Справа № 1240/2062/18
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2018-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

07 вересня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 1240/2062/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Смішливої Т.В.,

при секретарі судового засідання: Бутенко К.В. ,

за участю:

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів: Трофіменко М.Є., дов. № 99-99-11-17/12/48 від 05.04.2018,

дов. № 10-72/9/12-32-10-00-29 від 19.02.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, -

ВСТАНОВИВ:

13 липня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Луганській області, у якому зазначив, що наказом Державної фіскальної служби України від 15.06.2015 № 1634-0 його було призначено на посаду першого заступника начальника Головного управління ДФС у Луганській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції. Наказом Державної фіскальної служби України від 05.09.2016 № 3102-о його було звільнено з посади першого заступника начальника Головного управління ДФС у Луганській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції та податкової міліції ДФС у запас Збройних Сил України у зв'язку з Розпорядженням Управління СБУ у Луганській області № 57д від 22.07.2016.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 04.11.2017, яка залишена без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15.05.2018, скасовано наказ про звільнення та поновлено позивача на посаді.

18.06.2018 позивач ознайомився з наказом ДФС України № 962-о від 12.06.2018 «Про виконання постанов суду», яким наказ ДФС України від 05.09.2016 № 3102-О «Про звільнення ОСОБА_1» скасовано та поновлено полковника податкової міліції ОСОБА_1 на службі та посаді першого заступника начальника Головного управління ДФС у Луганській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції (тимчасово, на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника полковника податкової міліції ОСОБА_4) з 06 вересня 2016 року. Одночасно позивач ознайомився з наказом Головного управління ДФС у Луганській області від 12.06.2018 № 159-о «Про оголошення наказу». Позивача 02.07.2018 ознайомлено з наказом від 19.09.2018 № 164-о, згідно якого він вважається таким, що приступив до роботи з 02 липня 2018 року, але через хворобу позивач не зміг приступити до роботи 02.07.2018, оскільки знаходився на лікуванні 02.07.2018 по 06.07.2018. Після закінчення лікування йому стало відомо, що наказом ДФС України № 1100-о від 02.07.2018 його звільнено з посади з 02.07.2018 у зв'язку із закінченням строку договору за п.2 ст.36 Кодексу законів про працю України. Позивач вважає своє звільнення незаконним, посилаючись на те, що у 2015 році його було призначено на посаду без укладання з ним строкового договору, а тому за судовим рішенням його повинні були поновити на тих же умовах, які існували до звільнення. Перед поновленням строковий трудовий договір, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 23 КЗпП України, з ним не укладався, ні якої заяви щодо укладання строкового договору він не писав та згоду на укладення строкової трудової угоди не надавав.

Крім того зазначив, що ОСОБА_4 призначений на посаду першого заступника начальника Головного управління ДФС у Луганській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції 22 вересня 2016 року після незаконного звільнення позивача з цієї посади, а тому саме ОСОБА_4 необхідно було звільнити за п. 6 ч. 1 ст. 40 КЗпП України перед поновленням позивача на роботі на виконання судового рішення.

З урахуванням зазначеного позивач просить суд :

- визнати наказ ДФС України № 962-о від 12.06.2018 «Про виконання постанов суду» недійсним в частині визначення строку про що в наказі вказано словами -«тимчасово, на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника полковника податкової міліції ОСОБА_4.»;

- визнати наказ ГУ ДФС України від 12.06.2018 № 159-о «Про оголошення наказу» недійсним в частині визначення строку про що в наказі вказано словами - «тимчасово, на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника полковника податкової міліції ОСОБА_4.»;

- визнати протиправним та скасувати наказ ДФС України № 1100-о від 02.07.2018 «Про звільнення ОСОБА_1.»;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДФС України від 02.07.2018 № 173-о «Про звільнення ОСОБА_1»;

- поновити полковника податкової міліції ОСОБА_1 на службі та посаді першого заступника начальника Головного управління ДФС у Луганській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції з 02.07.2018.;

- стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02.07.2018 по день поновлення на роботі.

