Справа № 808/1548/18
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 вересня 2018 року Справа № 808/1548/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Садового І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження матеріали адміністративної справи

за позовною заявою: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1)

до: Державної установи "Кропивницька установа виконання покарань №14" (25009, Кіровоградська обл., м. Кропивницький, вул. Куроп'ятникова, буд.50-б )

про: визнання протиправним та скасування наказу від 28.03.2018 №93/ос-18, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

24.04.2018 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної установи "Кропивницька установа виконання покарань №14" (далі - відповідач), в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 28.03.1018 №93/0с-18 про звільнення старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_1, оперуповноваженого оперативного відділу Державної установи "Кропивницька установа виконання покарань №14".

- поновити старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого оперативного відділу Державної установи "Кропивницька установа виконання покарань №14".

- стягнути з Державної установи "Кропивницька установа виконання покарань №14" на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

- відповідно до ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) постанову в частині поновлення позивача на посаді оперуповноваженого оперативного відділу в Державній установі "Кропивницька установа виконання покарань №14" та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання.

Ухвалою суду від 27.04.2018 позовну заяву залишено без руху на підставі ст.169 КАС України, позивачу було надано 5-денний термін з дня отримання вказаної ухвали для усунення її недоліків.

Ухвалою суду від 14.05.2018 відкрито провадження в адміністративній справі, в процесі підготовчого провадження за правилами загального позовного провадження призначено підготовче засідання по справі на 31.05.2018. Розгляд справи відкладався на 21.06.2018.

Ухвалою суду від 21.06.2018 провадження у справі зупинене за клопотанням сторін для примирення до 14.08.2018.

Ухвалою суду від 14.08.2018 провадження у справі поновлено з 14.08.2018.

Ухвалою суду від 14.08.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні 14.08.2018.

В судовому засіданні оголошувалася перерва до 29.08.2018.

В засідання 29.08.2018 представники сторін не прибули.

28.08.2018 від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі представника (вх. №26828 від 28.08.2018).

Представник позивача 29.08.2018 направив на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача (вх. №26899 від 29.08.2018).

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв'язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Обґрунтування позовних вимог зазначено у позовній заяві від 10.05.2018, відповіді на відзив від 02.08.2018 та заяві від 27.08.2018. Зокрема, зазначено, що як вбачається з тексту наказу, який оскаржується позивачем, його звільнено із служби в державній установі "Кропивницька установа виконання покарання (№ 14)" за ст. 77 ч. 1 п. 6 Закону України "Про національну поліцію" (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби). Однак, як зазначає позивач, будь - яких порушень службової дисципліни він не допускав, при виконанні службових обов'язків цілком і повністю дотримувався посадової інструкції, Кодексу професійної етики персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.04.2017 № 1272/5, Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно- правових актів, які регулюють проходження служби в державних установах виконання покарань. За період служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби позивач зарекомендував себе позитивно, жодного разу до дисциплінарної відповідальності не притягався, більш того, неодноразово був представлений до заохочення. Щодо вчиненого ним грубого порушення 30.12.2017, а саме, що позивач зустрівся, провів та вивів з установи невідомого чоловіка, що є порушенням службової дисципліни, зауважив, що він будь-коли, у тому числі і 30.12.2017, на територію установи нікого не проводив, ні з ким не зустрічався і нікого не виводив. Крім цього, позивач зазначив, що станом на 28.03.2018 він знаходився на лікарняному, відповідно до листа непрацездатності серія АДО № 774498 від 28.03.2018. Позивач зазначає, що у зв'язку з недотриманням відповідачем чинного законодавства, щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності, порядку накладення дисциплінарного стягнення, передбаченого Дисциплінарним статутом та звільнення його зі служби в державній установі "Кропивницька установа виконання покарання (№14)", притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулось з порушенням порядку застосування дисциплінарних стягнень, а наказ про його звільнення є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. На підставі викладеного, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на адміністративний позов від 15.06.2018. Зокрема зазначив, що відповідно до Висновку службового розслідування затвердженого в.о. Державного секретаря, директором Департаменту персоналу Міністерства юстиції України від 05.02.2018, встановлено грубі порушення службової дисципліни, порушення Присяги працівника ДКВС України та неналежне ставлення до виконання посадових інструкцій з боку ОСОБА_1, який на той час перебував на посаді оперуповноваженого оперативного відділу та на якого було покладено виконання обов'язків заступника начальника УВП з оперативної роботи, що виразилось у тому, що 30.12.2017, перебуваючи на добовому наряді, як відповідальний від керівництва, о 18-17 год. ОСОБА_1 вийшов з охороняємої території установи, зустрівся з невідомою особою чоловічої статі, завів його до установи та пробув там з ним до 20-25 год., а потім вийшли разом з ним за межі установи. Відповідно до Висновку проведеного службового розслідування видано наказ КУВП-14 від 23.02.2018 №56/ОС-18 "Про притягнення винних посадових осіб до дисциплінарної відповідальності" в якому згідно пункту 2 "...ОСОБА_1 заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів ДКВС України, проте враховуючи, що він перебуває на лікарняному, вирішити дане питання після виходу на службу". Починаючи з 15 січня по 27 березня 2018 року ОСОБА_1 дійсно, перебував безперервно на лікарняному в різних медичних закладах як в м.Кропивницький так в інших містах. 28.03.2018 (день, коли ОСОБА_1 прибув до установи) наказом КУВП-14 від 28.03.2018 №97/ос-18 "Про притягнення винних посадових осіб до дисциплінарної відповідальності" ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів ДКВС України. Щодо перебування ОСОБА_1 28.03.218 на лікарняному, відповідач зазначив, що до установи він прийшов о 14:10 год. 28.03.2018, тоді як згідно листа від Поліклінічного відділення №1 м.Кропивницький від 30.05.2018 №0384/0109 гр. ОСОБА_1 дійсно звертався до медичного закладу та відкрив лист непрацездатності з 28.03.2018 у період з 15:00 год. по 16:00 год. З огляду на викладене, вказує на правомірність висновків службового розслідування та наказу про звільнення позивача, а, відтак, просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з листопада 2014 року проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України.

