Справа № 826/5283/18
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

06 вересня 2018 року №826/5283/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Огнивому Д.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства "Науково-виробничий комплекс "Курс"
доГоловного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.02.2018 № та від 26.02.2018 №,
за участю:

представника позивача - Москаленко О.В.,

представника відповідача - Черевичної В.О.,

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 06 вересня 2018 року проголошено скорочену (вступну та резолютивну) частини рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини шостої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Науково-виробничий комплекс "Курс" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.02.2018 № та від 26.02.2018 №.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві протиправно, на підставі хибних висновків акта перевірки від 08.02.2018 №48/26-15-14-01-01/21607389, прийняло податкові повідомлення-рішення від 26.02.2018 № та від 26.02.2018 №. Позивач наголошує, що висновки зроблені в акті перевірки, жодним чином не доводять недобросовісність позивача, не свідчать про відсутність реальності господарських операцій та не відображають реальний стан справ.

Відповідач проти позову заперечив з огляду на обґрунтованість висновків акта перевірки від 08.02.2018 №48/26-15-14-01-01/21607389 та відповідно, податкових повідомлень-рішень від 26.02.2018 № та від 26.02.2018 №. Так, відповідач зазначив про наявність судового вироку щодо одного з контрагентів позивача, а також наголосив на відсутності реального здійснення господарських операцій, підміну номенклатури товару та наявність картки суб'єкта фіктивного підприємництва в одного з контрагентів позивача.

Позивач надав суду також відповідь на відзив, в якому зазначив, що позиція контролюючого органу ґрунтується на непідтвердженій інформації щодо фактичного стану контрагентів позивача.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку приватного акціонерного товариства "Науково-виробничий комплекс "Курс" з питань дотримання вимог податкового законодавства про взаємовідносинам з товариством з обмеженою відповідальністю «Астікс» за період з 01.02.2016 по 29.02.2016, товариством з обмеженою відповідальністю «Калабрія плюс» за період з 01.10.2016 по 31.10.2016.

Перевіркою встановлено наступні порушення приватним акціонерним товариством "Науково-виробничий комплекс "Курс":

- пункту 44.1, пункту 44.2, підпункту 134.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України, статей 4, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в результаті чого занижено податок на прибуток за 2016 рік у сумі 147 315, грн.;

- пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 163 683 грн.

За наслідками перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 08.02.2018 №48/26-15-14-01-01/21607389 та прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

від 26.02.2018 №, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 184 144, 00 грн., у тому числі: 147 315, 00 грн. - основний платіж та 36 829, 00 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

від 26.02.2018 №, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 204 604, 00 грн., у тому числі: 163 683, 00 грн. - основний платіж та 40 921, 00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Приватне акціонерне товариство "Науково-виробничий комплекс "Курс", не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями, звернулось до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

- зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

- збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

- збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

- зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Згідно з пунктом 135.1 статті 135 Податкового кодексу України, базою оподаткування є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Як вбачається з акта перевірки Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 08.02.2018 №48/26-15-14-01-01/21607389 висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на те, що фінансово господарська діяльність контрагентів позивача здійснюється поза межами правового поля, що свідчить про ненабуття належним чином цивільно-правової дієздатності контрагентів з позивачем та є такою, що вчинена без наміру створення правових наслідків. Господарська діяльність має ознаки нереальності здійснення, спрямована на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди для третіх осіб.

З матеріалів справи вбачається, що між приватним акціонерним товариством "Науково-виробничий комплекс "Курс"» (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Астікс» (виконавець) укладено договір надання послуг від 22.02.2016 №16-63.

Так, відповідно до умов договору від 22.02.2016 №16-63 замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання надати юридичні послуги з господарської діяльності підприємства. Вартість послуг, визначена та підтверджена сторонами, складає 12 000, 00 грн.

Також, між приватним акціонерним товариством "Науково-виробничий комплекс "Курс"» (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Астікс» (виконавець) укладено договір надання послуг від 19.02.2016 №16-08.

Відповідно до умов договору від 19.02.2016 №16-08 замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання надати послуги по темі «Використання цифрових (електронних) міток для ідентифікації межових знаків при проведенні землевпорядних робіт».