Представник відповідачів позовні вимоги не визнав, подав до суду відзиви (арк.спр. 72-76, 98-102), аналогічні за своїм змістом. Заперечуючи проти позову представник відповідачів зазначив, що в наказі ДФС України № 962-о від 12.06.2018 «Про виконання постанов суду» та наказі ГУ ДФС України від 12.06.2018 № 159-о «Про оголошення наказу» було зазначено, що ОСОБА_1 поновлено на посаді першого заступника начальника ГУ ДФС у Луганській області тимчасово, на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника полковника податкової міліції ОСОБА_4 Зі змістом вказаних наказів ОСОБА_1 ознайомився 18.06.2018 та в цей же день подав до ГУ ДФС у Луганській області письмову заяву, у якій просив дозволити приступити до виконання обовязків з 02.07.2018, пославшись на перебування у трудових відносинах з іншою особою та необхідність відпрацювати 2 тижні. Будь-яких зауважень з приводу вищевказаних наказів, а також щодо терміну, на який його поновлено позивач не висловив. З вказаного було зроблено висновок, що ОСОБА_1 погодився з умовами свого поновлення та з тим, що з ним фактично укладено строковий трудовий договір на строк перебування ОСОБА_4 у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. 02.07.2018 ОСОБА_1прибув на роботу та приступив до виконання своїх обов'язків. 02.07.2018 ОСОБА_4 подано рапорт про вихід з відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у зв'язку з чим наказом ДФС України № 1100-о від 02.07.2018 «Про звільнення ОСОБА_1.» та наказом ГУ ДФС у Луганській області від 02.07.2018 № 173-о ОСОБА_1 звільнено з посади на підставі ч. 2 ст. 36 КЗпП України у зв'язку із закінченням строку дії договору. Зазначив, що таке звільнення є законним незважаючи на перебування позивача з 02.07.2018 на лікуванні, оскільки ч. 3 ст. 40 КЗпП України встановлено заборону щодо звільнення працівників у період тимчасової непрацездатності та перебування у відпустці лише з ініціативи роботодавця, тобто з підстав, передбачених у статтях 40,41 КЗпП України, а позивача звільнено у зв'язку із закінченням строку дії договору. У додаткових поясненнях від 21.08.2018 (арк. спр. 122-123) представник відповідача зазначив, що ОСОБА_4 призначено на посаду першого заступника начальника ГУ ДФС у Луганській області наказом ДФС України від 22.09.2016 № 3225-о. На час призначення ОСОБА_4 жодного спору стосовно вказаної посади не існувало. Позовну заяву про визнання протиправним та скасування наказу про звільненні ОСОБА_1 подав до суду лише 28.10.2018. З урахуванням зазначеного представник відповідачів просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Користуючись правом на подання заяв по суті справи, позивачем подана відповідь на відзив від 21.08.2018 (арк. спр. 115-120), у якій позивач зазначив, що йому стало відомо про те, що його поновлено на роботі тимчасово лише 18.06.2018 після ознайомлення з наказом ДФС України № 962-о від 12.06.2018 «Про виконання постанов суду» та наказом ГУ ДФС у Луганській області від 12.06.2018 № 159-о «Про оголошення наказу». На той час він вже підготував письмове звернення з проханням перенести йому дату виходу на роботу на 02.07.2018, а тому направив керівнику ДФС України та керівнику ГУ ДФС у Луганській області заздалегідь підготовлені заяви. Вказана заява не є згодою на укладання з ним строкового трудового договору, а жодного трудового договору з моменту поновлення його на роботі позивач не підписував, пропозиції щодо його укладання від відповідачів не надходили.

Ухвалою суду від 17 липня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (арк. спр. 25-26).

Ухвалою суду від 26 липня 2018 року, після усунення недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі, визначено подальший розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання (арк. спр. 1-3).

Ухвалою суду від 03 вересня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (арк. спр. 142-143).

У судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідачів проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідка, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року у справі № 812/1309/16 скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 05.09.2016 № 3102-о "Про звільнення ОСОБА_1.", скасовано пункт 1 наказу Головного управління ДФС у Луганській області від 06.09.2016 № 242-о, поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління ДФС у Луганській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції, з 06.09.2016 (арк. спр. 145-148).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2018 року постанову Луганського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року у справі № 812/1309/16 в частині скасування оскаржуваних наказ та поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління ДФС у Луганській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції, з 06.09.2016 залишено без змін (арк. спр. 149-153).

Наказом Державної фіскальної служби України № 962-о від 12.06.2018 «Про виконання постанов суду» скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 05.09.2016 № 3102-о «Про звільнення ОСОБА_1.». Поновлено полковника податкової міліції ОСОБА_1 (НОМЕР_2) на службі на посаді першого заступника начальника Головного управління ДФС у Луганській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції (тимчасово, на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника полковника податкової міліції ОСОБА_4.) з 06 вересня 2016 року (арк. спр. 109).

Наказом Головного управління ДФС у Луганській області від 12.06.2018 № 159-о «Про оголошення наказу» скасовано пункт 1 наказу Головного управління ДФС у Луганській області від 06.09.2016 № 242-о «Про звільнення ОСОБА_1.», визначено вважати таким, що поновлений на службі на посаді першого заступника начальника Головного управління ДФС у Луганській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції (тимчасово, на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника полковника податкової міліції ОСОБА_4.) з 06 вересня 2016 року (арк. спр. 78).

Із зазначеними наказами ОСОБА_1 ознайомився 18.06.2018, одночасно отримавши їх копії, про що зазначено на наказах особисто позивачем.

ОСОБА_1 18.06.2018 направлено до ДФС України листа, у якому він повідомляє про те, що він має трудові відносини з Луганською територіальною організацією партії «Блок Петра Порошенка «Солідарність» та роботодавець вимагає від нього відпрацювати два тижні перед звільненням, у зв'язку з чим просить дозволу приступити до виконання обов'язків на поновленій посаді з 02.07.2018 (арк. спр. 46-48).

Зазначений лист отримано першим відповідачем 22.08.2018 (арк. спр. 137-138), копія вказаного листа подана до ГУ ДФС у Луганській області 18.06.2018 (арк. спр. 127-128).

За результатами розгляду вищевказаного листа 19 червня 2018 року ГУ ДФС у Луганській області винесено наказ № 164-о «Про кадрові зміни», у якому зазначено: «вважати таким, що приступив до виконання обов'язків на посаді першого заступника начальника Головного управління ДФС у Луганській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції (тимчасово, на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника полковника податкової міліції ОСОБА_4.) полковника податкової міліції ОСОБА_1 з 02 липня 2018 року (арк. спр. 126).

Наказом ДФС України від 02 липня 2018 року № 1100-о звільнено полковника податкової міліції ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Головного управління ДФС у Луганській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції, призначеного на період відпустки для догляду за дитиною ОСОБА_4, у зв'язку з закінченням строку договору, п. 2 ст. 36 Кодексу законів про працю України (арк. спр. 110).

Наказом ГУ ДФС у Луганській області від 02.07.2018 № 173-о продубльовано наказ ДФС України від 02.07.2018 № 1100-о про звільнення ОСОБА_1 (арк. спр. 60).

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України. Конституція України, трудове та цивільне законодавство закріплює обов'язок кожного неухильно додержуватися положень Конституції України та законів України, добросовісно здійснювати свої права та обов'язки і встановлює відповідальність за їх невиконання та передбачає заходи примусового виконання обов'язків.

У разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі (ч. 1 ст. 235 КЗпП України).

Суд зазначає, що поновлення працівника за рішенням суду на попередній роботі означає, що працівник поновлюється не лише на тій посаді, з якої його було незаконно звільнено, а також на тих умовах, які існували до його незаконного звільнення.