На момент прийняття оскаржуваного наказу, 28.03.2018, ОСОБА_1 обіймав посаду оперуповноваженого оперативного відділу державної установи "Кропивницька установа виконання покарань (№14)" та йому було присвоєне спеціальне звання старшого лейтенанта внутрішньої служби, відповідно до наказу №64/ОС-тр-17 від 07.04.2017 (а.с.89, 125).

На підставі доповідної записки в.о. начальника Управління внутрішньої безпеки Державної кримінально-виконавчої служби України (надалі ДКВС України) та органів юстиції Кузнеця М.М. від 11.01.2018 №13/29.0/48-18 видано наказ Міністерства юстиції України від 11.01.2018 №54/7 про проведення службового розслідування за фактом неналежного виконання особами рядового та начальницького складу державної установи "Кропивницька установа виконання покарань (№14)" під час службової діяльності (а.с.72, 132).

На підставі вищезазначеного наказу Південним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції видано наказ від 12.01.2018 №15-аг про проведення службового розслідування за фактом неналежного виконання особами рядового та начальницького складу державної установи "Кропивницька установа виконання покарань (№14)" під час службової діяльності чинного законодавства (а.с.134).

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 12.03.2015 №356/5 "Про Порядок проведення службових розслідувань у ДКВС України" та відповідно до плану-завдання представниками Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції було здійсненої перевірку окремих напрямків оперативно службової діяльності державної установи "Кропивницька установа виконання покарань (№14)", в ході якої встановлено численні порушення з боку деяких працівників установи. За результатами службового розслідування складено Висновок від 01.02.2018 службового розслідування за фактом неналежного виконання особами рядового і начальницького складу державної установи "Кропивницька установа виконання покарань № 14" вимог чинного законодавства (а.с.57-70, 135-148).

Відповідно до Висновку службового розслідування, затвердженого в.о. Державного секретаря, директором Департаменту персоналу Міністерства юстиції України від 05.02.2018, ряд працівників державної установи "Кропивницька установа виконання покарань (№14)" заслуговують на притягнення до дисциплінарної відповідальності, зокрема, встановлено грубі порушення службової дисципліни, порушення Присяги працівника ДКВС України та неналежне ставлення до виконання посадових інструкцій з боку ОСОБА_1, який на той час перебував на посаді оперуповноваженого оперативного відділу та на якого було покладено виконання обов'язків заступника начальника УВП з оперативної роботи.

Висновком службового розслідування від 01.02.2018 зафіксовано випадок грубого порушення службової дисципліни, а саме "…30.12.2017 перебуваючи на добовому наряді як відповідальний від керівництва ОСОБА_1, о 18 год. 17 хв. вийшов з охороняємої території установи через КПП по пропуску людей та зустрівся з невідомою особою. Через деякий час ОСОБА_1 разом з особою чоловічої статті зайшли на КПП по пропуску людей та після деякого часу перебування на території охороняємої зони о 20 год. 25 хв. вийшли разом за межі установи, після чого особа чоловічої статті сіла в авто та поїхала. Даний факт підтверджується записом відеокамери. Так, всупереч вимогам пропускного режиму та повного ігнорування нормативних документів ОСОБА_1, до установи через КПП по пропуску людей було заведено сторонню особу…

…В ході проведення службової перевірки було відібрано письмове пояснення у ОСОБА_1 в якому фактів заведення сторонніх осіб на охороняєму територію установи він не вказує….

