Справа № 813/2107/18
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/2107/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Михайленко Б.С.,

представників позивача Шейхет М.,Шнир Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Представництва Американського об'єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу до Черкаської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Черкаської обласної державної адміністрації та Міністерства культури України про зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Представництво Американського об'єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Черкаської міської ради (далі - відповідач), в якій позивач просить суд: зобов'язати відповідача надати позивачу дозвіл на виготовлення і замовлення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території щодо місць давніх поховань - "Єврейський цвинтар", що знаходиться у місті Черкаси по вул. Пролетарській (Героїв Чорнобиля) - бульвар Шевченка як території історико - культурного призначення за рахунок позивача.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що у місті Черкаси по вулиці Пролетарській (Героїв Чорнобиля) - бульвар Шевченка знаходиться Єврейський цвинтар, закладений в 1837 році і на якому похований великий рабин Ісроель Яков Тверський з Чорнобильської династії. Більшість надгробників повалені або пошкоджені, останнє єврейське поховання датується 1964 роком. Не вживаються жодні заходи, спрямовані на виконання вимог розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 № 604-р "Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України" щодо місць давніх поховань.

На облік вказане кладовище не взято, межі кладовища не встановлюються, жодна організація їх обстеження та вивчення з наступним оприлюдненням результатів досліджень через засоби масової інформації не здійснюється так як і не проводиться робота з вивчення стану закритого кладовища, у тому числі кладовищ національних меншин, не здійснюються заходи щодо облаштування цих місць, їх утримання та збереження.

Впродовж кількох років територія давнього Єврейського кладовища та давніх поховань були предметом вивчення та дослідження Представництва Американського обєднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу. З цією метою вивчалися архівні документи, що зберігаються як у вітчизняних, так і в закордонних архівах. Дані документи опрацьовувались фахівцями у сфері археології, геодезії, картографії.

Таким чином, покликається на те, що бездіяльність відповідача порушує інтереси та права позивачів.

Відповідач щодо задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 05.06.2018 (вх. № 18004). Зокрема, покликається на те, що відповідно до листа виконавчого комітету Черкаської міської ради від 05.09.2017 № 12951-1-18, № 12503-01-18, направленого на адресу директора позивача, зазначено, що на території міста Черкаси знаходиться закрите кладовище давніх єврейських поховань, розташоване на перехресті вул. Героїв Чорнобиля та бульвару Шевченка в місті Черкаси. Балансоутримувачем даного кладовища є комунальне підприємство «Комбінат комунальних підприємств» із 1995 року, який починаючи з 1990 року здійснює заходи щодо його утримання та збереження. Таким чином, вважає, що в діях відповідача відсутня бездіяльність по невиконанню розпорядження Кабінету Міністрів України 20.07.1998 № 604-р «Про додаткові заходи щодо збереження місць поховання у населених пунктах». Також відповідач вказує на те, що звертаючись до суду із вимогою до Черкаської міської ради щодо зобов'язання відповідача надати дозвіл на виготовлення і замовлення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території щодо місць поховань - «Єврейський цвинтар», що знаходиться у місті Черкаси по вулиці Пролетарській (Героїв Чорнобиля) - бульвар Шевченка як території історико - культурного призначення за його рахунок, позивач не зазначив, які права його були порушені саме Черкаською міською радою та з приводу чого виник спір.

Ухвалою суду від 23.05.2018 відкрито загальне позовне провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання, залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Черкаську обласну державну адміністрацію та Міністерство культури України.

Черкаською обласною державною адміністрацією надано пояснення за вх.№ 24013 від 31.07.2018, в якому покликається на те, що Представництво Американського об'єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу звернулось із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою до Черкаської обласної державної адміністрації. Листом від 10.05.2018 № 01/01-31/1964/1/01-31, Черкаською обласною державною адміністрацією повідомлено заявника, що прийняття рішення з приводу порушеного питання належить до компетенції Черкаської міської ради. В той же час, як вбачається із матеріалів позовної заяви, Представництво Американського об'єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу не зверталось із відповідною заявою до Черкаської міської ради. У зв'язку із цим, Черкаська обласна державна адміністрація вважає, що подання позову є передчасним.

02.08.2018 за вх.№ 24264 на адресу суду надійшло пояснення Міністерства культури України, в якому зокрема зазначає, що занесення об'єкта культурної спадщини як пам'ятки місцевого значення до Реєстру проводиться Міністерством культури України в межах компетенції визначених Законом та Положенням про Міністерство культури України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 495. До Міністерства подання щодо занесення «Єврейського цвинтаря», що знаходиться у місті Черкаси по вул. Пролетарській (Героїв Чорнобиля) - бульвар Шевченка не надходило, разом з тим, Міністерство підтримує необхідність його збереження.