З постанови Луганського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року у справі № 812/1309/16 вбачається, що за наказом № 1634-о від 15 червня 2015 року ОСОБА_1 призначено на посаду першого заступника начальника Головного управління ДФС у Луганській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції. У вказаному наказі відсутні посилання на укладання з позивачем строкового договору.

Зазначені обставини також визнано сторонами під час розгляду даної справи.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, поновлюючи ОСОБА_1 на службі на виконання постанови Луганського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року у справі № 812/1309/16 відповідачі повинні були поновити останнього на посаді, яку він обіймав до незаконного звільнення з дотриманням всіх умов, які існували на час його звільнення.

З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що визначення строку, на який поновлено ОСОБА_1 на виконання судового рішення у наказі Державної фіскальної служби України № 962-о від 12.06.2018 «Про виконання постанов суду» та наказі Головного управління ДФС у Луганській області від 12.06.2018 № 159-о «Про оголошення наказу», а саме зазначення, що його поновлено «тимчасово, на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника полковника податкової міліції ОСОБА_4.» є протиправним, а тому в цій частині вищевказані накази підлягають скасуванню.

Посилання представника відповідачів на те, що ОСОБА_4 необхідно вважати основним працівником, оскільки його прийнято на посаду першого заступника начальника Головного управління ДФС у Луганській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції з 22 вересня 2016 року (наказ ДФС України № 3225-о від 22.09.2016, арк. спр. 139), а ОСОБА_1 розпочав судове оскарження свого звільнення з 28.10.2016 (арк. спр. 124) суд вважає безпідставним.

Так, постановою Луганського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року у справі № 812/1309/16 скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 05.09.2016 № 3102-о "Про звільнення ОСОБА_1." та поновлено останнього на службі з 06.09.2016 (арк. спр. 145-148).

Тобто, незалежно коли позивач почав оскаржувати своє звільнення, наказ про його звільнення визнано судом незаконним з моменту прийняття, а тому і права позивача підлягають поновленню з моменту їх порушення.

У даному випадку саме ОСОБА_4 підлягає звільненню на підставі п. 6 частини першої ст. 40 КЗпП України та п. 1 частини першої ст. 88 Закону України «Про державну службу».

Згідно з частиною першою статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23 КЗпП України), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення (пункт 2 статті 23 КЗпП України).

Згідно п.2 частини першої статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є, зокрема, закінчення строку (пункти 2 і 3 стаття 23 КЗпП України).

Закінчення строку трудового договору є самостійною підставою для його припинення за пунктом 2 статті 36 КЗпП, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх розірвання.

З цієї підстави припиняються строкові трудові договори, контракти та трудові договори, укладені на час виконання певної роботи, а також трудові договори тимчасових працівників після закінчення тимчасової роботи і сезонних працівників - після закінчення сезону.

Під час розгляду даної справи суд прийшов до висновку, що поновлення позивача на посаді із зазначенням строку, на який його поновлено є незаконним. Тобто, суд прийшов до висновку про те, що станом на 12 червня 2018 року (дата поновлення ОСОБА_1 на виконання рішення суду) між позивачем та відповідачами строковий трудовий договір не укладався.

Доказів того, що станом на 02 липня 2018 року, а саме на дату звільнення, між ДФС України та ОСОБА_1 було укладено строковий трудовий договір представником відповідачів не надано.

Таким чином, звільнення позивача на підставі п. 2 ст. 36 Кодексу законів про працю України у зв'язку з закінченням строку договору суд вважає безпідставним та незаконним.

Отже, позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування наказ Державної фіскальної служби України № 1100-о від 02.07.2018 «Про звільнення ОСОБА_1.» та наказ Головного управління ДФС у Луганській області від 02.07.2018 № 173-о «Про звільнення ОСОБА_1», а також поновлення позивача на службі підлягають задоволенню.

Оскільки день звільнення є останнім робочим днем, то позивача необхідно поновити з 03 липня 2018 року.

