16 за період роботи з 2000 по 2005 рік.

16.08.2016 року позивач звертався до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії та надав довідку від 28.04.16 №23 про заробітну плату за період роботи з січня 1993 по грудень 1999 року.

Разом з цим, для обчислення розміру пенсії позивач просив врахувати суми заробітної плати за період з січня 1993 по грудень 1999 року та за весь перід страхового стажу, починаючи з липня 2000 року.

Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області було проведено перевірку розміру пенсії позивача належного до виплати згідно наданих позивачем довідок про заробітну плату. При перевірці встановлено, державним Південним виробничо-технічним підприємством надано довідку від 02.03.2016 р. №16 з про заробітну плату ОСОБА_1 в російських рублях за 2000-2005 роки. Витрати на відрядження й заробітна плата на час відрядження до Російської Федерації виплачувались в російських рублях в касі філіалу з одночасним зарахуванням цих коштів до загальногосподарських витрат. Розрахунок витрат на відрядження та заробітну плату проводились центральною бухгалтерією підприємства в м. Миколаєві, особові рахунки та документи про заробітну плату зберігались та зберігаються в архіві підприємства м. Миколаєва.

Приймаючи до уваги, що компенсаційні виплати на період відрядження не належать до виплат з фонду оплати праці, з яких справлялись страхові внески до соціальних фондів, та не можуть враховуватись до заробітної плати для обчислення пенсії, Центральним об'єднаним управлінням ПФУ в м. Миколаєві Миколаївської області 03.05.2018 було прийнято Рішення №274-Н-01 про виплату ОСОБА_1 пенсії без урахування довідки про заробітну плату від 02.03.2016 р. № 16, виданої Державним виробничо-технічним підприємством за періоди роботи з 01.07.200 по 31.12.2003, з січня 2004 по серпень 2005 року, оскільки відсутня інформація в індивідуальних відомостях про застраховану особу про збір на обов'язкове державне соціальне страхування та виключено страховий стаж за період з січня 2004 по серпень 2005.

За думкою позивача, відповідачем неправомірно виключено врахування Довідки про заробітну плату від 02.03.2016 р. № 16, при обрахуванні розміру його пенсії та відповідно зменшено загальний розмір отримуваної ним пенсії.

ОСОБА_1 працював в Державному Південному виробничо-технічному підприємстві з 1981 року по теперішній час, в тому числі з 01.11.95 по серпень 2005 року на посаді директора філії підприємства у м. Москва.

Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв'язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового,стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, а саме роботодавці, підприємства, установи, організації, військові частини та органи, які виплачують заробітну плату (винагороду), грошове забезпечення, допомогу, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України - для працюючих осіб, за яких роботодавець сплачує внески в сумі меншій, ніж сума внеску із заробітку, який потерпілий мав до ушкодження здоров'я, а також для непрацюючих осіб.

З наведеного випливає, обов'язок зі сплати страхових внесків покладено на роботодавця, а не на позивача, із заробітної плати якого у встановленому законом порядку відраховувались належні до сплати внески до цільових фондів.

За приписами ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до ст. 1 Угоди між Союзом Радянських Соціалістичних Республік і Монгольською Народною Республікою «Про співпрацю в галузі соціального забезпечення» від 28.01.1982 року, дана угода стосується всіх видів соціального забезпечення громадян, які встановлені і будуть встановлені законодавством Договірних Сторін.

Стаття 4 даної Угоди передбачає, що при призначенні пенсії повністю зараховується трудовий стаж, набутий на території обох Договірних Сторін і підтверджений компетентними органами тієї Договірної Сторони, на території якої набутий стаж.

Статтею 6 ч. 3 Угоди від 13.03.1992 року «Про гарантії прав громадян - учасників співдружності незалежних держав в області пенсійного забезпечення» передбачено, що розрахунок пенсії проводиться із заробітку за період роботи, який зараховується в трудовий стаж. Така ж позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25.06.2015 року по справі №К/800/11718/13.

Завданням законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування є встановлення гарантій щодо захисту прав та інтересів громадян, які мають право на пенсію, а також на інші види соціального захисту, що включають право на забезпечення їх у разі хвороби, постійної або тимчасової втрати працездатності; безробіття з незалежних від них обставин, необхідності догляду за дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї, смерті громадянина та членів його сім'ї тощо.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції , кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

За практикою ЄСПЛ Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32)), а також право на певні суми соціальних виплат , у тому числі , у разі їх невиплаті є втручанням у право на мирне володіння майном (п.34. рішення ЄСПЛ по справі «Суханов та Ільченко проти України».

«Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи повязана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»). Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами («Копецький проти Словаччини» .

Першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обовязком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар.

Отже, оскільки період роботи 2000-2005 ОСОБА_1 в Російській Федерації підтверджено як записом у трудовій книжці, так і наданою ДПВТП довідкою, у відповідач безпідставно виключив довідку №02.03.2016 №16 під час розрахунку пенсії, спираючись на відсутність індивідуальних відомостей про застраховану особу, адже у самій Довідці №16 від 02.03.16 зазначено про сплату страховий внесків до Пенсійного фонду Росії.

Взагалі, у будь-якому випадку, правомірність або протиправність бухгалтерского обліку, відносин між підприємством і філією, сплати страхових внесків, розрахунків, не повинно мати наслідком порушення права позивача на врахування сум отриманої ним заробітної плати в обчисленні пенсії, тобто порушення права на " Законне сподівання» на отримання «активу» у розумінні ст. 1 Першого протоколу Конвенції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 704,80 грн., підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 НОМЕР_1) до Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (пр. Богоявленський, 55-Е,Миколаїв,543) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області від 03.05.2018 №274-Н-01 по виключенню довідки про заробітну плату від 02.03.2016 №16, яка надана Державним південним виробничо-технічним підприємством для обчислення його пенсії.

3. Зобов'язати Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області здійснити перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки про заробітну плату від 02.03.186 №16, наданої Державним південним виробничо-технічним підприємством

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (пр. Богоявленський, 55-Е,Миколаїв,543) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 704,80 гривень (сімсот чотири грн. вісімдесят коп.).

5. Апеляційна скарга на це рішення може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення

Суддя В. В. Біоносенко

Повний текст рішення складено 07.09.18