Ухвалою від 02 серпня 2018 року підготовче провадження в адміністративній справі закрито та призначити справу до судового розгляду по суті.

Суд, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Листом Черкаської ОДА від 06.06.2018 року №01/01-31/1964/2/01/01-31 «Про замовлення проекту» підтверджується, що "Єврейський цвинтар" у місті Черкаси по вул. Героїв Чорнобиля перебуває в міській комунальній власності та його балансоутримувачем є Черкаська міська рада, до компетенції якої віднесено питання прийняття рішення про впорядкування його території.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 січня 2018 року у справі № 813/4334/17 позов Представництва Американського об'єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського союзу до Черкаської обласної державної адміністрації про визнання протиправної бездіяльності та зобов'язання вчинити дії задоволено повністю: визнано протиправною бездіяльність Черкаської обласної державної адміністрації щодо невиконання вимог розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 № 604-р «Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України», в частині п.п. 2, 3 щодо місць давніх поховань «Єврейський цвинтар», що знаходиться у місті Черкаси по вулиці Пролетарській (Героїв Чорнобиля) - бульвар Шевченка та зобов'язано Черкаську обласну державну адміністрацію виконати вимоги розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 № 604-р, в частині п.п. 2, 3 щодо місць давніх поховань «Єврейський цвинтар», що знаходиться у місті Черкаси по вулиці Пролетарській (Героїв Чорнобиля) - бульвар Шевченка.

Вказаним судовим рішенням, яке не оскаржено та набрало законної сили 13.02.2018, встановлено невиконання Черкаською обласною державною адміністрацією п.п. 2, 3 Розпорядження Кабінету Міністрів України №604-р від 20.07.1998р. «Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України» щодо місць давніх поховань «Єврейський цвинтар», що знаходиться у місті Черкаси по вулиці Пролетарській (Героїв Чорнобиля) - бульвар Шевченка, яке полягає у тому, що єврейське кладовище не обстежено, межі не визначено, на облік не взято та не вжито заходів, спрямованих на облаштування цього місця, його утримання та збереження.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивач ствердив про невиконання Черкаською обласною державною адміністрацією Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 січня 2018 року у справі № 813/4334/17 у зв'язку з чим Представництво Американського об'єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу звернулось до Черкаської міської ради з листом із проханням надати дозвіл на виготовлення за кошти організації проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території місць давніх поховань - "Єврейський цвинтар», що знаходиться у місті Черкаси по вулиці Пролетарській (Героїв Чорнобиля) - бульвар Шевченка як території історико-культурного призначення.

Рішення за результатами розгляду таких звернень Черкаською міською радою суду ненадано.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та законами України.

Відповідно до міжурядової Угоди, укладеної між Урядом України та Урядом Сполучених Штатів Америки «Про охорону та збереження культурної спадщини» від 04.03.1994, - кладовища, похований жертв репресій тоталітарних режимів визначені об'єктами культурної спадщини, які підлягають до збереження та охороні в цілях і рамках цієї Угоди. Поняття «культурна спадщина», в межах цієї Угоди, означає культові заклади, місця історичного значення, пам'ятники, кладовища та меморіали загиблим, а також архівні матеріали, які мають до цього відношення.

Україна є стороною Конвенції про охорону всесвітньої культурної і природної спадщини від 16.11.1972. На виконання своїх міжнародних зобов'язань прийнято Закон України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000.

Статтею 1 розділу 1 Конвенції про охорону всесвітньої культурної і природної спадщини (Конвенцію ратифіковано Указом Президії Верховної Ради УРСР № 6673-ХІ від 04.10.1988) визначено поняття «культурна спадщина», зокрема, ансамблі: групи ізольованих чи об'єднаних будівель, архітектура, єдність чи зв'язок з пейзажем яких є видатною універсальною цінністю з точки зору історії, мистецтва чи науки.

Згідно Конвенції про охорону архітектурної спадщини Європи від 03.10.1985, стороною якої є Україна, «архітектурна спадщина» включає такі нерухомі об'єкти, пам'ятки: усі будівлі та споруди, що мають непересічне історичне, археологічне, мистецьке, наукове, соціальне або технічне значення, включаючи усі особливості їхнього технічного виконання та оздоблення, архітектурні ансамблі, однорідні групи міських або сільських будівель, що мають непересічне історичне, археологічне, мистецьке, наукове, соціальне або технічне значення і характеризуються спільністю чітких територіальних ознак.