При визначенні розміру заробітної плати позивача за час вимушеного прогулу суд керується приписами Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.95 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати"(надалі -Порядок).

Відповідно до п. 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 повні календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Пунктом 4 цього Порядку визначено, що в інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року у справі № 812/1309/16 стягнуто з Головного управління ДФС у Луганській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 06.09.2016 по 14.11.2017.

З листопада 2017 року заробітна плата ОСОБА_1 відповідачем не нараховувалась, а тому при розрахунку середньої заробітної плати суд виходить з того, що на час поновлення ОСОБА_1 встановлено посадовий оклад - 9300,00 грн, оклад за спеціальним званням полковник податкової міліції - 1480,00 грн та надбавка за вислугу років (45%) - 4851,00 грн, а всього - 15631,00 грн (арк. спр. 134).

ОСОБА_1 звільнено 02.07.2018, який є останнім робочим днем, а тому повинен бути оплачений роботодавцем.

У липні 2018 року було 22 робочих дні, з яких 21 день є днями вимушеного прогулу, у серпні 2018 року позивач взагалі не працював, у вересні 2018 року 20 робочих днів, з яких 5 (по 07.09.2018 - дата винесення судового рішення) підлягають оплаті роботодавцем за вимушений прогул.

Таким чином, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає 34459,25 грн (за липень 2018 року 14920,50 грн ((15631,00/22) х 21), за серпень 2018 року - 15631,00 грн та за вересень 2018 року - 3907,75 грн ((15631,00/20) х 5).

Відповідно до вимог пунктів 2), 3) частини 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються постанови суду щодо присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, а також поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

За таких обставин, з відповідача Головного управління ДФС у Луганській області на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяці в розмірі 15631,00 грн.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн за вимоги про визнання протиправними наказів Державної фіскальної служби України № 962-о від 12.06.2018 «Про виконання постанов суду» та Головного управління ДФС у Луганській області від 12.06.2018 № 159-о «Про оголошення наказу», про що суду надано квитанцію від 23.07.2018 (арк.спр. 30), ), який необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань обох відповідачів солідарно.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати наказ Державної фіскальної служби України № 962-о від 12.06.2018 «Про виконання постанов суду» та наказ Головного управління ДФС у Луганській області від 12.06.2018 № 159-о «Про оголошення наказу» в частині визначення строку, на який поновлено ОСОБА_1, а саме: «тимчасово, на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника полковника податкової міліції ОСОБА_4.».

Визнати протиправними та скасувати наказ Державної фіскальної служби України № 1100-о від 02.07.2018 «Про звільнення ОСОБА_1.» та наказ Головного управління ДФС у Луганській області від 02.07.2018 № 173-о «Про звільнення ОСОБА_1»;

Поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління ДФС у Луганській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції, з 03 липня 2018 року.

Стягнути з Головного управління ДФС у Луганській області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, заробітну плату за час вимушеного прогулу з 03 липня 2018 року по 07 вересня 2018 року у сумі 34459,25 грн (тридцять чотири тисячі чотириста пятдесят дев'ять грн. 25 коп) з відрахуванням відповідних податків та зборів на доходи фізичних осіб, сплата яких є обов'язковою у встановленому законом порядку.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська площа,8, ) та Головного управління ДФС у Луганській області (93401, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, 72, ) солідарно на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, витрати зі сплати судового збору у розмірі 704,80 грн (сімсот чотири грн. 80 коп).

Допустити до негайного виконання постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління ДФС у Луганській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції, з 03 липня 2018 року.

Допустити до негайного виконання постанову суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 15631,00 грн (п'ятнадцять тисяч шістсот тридцять одна гривня 00 копійок) з відрахуванням відповідних податків та зборів на доходи фізичних осіб, сплата яких є обов'язковою у встановленому законом порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 243 КАС України повне рішення суду складено 10 вересня 2018 року.

Суддя Т.В. Смішлива