Справа № 816/1745/18
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2018-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2018 року м. ПолтаваСправа № 816/1745/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Чеснокової А.О.,

за участі:

секретаря судового засідання - Безеги А.А.

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Семенівської селищної ради, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

24 травня 2018 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Семенівської селищної ради, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 в якій просить суд:

визнати незаконним та скасувати рішення 19 сесії Товстівської сільської ради Семенівського району Полтавської області від 22 грудня 2017 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_3 в межах села Нова Олександрівка, вул. Щорса, б/н на території Товстівської сільської ради";

зобов'язати Семенівську селищну раду (об'єднану територіальну громаду) затвердити технічну документацію ОСОБА_3 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_3 в межах села Нова Олександрівка, вул. Щорса, б/н на території Товстівської сільської ради".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення сесії Товстівської сільської ради Семенівського району Полтавської області про відмову в затвердженні технічної документації позивача із землеустрою прийнято відповідачем без достатніх правових підстав, необґрунтовано та упереджено, а відтак підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

У відзиві на позов від 27 липня 2018 року відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Стверджував, що подана позивачем на затвердження технічна документація із землеустрою має низку недоліків: загальна площа земельної ділянки, на яку виготовлено технічну документацію, на 0,01 га перевищує площу земельної ділянки, на формування якої позивачу надавався дозвіл Рішенням Товстівської сільської ради Семенівського району Полтавської області від 18 червня 2015 року; межі спірної земельної ділянки виходять за межі суміжних земельних ділянок, що свідчить про невідповідність її місця розташування. Крім того, відповідач зазначив, що гр. ОСОБА_3 вже реалізував своє право на безоплатне отримання земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства шляхом отримання у власність земельних ділянок зазначеного виду використання загальною площею 0,8835 га /а.с. 99-103/.

Третя особа правом на подання письмових пояснень щодо заяв по суті справи не скористалась.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач та третя особа будучи завчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання явку уповноважених представників не забезпечили.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням сесії Товстівської сільської ради Семенівського району Полтавської області від 18 червня 2015 року ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по безоплатній передачі земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,65 га для ведення особистого селянського господарства в межах села Нова Олександрівка, вул. Щорса, б/н /а.с. 41/.

На підставі вказаного рішення ДП "Центр державного земельного кадастру" виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) /а.с. 85-98/.

02 жовтня 2015 року Державним реєстратором Відділу Держземагенства у Семенівському районі Полтавської області про земельну ділянку позивача за кадастровим номером :07:001:0041, площею 0,6631 га, приватної форми власності, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Полтавська область, Семенівський район, с. Нова Олександрівка, вул. Щорса, б/н внесено відомості до Державного земельного кадастру /а.с. 49/.

З метою затвердження технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) позивач звернувся до Товстівської сільської ради Семенівського району Полтавської області.

За результатами розгляду поданих позивачем документів рішенням 19 сесії Товстівської сільської ради Семенівського району Полтавської області від 22 грудня 2017 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_3 в межах села Нова Олександрівка, вул. Щорса, б/н на території Товстівської сільської ради" ОСОБА_3 відмовлено в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за кадастровим номером :07:001:0041 /а.с. 39/.

Не погодившись з правомірністю відмови в затвердженні технічної документації із землеустрою позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно вимог частини першої статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

В силу положень статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

В розумінні вимог статей 81, 116 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до статті 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об'єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Статтею 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

За приписами частини першої статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Із аналізу наведених положень слідує, що вирішення питань про погодження та затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі в межах населеного пункту, віднесено до виключної компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад, про що приймається рішення.

Судом встановлено, що рішенням двадцять п'ятої сесії Семенівскої селищної ради Семенівського району Полтавської області від 02 січня 2018 року ухвалено припинити Товстівську сільську раду Семенівського району Полтавської області шляхом приєднання до Семенівскої селищної ради Семенівського району Полтавської області; Семенівску селищну раду Семенівського району Полтавської області вважати правонаступником Товстівської сільської ради Семенівського району Полтавської області /а.с. 43/.

За викладених обставин, у 2017 році звернення позивача щодо затвердження технічної документації із землеустрою правомірно винесено на розгляд сесії Товстівської сільської ради Семенівського району Полтавської області.

В свою чергу, порядок погодження і затвердження документації із землеустрою, а також повноваження органів виконавчої влади у частині погодження та затвердження проектів землеустрою передбачені статтями 186, 186-1 Земельного кодексу України.

Відповідно до пункту 14 статті 186 Земельного кодексу України, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується Верховною ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності; власником земельної ділянки, у разі якщо земельна ділянка перебуває у приватній власності.

За правилами пункту 18 зазначеної статті ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, іншим суб'єктам, визначеним цією статтею, при погодженні та затвердженні документації із землеустрою забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до складу документації із землеустрою, встановленого Законом України "Про землеустрій"; надання погодження документації із землеустрою будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, погодження яких не передбачено цією статтею; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт. Кожен орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, Верховна ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, інший суб'єкт, визначений цією статтею, розглядає та погоджує документацію із землеустрою самостійно та незалежно від погодження документації із землеустрою іншими органами.