Об'єктом культурної спадщини Закон визнає місце, споруду, комплекс, їх частини, пов'язані з ними території, інші природні, природні упорядковані чи створені людиною об'єкти, незалежно від стану схоронності, що донесли до нашого часу цінність з антропологічної, археологічної, естетичної, етнографічної, історичної, наукової та ін. точки зору і зберегли свою автентичність.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 №1805-III (далі - Закон №1805-III) до історичних об'єктів культурної спадщини відносяться окремі поховання та некрополі, місця масових поховань померлих, визначні місця, пов'язані з важливими історичними подіями, з життям та діяльністю відомих осіб, культурою та побутом народів.

Поняття земель історико-культурного призначення наводиться у статті 53 Земельного кодексу України, шляхом перелічення їхнього складу: до земель історико-культурного призначення належать землі на яких розташовані пам'ятки культурної спадщини.

Для визначення категорії земель, як земель історико-культурного призначення необхідні певні правові факти, які б встановлювали, що той чи інший об'єкт відноситься до об'єктів перелічених в статті 53 Земельного кодексу України. Такими правовими підставами є: а) внесення історико-культурних об'єктів до Державного реєстру нерухомих пам'яток України; - б) встановлення охоронних зон історико-культурних об'єктів; - в)встановлення режиму заповідної охорони історико-культурних об'єктів; - г) встановлення правового режиму охоронюваної археологічної території; - ґ) встановлення правового режиму історичного ареалу населеного пункту, занесеного до Списку історичних населених пунктів.

Відповідно до пункту 2.3 «Порядку обліку об'єктів культурної спадщини», затвердженого наказом Міністерства культури України №158 від 11.03.2013, на виявлені об'єкти культурної спадщини складається облікова картка об'єкта культурної спадщини, коротка історична довідка, акт технічного стану об'єкта культурної спадщини.

Згідно з пунктом 3.2 Порядку обліку об'єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України №158 від 11.03.2013 за результатами оцінки виявлених об'єктів культурної спадщини оформляється протокол, в якому зазначається, яким саме критеріям відповідає (не відповідає) кожен об'єкт культурної спадщини. Протокол є підставою для занесення (не занесення) об'єкта культурної спадщини до Переліку об'єктів культурної спадщини, який ведеться за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку.

Відповідно до 3.5 Порядку обліку об'єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України №158 від 11.03.2013 про занесення об'єкта культурної спадщини до Переліку і набуття ним правового статусу щойно виявленого об'єкта культурної спадщини орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органи охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у 30-денний строк рекомендованим листом з повідомленням про вручення направляють власнику цього об'єкта або уповноваженому ним органу письмове повідомлення за формою згідно з додатком З до цього Порядку, про що здійснюється відповідний запис в журналі обліку видачі повідомлень про занесення об'єктів до Переліку об'єктів культурної спадщини за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку.

Судом встановлено, "Єврейський цвинтар", що знаходиться у місті Черкаси по вул. Пролетарській (Героїв Чорнобиля) - бульвар Шевченка є об'єктом культурної спадщини. Тому земельна ділянка, на якій розташоване єврейське кладовище, підпадає під ознаки земель категорії історико-культурного призначення.

Відповідно до статті 3 Закону №1805-III органами управління у сфері охорони культурної спадщини є спеціально уповноважені органи, до яких віднесені органи охорони культурної спадщини місцевого самоврядування.

Обов'язки із забезпечення охорони, планування та впорядкування територій місць поховання, в силу вимог частини 5 статті 8, статті 31, частини 2 статті 23 Закону України «Про поховання та похоронну справу» від 10.07.2003 №1102-IV (далі-Закон №1102-IV), покладено на органи місцевого самоврядування та їх виконавчі органи.

Статтею 3 цього Закону визначено, що правову основу діяльності в галузі поховання становлять Конституція України, цей Закон, інші закони України, міжнародні договори України тощо.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №604-р від 20.07.1998 органи місцевого самоврядування та державної влади зобов'язано: взяти на облік місця, де залишилися сліди давніх поховань, організувати їх обстеження та вивчення; провести роботу з вивчення стану закритих кладовищ, у тому числі і кладовищ національних меншин; продовжувати здійснювати заходи щодо облаштування цих місць, їх утримання та збереження; не допускати проведення будівельних робіт у місцях, де залишилися сліди давніх поховань та на території закритих кладовищ.

Однією із функцій землеустрою відповідно до пункту «в» частини 1 статті 2 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 №858-IV (далі - Закон №858-IV) є встановлення і закріплення на місцевості меж територій історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів. Для організації і встановлення меж територій історико-культурного призначеннястатті 47 цього Закону передбачено виготовлення проектів землеустрою в порядку, визначеному Постановою.