На підтвердження виконання умов договорів, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії договорів, податкових накладних, актів виконаних послуг, звіту за договором, акту звірки саморозрахунків та платіжних доручень.

У свою чергу, Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві на спростування реальності господарських операцій, здійснених між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Астікс» вказано на те, що у реквізитах товариства з обмеженою відповідальністю «Астікс» зазначено номер рахунку, відкритого в публічному акціонерному товаристві «Сбербанк» лише 10.03.2016, що підтверджується відомостями банківської установи, в той час як договори №16-63 та №16-08 було підписано ще 22.02.2016 та 19.02.2016 відповідно.

Крім того, відповідач також наголошує на тому, що вказаним контрагентом позивача було підмінено номенклатуру товару. Так, відповідач наголошує на тому, що згідно аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних, а саме: номенклатури придбаного та реалізованого товару (робіт, послуг) встановлено придбання товариством з обмеженою відповідальністю «Астікс»: цигарки, фрукти, тощо.

Разом з тим, згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних товариство з обмеженою відповідальністю «Астікс» зареєструвало на адресу позивача у лютому 2016 року податкові накладні з номенклатурою: використання цифрових міток для ідентифікації межових знаків при землевпоряджувальних роботах, юридичні послуги.

Як зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву та встановлено під час проведення перевірки позивача і, зокрема, зафіксовано в акті перевірки, серед зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних від постачальників на адресу позивача податкових накладних з номенклатурою: використання цифрових міток для ідентифікації межових знаків при землевпоряджувальних роботах, юридичні послуги не встановлено. Данні реєстру свідчать про підміну номенклатури товарів.

Разом з тим, суд зазначає, що надані позивачем первинні документи не містять конкретизації робіт, які мало здійснити товариство з обмеженою відповідальністю «Астікс», відсутня економічна обґрунтованість вартості таких робіт, жодних пояснень на рахунок зазначених відповідачем тверджень стосовно підміни номенклатури товару позивачем суду не надано.

З матеріалів справи також вбачається, що між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Калабрія плюс» було укладено договір від 25.07.2016 №78, відповідно до умов якого приватне акціонерне товариство "Науково-виробничий комплекс "Курс" доручає, а товариство з обмеженою відповідальністю «Калабрія плюс» бере на себе зобов'язання надати послуги по темі «Застосування лазерного сканування і 3D-моделей в життєвому циклі автомобільних доріг».

На підтвердження виконання умов договорів, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії договору, податкових накладних, акту виконаних послуг, копію звіту, акту звірки взаєморозрахунків та платіжних доручень.

У свою чергу, Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві на спростування реальності господарських операцій, здійснених між приватним акціонерним товариством "Науково-виробничий комплекс "Курс" та товариством з обмеженою відповідальністю «Калабрія плюс» вказано на те, що 12.04.2017 Дніпровським районним судом міста Києва винесено вирок у справі №755/4734/17 (кримінальне провадження №000018) по обвинуваченню ОСОБА_3, у вчинені кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 205-1 Кримінального кодексу України.

Так, згідно вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 12.04.2017 №755/4734/17, ОСОБА_3 визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, правова кваліфікація якого визначена як фіктивне підприємництво, тобто створення або придбання суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона.

З матеріалів справи вбачається, що первинні документи, на підставі яких позивачем сформовано дані податкового обліку, підписані саме ОСОБА_3, як керівником товариства з обмеженою відповідальністю «Калабрія плюс».

Таким чином, первинні документи, які стали підставою для формування даних податкового обліку та виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатись належно оформленими та підписаними звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг.

Відтак, надані позивачем первинні документи не відображають реального руху господарських операцій, на підставі яких ним сформовані дані свого податкового обліку.

Так, суд наголошує, що статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Дана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, яка зокрема висвітлена в постанові від 16.01.2018 по справі №2а-7075/12/2670 (К/9901/1478/18).

Таким чином, враховуючи наведене вище, суд погоджується з висновками контролюючого органу про порушення приватним акціонерним товариством "Науково-виробничий комплекс "Курс" приписів Податкового кодексу України та відповідно вважає висновки акта перевірки обґрунтованими, а прийняті на їх основі податкові повідомлення-рішення - правомірними.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 10.09.2018.

Суддя Літвінова А.В.