.. Також при перевірці даних, отриманих оперативним шляхом, щодо можливого перебування 30.12.2017 в державній установі "Кропивницька установа виконання покарань (№14)" громадянина ОСОБА_3, в кримінальному середовищі - "ОСОБА_3", який вважає себе "злодієм в законі", зазначена інформація підтвердилась…."

Відповідно до Висновку проведеного службового розслідування видано наказ державної установи "Кропивницька установа виконання покарань (№14)" від 23.02.2018 №56/ОС-18 "Про притягнення винних посадових осіб до дисциплінарної відповідальності", в якому згідно пункту 2 "...ОСОБА_1 заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів ДКВС України, проте враховуючи, що він перебуває на лікарняному, вирішити дане питання після виходу на службу" (а.с.55-56, 129-130).

Починаючи з 15.01.2018 по 27.03.2018 ОСОБА_1 перебував безперервно на лікарняному в різних медичних закладах як в м.Кропивницький так в інших містах (листки непрацездатності: а.с. 100-103).

Наказом виконуючого обов'язки начальника державної установи "Кропивницька установа виконання покарань (№14)" від 28.03.2018 № 93/ос-18 ОСОБА_1 звільнено із служби в державній установі "Кропивницька установа виконання покарання (№ 14)" за ст. 77 ч. 1 п. 6 Закону України "Про національну поліцію" (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) (а.с.13, 37, 53, 128), про що зроблено запис у трудовій книжці ОСОБА_1 28.03.2018 (а.с.14-15, 38-39).

Наказом виконуючого обов'язки начальника державної установи "Кропивницька установа виконання покарань (№14)" від 28.03.2018 № 97/ос-18 ОСОБА_1 звільнено з органів Державної кримінально-виконавчої служби України (а.с.54, 131).

Як вбачається з Акту відмови від ознайомлення з документом від 28.03.2018, позивач відмовився від ознайомлення під підпис із Висновком службового розслідування та наказом від 28.03.2018 про звільнення його з органів Державної кримінально-виконавчої служби України (а.с.71, 149).

Вважаючи наказ про його звільнення неправомірним, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.2 ст.2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Під час розгляду справи судом встановлено, що підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в державній установі "Кропивницька установа виконання покарань (№14)" став факт скоєння позивачем дисциплінарного проступку, який виразився у тому, що всупереч вимогам пропускного режиму та повного ігнорування нормативних документів ОСОБА_1, до установи через КПП по пропуску людей було заведено сторонню особу. Зазначені обставини були досліджені відповідачем під час проведеного службового розслідування.

Спірні відносини врегульовано Законом України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" та Законом України "Про Національну поліцію", іншими нормативно-правовими актами, які регулюють проходження служби в органах державної виконавчої служби.

Згідно ст. 2 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" на Державну кримінально-виконавчу службу України покладається завдання щодо здійснення державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

Правовою основою діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України є Конституція України, цей та інші закони України, акти Президента України і Кабінету Міністрів України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти Міністерства юстиції України (ст. 3 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України").

Статтею 3 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" передбачено, що державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, складів охорони здоров'я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально- виконавчої служби України.

До персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби) (ч. 1 ст. 14 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України").

За приписами ст. 23 Кримінально-виконавчого кодексу України за діяльністю органів і установ виконання покарань здійснюється відомчий контроль вищестоящими органами правління і посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань.

Відповідно до п. 2 розділу II Порядку проведення службових розслідувань у Державній виконавчій службі України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 356/5 від 12.03.2015 (далі - Порядок N 356/5), службове розслідування проводиться за рішенням уповноваженого на те начальника.

Згідно п. 2 розділу II вказаного Порядку підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб рядового чи начальницького складу або їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового чи начальницького складу та можуть викликати суспільний резонанс.

Як встановлено судом, на підставі доповідної записки в.о. начальника Управління внутрішньої безпеки Державної кримінально-виконавчої служби України та органів юстиції Кузнеця М.М. від 11.01.2018 №13/29.0/48-18 видано наказ Міністерства юстиції України від 11.01.2018 №54/7 про проведення службового розслідування за фактом неналежного виконання особами рядового та начальницького складу державної установи "Кропивницька установа виконання покарань (№14)" під час службової діяльності вимог чинного законодавства (а.с.72, 132).

