Справа № 525/829/18
Суддя: Ячало Ю. І.
Дата ухвалення: 2018-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 525/829/18
Номер провадження 2-а/525/27/2018
РІШЕННЯ

Іменем України

07 вересня 2018 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Ячала Ю.І.,

за участю секретаря Гавриш О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Багачка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора 1 роти батальйону патрульної поліції у місті Кременчук Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Щербакова Сергія Олександровича про поновлення строку оскарження, визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

В липні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Інспектора 1 роти батальйону патрульної поліції у місті Кременчук Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Щербакова Сергія Олександровича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 23 червня 2018 року інспектором 1 роти батальйону патрульної поліції у місті Кременчук Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Щербаковим Сергієм Олександровичем було винесено постанову серії ВР № 160232 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП) та накладено стягнення у виді штрафу 510,00 гривень. Позивач в позовній заяві зазначає, що правопорушення не скоював і постанову від 23.06.2018 року вважає незаконною. Зазначає, що постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, вказував на те, що габаритно-ваговий контроль не проводився у належному порядку визначеному законодавством. Позивач посилається на ст. 276 КУпАП, відповідно до якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Проте, інспектором Щербаковим С.О. було розглянуто справу на місці зупинки транспортного засобу, а тому позивач вважає, що йому не було надано право скористатися своїми правами в повному обсязі, зокрема правом на юридичну допомогу, не були вирішені його клопотання, не були дослідженні докази, в результаті чого позивач вважає, що своїми діями інспектор грубо порушив вимоги ст. ст. 256, 278, 279, 280, 283 КУпАП.

Ухвалою суду від 03 серпня 2018 року задоволено клопотання позивача про поновлення строку оскарження (а.с. 19).

Ухвалою суду від 07 вересня 2018 року у задоволенні заяви відповідача про залишення заяви без розгляду відмовлено (а.с. 41).

Позивач в судове засідання не прибув, подав до суду відповідь на відзив (а.с. 44-48), зі змісту поданих письмових заяв вважав, що справу можливо розглянути у його відсутність.

Відповідач по справі, подав до суду відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. У відзиві зазначив, що постанову винесено законно, оскільки позивач порушив правила дорожнього руху, а саме: п. 22.5 Правил дорожнього руху України, що підтверджувалося об'єктивними доказами, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 132-1 КУпАП. Позивачеві було роз'яснено суть правопорушення, роз'яснено права, справа була розглянута на місці і винесено постанову. Відповідач вказував, що при винесенні постанови діяв в межах повноважень та відповідно до ст. 258 КУпАП з дотриманням вимог ст. ст. 283, 284 КУпАП, вважав, що справу можливо розглянути у його відсутність (а.с. 31-36).

Враховуючи неявку учасників справи, суд проводить судове засідання, керуючись положеннями ч. 4 ст. 229 КАС України.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши їх у сукупності, приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити з наступних обґрунтувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Судом встановлено, що 23 червня 2018 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ВР № 160231, що винесена на 98 кілометрі автодороги Полтава-Олександрія М-22, відповідачем по справі - суб'єктом владних повноважень інспектором 1 роти батальйону патрульної поліції у місті Кременчук Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Щербаковим Сергієм Олександровичем, водія ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: село Бірки Великобагачанського району Полтавської області, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП за те, що він 23.06.2018 року о 09 годині 50 хвилин, на 98 кілометрі автодороги Полтава-Олександрія М-22, керував транспортним засобом марки DAF ХF 95, державний номерний знак НОМЕР_1, з причепом, та перевозив вантаж, маса якого згідно товарно-транспортної накладної № 0 від 23.06.2018 року становить 40,92 тони, в результаті чого загальна вага транспортного засобу склала 55,14 тон, не маючи відповідного дозволу від національної поліції на дане перевезення, чим порушив п. 22.5 Правил дорожнього руху України. Даною постановою, за вищевказане адміністративне правопорушення на водія накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн., що передбачено санкцією ст. 132-1 КУпАП (а.с. 25). Копія даної постанови була вручена водію, що підтверджується його підписом у відповідній графі вищевказаної постанови.

Суб'єкт владних повноважень - інспектор 1 роти батальйону патрульної поліції у місті Кременчук Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Щербаков Сергій Олександрович не складав протокол про адміністративне правопорушення 09.06.2018 року після виявлення порушення водієм ОСОБА_1 п. 22.5 ПДР України, а виніс на місці постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ВР № 160232 (а.с.25), що також підтверджується відеозаписом, який надано до суду (а.с. 39).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61 Конституції України). Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2ст. 61 Конституції України, свідчить проте,що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м'якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст.132-1 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Згідно п. 22.5 ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" визначається Правилами дорожнього руху (далі - Правилами), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.9. Правил, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За приписами ст. 132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначається Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 № 1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 (далі - Інструкція) .

Згідно з п. 2 Розділу IV Інструкції, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП до компетенції органів Національної поліції відноситься розгляд справ про адміністративні правопорушення передбачені ст. 132-1 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 4 Інструкції передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ….. статтею 132-1 КУпАП...