Проаналізувавши вищевикладене суд дійшов висновку, що відповідач не мав повноважень відмовляти позивачу у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відхиляючи доводи відповідача про те, що загальна площа земельної ділянки, на яку виготовлено технічну документацію, на 0,01 га перевищує площу земельної ділянки, на формування якої позивачу надавався дозвіл Рішенням Товстівської сільської ради Семенівського району Полтавської області від 18 червня 2015 року; межі спірної земельної ділянки виходять за межі суміжних земельних ділянок, суд вказує на те, що в рішенні про надання дозволу на виготовлення технічної документації вказано лише орієнтовну площу. Точна площа земельної ділянки, щодо якої планується встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), визначається землевпорядником після погодження меж з власниками суміжних земельних ділянок. З матеріалів технічної документації судом встановлено, що власником усіх суміжних ділянок є відповідач (орган місцевого самоврядування), представник якого був присутній під час приймання-передачі межових знаків на зберігання та підписав відповідний акт без будь-яких зауважень /а.с. 91-93/.

Посилання відповідача на той факт, що частина сформованої земельної ділянки площею 0,6631 га (кадастровий номер :07:001:0041) знаходиться в межах інших земельних ділянок відповідно до інформації з публічної кадастрової карти (http/map.land.gov.ua/kadastrova-karta) суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про державний земельний кадастр" зазначено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою, зокрема, особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

Відповідно до частини 4 даної статті для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Частиною 5 передбачено, що державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Відповідно до частини 6 статті 24 Закону України "Про державний земельний кадастр" підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

В матеріалах справи наявний витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-017 від 28 грудня 2017 року, кадастровий номер :07:001:0041, який підтверджує факт здійснення державної реєстрації земельної ділянки позивача та відсутність підстав для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки, що в свою чергу спростовує доводи відповідача стосовно знаходження земельної ділянки площею 0,6631 га (кадастровий номер :07:001:0041) в межах інших земельних ділянок (а.с. 10).

В зв'язку з чим посилання відповідача на дані публічної кадастрової карти суд вважає некоректними, оскільки Публічна кадастрова карта України виконує дві основні функції: перевірка наявності земельної ділянки в Державному земельному кадастрі України та відсутність помилок і невідповідностей в її відображенні; можливість надіслання електронної заяви про відсутність ділянки або помилки і невідповідності в її відображенні.

Таким чином, відповідачем не надано доказів того, що межі земельної ділянки позивача виходять за межі суміжних земельних ділянок.

Посилання відповідача на те, що гр. ОСОБА_3 вже реалізував своє право на безоплатне отримання земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства шляхом отримання у власність земельних ділянок зазначеного виду використання загальною площею 0,8835 га також не визнаються судом обґрунтованими.

Відповідно до пункту "в" частини третьої статті 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з пунктом "б" частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

Виходячи зі змісту частини четвертої статті 116 Земельного кодексу України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз за кожним видом використання.

Відповідно до вимог частини шостої статті 5 Закону України "Про особисте селянське господарство" громадяни України, які реалізували своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі менше 2,0 гектара, мають право на збільшення земельної ділянки в межах норм, установлених статтею 121 Земельного кодексу України для ведення особистого селянського господарства.

Верховний суд України у своїй постанові від 24 червня 2015 року дослідивши співвідношення понять "особисте підсобне господарство" та "особисте селянське господарство" дійшов висновку, що право на збільшення земельної ділянки в межах норм, установлених статтею 121 Земельного кодексу України для ведення особистого селянського господарства мають ті громадяни, які реалізували своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі не більше 0,6 га відповідно до приписів Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року.

У матеріалах справи містяться відомості про те, що у власності позивача перебувають земельні ділянки різних видів використання, які були набуті в межах безоплатної передачі у власність:

земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд /а.с. 106-109/;

земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,8835 га /а.с. 110-111/.

На переконання суду, гр. ОСОБА_3, реалізувавши своє право на безоплатну передачу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в розмірі, меншому ніж 2,0 га, не позбавлений права на збільшення земельної ділянки в межах норм, установлених статтею 121 Земельного кодексу України для ведення особистого селянського господарства.

Зважаючи на те, що площа земельна ділянка позивача за кадастровим номером :07:001:0041, щодо якої виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), складає 0,6631 га та в сукупності з наявними у ОСОБА_3 земельними ділянками такого ж виду використання не перевищує 2,00 га, суд дійшов висновку про безпідставність доводів відповідача.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно вимог частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч викладеного відповідач належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження правомірності спірного рішення суду не надав.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані сторонами, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_3 та наявності підстав для їх задоволення.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 11, 77, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, 39600, рнокпп НОМЕР_1) до Семенівської селищної ради (вул. Незалежності, 44-А, смт. Семенівка, Семенівський район, Полтавська область, 38200, ), третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 (вул. Матросова, 100, смт. Семенівка, Семенівський район, Полтавська область, 38200) про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення 19 сесії Товстівської сільської ради Семенівського району Полтавської області від 22 грудня 2017 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_3 в межах села Нова Олександрівка, вул. Щорса, б/н на території Товстівської сільської ради".

Зобов'язати Семенівську селищну раду (об'єднану територіальну громаду) затвердити технічну документацію ОСОБА_3 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_3 в межах села Нова Олександрівка, вул. Щорса, б/н на території Товстівської сільської ради".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Семенівської селищної ради (вул. Незалежності, 44-А, смт. Семенівка, Семенівський район, Полтавська область, 38200, ) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, 39600, рнокпп НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 1409 (одну тисячу чотириста дев'ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11 вересня 2018 року.

Суддя ОСОБА_6