На підставі вищезазначеного наказу Південним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції видано наказ від 12.01.2018 №15-аг про проведення службового розслідування за фактом неналежного виконання) особами рядового та начальницького складу державної установи "Кропивницька установа виконання покарань (№14)" під час службової діяльності (а.с.134).

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 12.03.2015 №356/5 "Про Порядок проведення службових розслідувань у ДКВС України" та відповідно до плану-завдання представниками Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції було здійсненої перевірку окремих напрямків оперативно службової діяльності державної установи "Кропивницька установа виконання покарань (№14)", в ході якої встановлено численні порушення з боку деяких працівників установи. За результатами службового розслідування складено Висновок від 01.02.2018 (а.с.57-70, 135-148).

Відповідно до ч.5 ст.23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з оскаржуваного наказу від 28.03.2018 № 93/ос-18 ОСОБА_1 звільнено із служби в державній установі "Кропивницька установа виконання покарання (№ 14)" за ст. 77 ч. 1 п. 6 Закону України "Про національну поліцію".

Відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затверджений Законом від 22.02.2006 №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), норми якого застосовуються до поліцейських до набрання чинності Дисциплінарним статутом Національної поліції України, визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно статті 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Пунктом 8 частини 1 статті 12 Дисциплінарного статуту визначено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися дисциплінарне стягнення у виді звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до частини 15 статті 14 Дисциплінарного статуту звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Отже, застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, який може застосовуватись за скоєння поліцейським дисциплінарного проступку, який є несумісним з подальшим проходженням ним служби в органах Національної поліції.

З висновку службового розслідування затвердженого 05.02.2018 встановлено наступні обставини: "…30.12.2017 перебуваючи на добовому наряді як відповідальний від керівництва ОСОБА_1, о 18 год. 17 хв. вийшов з охороняємої території установи через КПП по пропуску людей та зустрівся з невідомою особою. Через деякий час ОСОБА_1 разом з особою чоловічої статті зайшли на КПП по пропуску людей та після деякого часу перебування на території охороняємої зони о 20 год. 25 хв. вийшли разом за межі установи, після чого особа чоловічої статті сіла в авто та поїхала. Даний факт підтверджується записом відеокамери. Так, всупереч вимогам пропускного режиму та повного ігнорування нормативних документів ОСОБА_1, до установи через КПП по пропуску людей було заведено сторонню особу…

…Також при перевірці даних, отриманих оперативним шляхом, щодо можливого перебування 30.12.2017 в державній установі "Кропивницька установа виконання покарань (№14)" громадянина ОСОБА_3, в кримінальному середовищі - "ОСОБА_3", який вважає себе "злодієм в законі", зазначена інформація підтвердилась…

… Даний факт також підтверджується: письмовим поясненням молодшого інспектора відділу режиму і охорони, який ніс службу на КПП по пропуску людей ОСОБА_6, письмовим поясненням чергового помічника начальника установи ОСОБА_7, письмовим поясненням старшого по корпусу відділу режиму і охорони ОСОБА_4, письмовим поясненням молодшого інспектора відділу режиму і| охорони, який ніс службу в резервній Групі чергової зміни ОСОБА_8, письмовим поясненням молодшого інспектора відділу режиму і охорони, який ніс службу на посту в режимному корпусі ОСОБА_9...".

Зазначені обставини також підтверджено допитаними в ході судового розгляду справи свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_7

З огляду на викладені обставини, висновки службового розслідування є обґрунтованими та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Разом з тим, приймаючи рішення суд приймає до уваги наступні обставини.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії листка непрацездатності серія АДО № 774498 від 28.03.2018, оригінал якого був досліджений судом у судовому засіданні, у період з 28.03.2018 по 30.03.2018 позивач перебував на амбулаторному лікуванні в Комунальному закладі Поліклінічного відділення №1 м.Кропивницький (а.с.16, 40).

Як роз'яснено у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" - правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України) стосуються як передбачених статтями 40, 41 Кодексу законів про працю України, так і інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства України, здійснюється з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Враховуючи, що питання щодо можливості звільнення позивача з займаної ним посади в період лікарняного не врегульовано нормами спеціального законодавства у цій сфері, на вказані правовідносини поширюються трудові гарантії Кодексу законів про працю України щодо недопустимості звільнення особи у період її перебування на лікарняному.