Відповідно до абз. 2 п. 5 Інструкції поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені частинами четвертою і сьомою статті 121, частинами третьою і четвертою статті 122, статтями 122-2, 122-4, 122-5, частинами другою і третьою статті 123, статтею 124, частиною четвертою статті 127, статтями 127-1, 130, 139, частиною четвертою статті 140, 188-28 КУпАП.

З аналізу зазначених норм вбачається відсутність обов`язку поліцейського складати протокол у випадку вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП.

Як встановлено судами відносно ОСОБА_1 було складено постанову серії ВР № 160232 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 510 (п'ятсот десять) гривень 00 копійок.

Враховуючи приписи п. 5 Інструкції, а також вчинення заявником адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, дії відповідача щодо винесення виключно постанови про притягнення до адміністративної відповідальності без складення відповідного протоколу є правомірними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно приписів пункту 2.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП вбачається, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Тому доводи позивача із посиланням на вищевказане рішення Конституційного Суду України, щодо незаконності розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення суд до уваги не приймає, так як Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст. 258 КУпАП, зі змісту яких вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Тому судом не приймаються доводи позивача з приводу неналежного місця розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Щодо доводів позивача, що відповідачем при здійсненні габаритно-вагового контролю не здійснено зважування транспортного засобу з вантажем відповідно до пункту 3 ст. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.2007 року "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування", суд зазначає, що відповідно до пункту 1 даного Порядку, цей Порядок визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, тобто застосовується до транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, для визначення розміру плати для видачі дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Тому суд не приймає доводи позивача щодо не здійснення належного габаритно-вагового контролю. Інспектор правомірно встановив факт порушення водієм п. п. 22.5 ПДР України, оглянувши технічний паспорт транспортного засобу в якому зазначена його вага та відповідну товарно-транспортну накладу № 0 від 23.06.2018 року, якій було зазначено вагу вантажу, що становить 37,52 тони, в результаті чого загальна вага транспортного засобу склала 53,46 тон.

При цьому суд, знову звертається до ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Крім того, суд зазначає, що позивачем по справі не надано в судове засідання технічний паспорт транспортного засобу марки DAF ТЕ 95 ХF, державний номерний знак НОМЕР_2, з причепом, як і товарно-транспортну накладну № 0 від 23.06.2018 року.

Враховуючи вищевикладене, у суду не має сумнівів щодо того, що на місці зупинення транспортного засобу марки DAF ХF 95, державний номерний знак НОМЕР_1, з причепом, під керуванням ОСОБА_1, суб'єкт владних повноважень повно дослідив надані йому водієм документи, які стосуються вантажопідйомності вищевказаного транспортного засобу та товарно-транспортну накладну, де була вказана вага вантажу, відповідно, виходячи з даних документів і визначив, що сумарна маса транспортного засобу та вантажу становила 55,14 тон, що і стало підставою для винесення ним постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З огляду на те, що позивачем не надані будь-які докази про порушення працівником поліції норм ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" (щодо підстав зупинення), виходячи з принципу змагальності і диспозитивності, суд не може прийняти доводи сторони позивача про безпідставність зупинення водія суб'єктом владних повноважень.

Суд також зазначає, що не зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 77 КАС України, суд не вважає, що позивач взагалі звільнений від обов'язку доказування своїх вимог. В даному випадку позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував те, що правопорушення він не вчиняв або що його вина у цьому відсутня.

Доводи представника позивача з приводу того, що постанова не містить посилання на здійснення відеофіксації, суд до уваги не приймає, з огляду на те, що відеофіксація лише підтверджує забезпечення належної процедури при притягненні винної особи до адміністративної відповідальності.

Доводи позивача обґрунтовані виключно посиланням на формальні підстави для скасування спірної постанови, проте такі не підтверджені жодним належним і допустимим доказом.

Водночас, на думку суду, відповідачем не допущено під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийняття і складення спірної постанови грубих порушень закону, які були б беззаперечною підставою для її скасування.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає, вина позивача у вчиненні 23.06.2018 року адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП, підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами, а тому відповідач згідно до вимог ч.1 ст.7 КУпАП, правомірно та відповідно до наданих йому повноважень, із дотриманням вимог глави 23 КУпАП, притягнув позивача до адміністративної відповідальності, призначив правопорушнику адміністративне стягнення у вигляді штрафу, розмір якого встановлений вказаним кодексом і ці обставини є підставами для повної відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 72, 73, 76, 77, 241-246, 255, 257, 271-272, 286, 293, 297 КАС України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1, місце проживання: село Бірки Великобагачанського району Полтавської області, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_3, до Інспектора 1 роти батальйону патрульної поліції у місті Кременчук Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Щербакова Сергія Олександровича, місцезнаходження: проїзд 40 років ДАІ, місто Кременчук Полтавської області, про поновлення строку оскарження, визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 10.09.2018 року.

Суддя Ю.І. Ячало