Справа № 2а-6707/11/2670
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2011-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 червня 2011 року № 2а-6707/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.;

при секретарі Мальчик І.Ю.,

за участю сторін:

представника позивача -Волинської В.І.,

представника відповідача -Макар О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю УСП «Сова»до Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачем помилково зроблений висновок щодо порушення позивачем пп.7.2.1, п.п. 7.2.3, п.п. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», оскільки у позивача були всі підстави для формування за квітень-грудень 2010 р. та січень 2011податкового кредиту.

В позовній заяві позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення -рішення №6 від 30.03.11 р., прийняте Державною податковою інспекцією у Печерському районі м. Києва.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримали повністю.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав повністю та зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення -рішення прийняте відповідачем відповідно до вимог чинного законодавства.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши представника позивача, представника відповідача, суд дійшов наступних висновків:

Державною податковою інспекцією у Печерському районі м. Києва проведено документальну невиїзну перевірку ТОВ «Управління справами підприємств «Сова»з питання правильності нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість при взаємовідносинах з ТОВ «ЦІРРУС ЛТД», ТОВ «НП СОМЕТ»та ТОВ «СІРМІДСАН»за період з 01.04.10 р. по 31.01.2011 р. за результатами якої складено акт № 180/23-6/35371018 від 09.03.11 р.

Відповідно до акту перевірки встановлені порушення пп.7.2.1, п.п. 7.2.3, п.п. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»в результаті чого завищено суму податкового кредиту за період з 01.04.10 р. по 31.01.11 р. в сумі 2 128 665,00 грн.

На підставі акту перевірки № 180/23-6/35371018 від 09.03.11 р. відповідачем прийняте податкове повідомлення -рішення № 6 від 30.03.11 р. про сплату податку на додану вартість за основним платежем -2 128 665,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 487 932,00 грн.

Згідно пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи не матеріальних активів, що підлягають амортизації.

Відповідно до пп.7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) -актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

Ст. 7 ЗУ «Про податок на додану вартість»передбачає порядок обчислення і сплати податку. Відповідно до п.п. 7.2.3 п. 7.2, п.п. 7.3.1 п. 7.3 та п.п. 7.4.1 п. 7.4 зазначеної статті податкова накладна є єдиною підставою для визначення сум податкового кредиту, оскільки тільки цей документ підтверджує одну з подій, що її здійснено покупцем: чи то оплату покупцем товару чи отримання товару від продавця, що є підставою для виникнення податкових зобов'язань з податку на додану вартість.

Згідно з п.п. 7.2.4 п. 7.2 вказаної статті право на нарахування податку на додану вартість а складання податкових накладних надається особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону, відповідно до якої особи, що підпадають під визначення платників податку згідно із статтею 2 Закону України «Про ПДВ», зобов'язані зареєструватися як платники податку на додану вартість.

Отже, на час здійснення господарських операцій між ТОВ «Управління справами підприємств «Сова»та ТОВ «ЦІРРУС ЛТД», ТОВ «НП СОМЕТ»та ТОВ «СІРМІДСАН»останні були належним чином зареєстровані як платники податку.

Податковий кредит позивача за період, що перевірявся, сформований на підставі податкових накладних отриманих від ТОВ «ЦІРРУС ЛТД», ТОВ «НП СОМЕТ»та ТОВ «СІРМІДСАН», що містяться в матеріалах справи, які були на момент їх видачі зареєстровані у встановленому податковим законодавством порядку як платник податку на додану вартість і їм відповідно до законодавства надано право на видачу податкових накладних.

Судом також встановлено, що на момент виписки податкових накладних ТОВ «ЦІРРУС ЛТД», ТОВ «НП СОМЕТ»та ТОВ «СІРМІДСАН» були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців, а також мало свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість. За таких обставин покупець не може нести відповідальність ні за несплату податків продавцями, ні за можливу недостовірних відомостей про них.

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців»встановлено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців, були внесені до нього, то вони вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до цього реєстру, є достовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні за винятком випадків, коли вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірним.

За ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»первинний документ визначається як документ, що містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Частинами 1-3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

З вищевикладеного вбачається, що первинні документи, які фіксують певні факти, можуть бути визнані недійсними лише в разі спростування фактичного здійснення господарських операцій. Первинні документи мають складатись під час здійснення господарської операції і відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Суд не бере до уваги посилання представника відповідача щодо відсутності матеріальних та трудових ресурсів ТОВ «ЦІРРУС ЛТД», ТОВ «НП СОМЕТ»та ТОВ «СІРМІДСАН»для здійснення фінансово-господарської діяльності, оскільки в обґрунтування даного твердження відповідач не надає ніяких доказів, а посилається лише на інформаційну базу даних.

Крім того, відсутність матеріальних та трудових ресурсів не тягне за собою недійсність угод, укладених з такими підприємствами з моменту його державної і до моменту виключення з державного реєстру, та не позбавляє правового значення виданих за такими господарськими операціями податкових накладних. Несплата податку продавцем при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування. Податкові органи не можуть нараховувати податок на додану вартість та накладати штрафні санкції на покупця при несплаті сум податку продавцем, а також за можливу недостовірність відомостей про них, оскільки чинне законодавство не встановлює підстав для такого нарахування на накладання штрафних санкцій

Крім того, в силу п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 №186/97-ВР, датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Керуючись наведеною нормою, позивач включив в декларацію з податку на додану вартість суми ПДВ відповідно до податкових накладних наданих ТОВ «ЦІРРУС ЛТД», ТОВ «НП СОМЕТ»та ТОВ «СІРМІДСАН» у періоди коли вони були отримані.

Як вбачається з акту перевірки, до порушення призвело те, що позивач не подавав заяви зі скаргою на постачальників щодо неправильного заповнення податкових накладних до органів ДПІ.

Однак, в даному випадку ТОВ «Управління справами підприємств «Сова»дотрималось норм Закону, оскільки п.п. 7.2.6. п. 7.2. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 №186/97-ВР, йому надано право на звернення до податкового органу із відповідною скаргою, а не встановлено обов'язок такого звернення.

Щодо відсутності посадових осіб позивача за юридичною адресою, суд встановив, що відповідно до листа №13 від 12.05.2010 року ТОВ «Управління справами підприємств «Сова»повідомило ДПІ у Печерському районі м. Києва щодо місцезнаходження підприємства за адресою м. Київ, вул. Горького, 23 В, оф. 57.

Згідно ст.93 Цивільного Кодексу України - місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Як вбачається з матеріалів справи працівниками податкової не перевірялась наявність Товариства за фактичним місцезнаходженням, а даний висновок був зроблений на підставі комп'ютерних інформаційних систем.

Враховуючи те, що Державна податкова інспекція у Печерському районі м. Києва не надало доказів правомірності податкового повідомлення-рішення №6 від 30.03.11 р., суд вважає, що вони підлягає скасуванню як протиправне.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №6 від 30.03.11 р., прийняте Державною податковою інспекцією у Печерському районі м. Києва

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 15.06.11 р.

Суддя Аблов Є.В.