Згідно із частиною третьою статті 40 Кодексу законів про працю України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Таким чином, чинним законодавством встановлено заборону звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Як вбачається з наказу державної установи "Кропивницька установа виконання покарання (№ 14)" від 28.03.2018 № 93/ос-18 звільнення ОСОБА_1 відбулося у період його тимчасової непрацездатності, що є порушенням трудових прав позивача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13.11.2001 року № 455 тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

У разі лікування в стаціонарі листок непрацездатності видається лікуючим лікарем спільно з завідувачем відділення за весь період стаціонарного лікування.

Лікарняний видається з дня встановлення непрацездатності, окрім лікування в стаціонарі, де листок непрацездатності видається лікуючим лікарем спільно з завідувачем відділення за весь період стаціонарного лікування. Після закінчення лікування листок непрацездатності закривається та може бути пред'явлений роботодавцю для виплати відповідної допомоги.

Як зазначив відповідач, та допитана в судовому засіданні 14.08.2018 свідок ОСОБА_11, 28.03.2018 ОСОБА_1 прибув до кадрового підрозділу державної установи "Кропивницька установа виконання покарання (№ 14)", де надав всі лікарняні листи у періоді з 15.01.2018 по 27.03.2018, про наявність листка непрацездатності від 28.03.2018 позивач своє керівництво рапортом не повідомляв, реєстрацію довідки про амбулаторне лікування не проводив.

Проте, зазначене порушення не спростовує факту перебування ОСОБА_1 на амбулаторному лікуванні та неможливості, у зв'язку з цим, виконання службових обов'язків.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що підстава для звільнення ОСОБА_1 зі служби в державній установі "Кропивницька установа виконання покарання (№14)", зазначена в оскаржуваному наказі від 28.03.2018 №93/ос-18, відповідає дійсним обставинам справи.

Однак, відповідачем в порушення Кодексу законів про працю України було звільнено ОСОБА_1 в період його тимчасової непрацездатності.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду

Отже, суд, із урахуванням встановлених вище обставин, з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, вважає за необхідне поновити позивача на посаді старшого лейтенанта внутрішньої служби, оперуповноваженого оперативного відділу державної установи "Кропивницька установа виконання покарань (№14)" з 28.03.2018.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі Порядок), який застосовується у випадку виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. Відповідно до абз.3 п.2 Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Абзацом 3 пункту 3 Порядку визначено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Відповідно до Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. На виконання Закону України "Про Національну поліцію", Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України", постанови КМ України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" Міністерством юстиції України прийнятий наказ № 925/5 від 28.03.2018 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України". Цим наказом затверджено Порядок виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України" (надалі - Порядок). Відповідно до пункту 8 Порядку при виплаті грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів цього місяця, за який здійснюється виплата. Отже, грошове забезпечення позивачу обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів.

Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Згідно довідки відповідача № 9/3484 від 30.05.2018 та від 15.06.2018 загальна сума грошового забезпечення ОСОБА_1 за останні два календарні місяці перед звільненням (січень 2018 року та лютий 2018 року) складала 7 977, 45 грн. Відповідно, середньоденна сума грошового забезпечення позивача складає 135, 21 грн.(а.с.98,127, 174).

Час вимушеного прогулу з дня звільнення до дати прийняття рішення, складає 169 днів. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає грошове забезпечення позивача за весь час вимушеного прогулу у загальній сумі 22 850, 49 грн. (135,21 х 169) без обов'язкових відрахувань.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання рішення.

За приписами п.п. 2, 3 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

За таких обставин, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 4056,30 грн. (30x135, 21 грн.), за період з 28.03.2018 по 28.04.2018, без обов'язкових відрахувань, підлягає негайному виконанню.

Питання розподілу судового збору судом не вирішується, з огляду на звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Державної установи "Кропивницька установа виконання покарань №14" (25009, Кіровоградська обл., м. Кропивницький, вул. Куроп'ятникова, буд.50-б ) про визнання протиправним та скасування наказу від 28.03.2018 №93/щс-18, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної установи "Кропивницька установа виконання покарань (№14)" від 28.03.2018 року № 93/0с-18 про звільнення старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_1, оперуповноваженого оперативного відділу державної установи "Кропивницька установа виконання покарань (№14)".

Поновити старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_1, на посаді оперуповноваженого оперативного відділу державної установи "Кропивницька установа виконання покарань (№14)" з 28.03.2018.

Стягнути з державної установи "Кропивницька установа виконання покарань (№14)" на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у загальній сумі 22850 (двадцять дві тисячі вісімсот п'ятдесят) грн. 49 коп.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1, на посаді оперуповноваженого оперативного відділу державної установи ""Кропивницька установа виконання покарань (№14)" та в частині стягнення на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць у сумі 4056 (чотири тисячі п'ятдесят шість) грн. 30 коп. підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 12.09.2018.

Суддя І.В.Садовий