Проведенню облаштування, утримання та збереження місць давніх поховань має передувати організація і встановлення меж їх територій. З цією метою передбачено виготовлення проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій історико-культурного призначення в порядку, визначеному Постановою.

Статтею 20 Закону №858-IV передбачено випадки, коли землеустрій проводиться в обов'язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності, а саме в разі:

а) розробки документації із землеустрою щодо організації раціонального використання та охорони земель;

б) встановлення та зміни меж об'єктів землеустрою;

в) надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок;

г) встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути);

ґ) організації нових і впорядкування існуючих об'єктів землеустрою.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №858-IV замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Згідно до частини 3 статті 47 Закону №858-IV проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об'єктів розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.

Пунктом ґ) частини 2 статті 67 зазначеного Закону №858-IV передбачено, що за рахунок коштів Державного бюджету України фінансуються проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об'єктів, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність.

Отже Законом передбачено, що проекти землеустрою стосовно організації і встановлення меж території історико-культурного призначення розробляються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Оскільки органи місцевого самоврядування не є розпорядниками коштів Державного бюджету, тому Черкаська міська рада позбавлена правової можливості замовляти проекти землеустрою за рахунок цих коштів (Аналогічна позиція викладена у п.36 Постанови Верховного суду від 23 травня 2018 року у справі № 462/3403/16-а, провадження № К/9901/6663/18, http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/74258542).

Таким чином, Черкаська міська рада наділена лише повноваженнями щодо надання дозволу замовнику на розробку такого проекту.

Судом встановлено, що Представництво Американського об'єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського союзу неодноразово зверталось до відповідача з прханням замовити проект землеустрою щодо організації і встановлення меж території щодо місць давніх поховань за рахунок коштів організації.

Вказані заяви не було задоволено, а тому з метою охорони культурної спадщини та досягнення балансу інтересів держави та позивача, належного утримання та ефективного використання об'єктів культурної спадщини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Доводи відповідача про відсутність підстав для задоволення позову судом до уваги не беруться з таких підстав, що відповідно до Міжурядової Угоди, укладеній між Урядом України та Урядом Сполучених Штатів Америки "Про охорону та збереження культурної спадщини" від 04.03.1994 р., - кладовища, похований жертв репресій тоталітарних режимів визначені об'єктами культурної спадщини, які підлягають до збереження та охороні в цілях і рамках цієї Угоди, а суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору України. (ч.5 ст. 7 КАС України).

Беручи до уваги викладене в сукупності, суд дійшов висновку про порушення прав та інтересів позивача щодо охорони культурної спадщини, які полягають в організації і встановленні меж території Єврейського кладовища як території історико-культурного призначення, оскільки стаття 10 Закону України "Про охорону культурної спадщини" закріплює та зобов'язує органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування сприяти діяльності громадських організацій щодо охорони культурної спадщини, а відповідно до статті 11 цього Закону громадським організаціям надається можливість встановлювати шефство над об'єктами культурної спадщини з метою забезпечення їх збереження, сприяють державі у здійсненні заходів з охорони використання, виявлення, обліку, реєстрації об'єктів культурної спадщини.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Основним завдання адміністративного судочинства відповідно статті 3 КАС України є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Ураховуючи особливий статус земель, щодо яких позивач просить надати дозвіл на виготовлення і замовлення проекту землеустрою, з метою належного збереження пам'ятки історичного значення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Представництва Американського об'єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського союзу щодо зобов'язання відповідача надати позивачу дозвіл на виготовлення і замовлення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території Єврейського кладовища, як території історико-культурного призначення, що знаходиться у місті Черкаси по вулиці Пролетарській (Героїв Чорнобиля) - бульвар Шевченка як території історико-культурного призначення за рахунок Представництва Американського об'єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Щодо судових витрат, то відповідно до вимог ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такі відшкодовуються позивачу в повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст.ст. 2, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов Представництва Американського об'єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу задовольнити повністю.

Зобов'язати Черкаську міську раду надати позивачу дозвіл на виготовлення і замовлення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території щодо місць давніх поховань - "Єврейський цвинтар», що знаходиться у місті Черкаси по вулиці Пролетарській (Героїв Чорнобиля) - бульвар Шевченка як території історико-культурного призначення за рахунок Представництва Американського об'єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу.

Стягнути з Черкаської міської ради (18000, м.Черкаси, вул.Байди Вишневецького, 36; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Представництва Американського об'єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союз (79054, м.Львів, вул. Кульчицької, 1/94; ) 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 13.09.2018

Суддя В.М. Сакалош