Справа № 2а-6706/11/2670
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2011-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 травня 2011 року № 2а-6706/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.;

при секретарі Мальчик І.Ю.,

за участю сторін:

представника позивача -Кічули Я.П.,

представника відповідача -Фрідмана О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом міського медично-виробничого підприємства «Профілактична дезінфекція» до Київської міської ради про визнання незаконним та скасувати п.2,3, п.п. 4.3, 4.4 п. 4 рішення №15/3453 від 26.02.10 р. ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Київської міської ради про визнання незаконним та скасувати п.2,3, п.п. 4.3, 4.4 п. 4 рішення №15/3453 від 26.02.10 р., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем без участі представника позивача; без законного обґрунтування припинення його діяльності; необґрунтованої доцільності ліквідації юридичної особи, яка здійснює соціально значимий для територіальної громади вид робіт без залучення фінансових ресурсів місцевої громади; без врахування того факту, що позивач належить до прибуткової успішної юридичної особи.

В позовній заяві позивач просить суд визнати незаконним та скасувати п.2,3 п.п. 4.3, 4.4, п.4 рішення Київської міської ради «Про деякі питання діяльності комунального підприємства «Профдезінфекція»»№15/3453 від 26.02.10 р.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав повністю, заперечив проти задоволення позову та зазначив, що Київська міська рада при прийняті оскаржуваного рішення діяла у межах повноважень та у спосіб визначений законом.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши представника позивача, представника відповідача, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до Конституції України народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування (частина друга статті 5). В Основному Законі України встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України (частина перша статті 140). Органи місцевого самоврядування не є органами державної влади, а є представницькими органами, через які здійснюється право територіальної громади самостійно вирішувати не будь-які питання суспільного життя, а питання саме місцевого значення, тобто такі, які пов'язані передусім з життєдіяльністю територіальних громад і перелік яких визначено у Конституції і законах України.

Гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України.

Аналіз вказаних положень свідчить, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Такі ж положення закріплені у статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка встановлює, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними.

Згідно ч. 1 ст. 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (ч. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування").

Судом встановлено, що 08.08.91 р. Рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів №479 шляхом відокремлення від міськдезінстанції на базі відділу профілактичної дезінфекції створено міське медично-виробниче підприємство «Профілактична дезінфекція», яке підпорядковане управлінню охорони здоров'я виконкому міської ради.

11.03.1998 р. Київською міською державною адміністрацією прийнято розпорядження № 519 «Про внесення змін та доповнень до статут міського медично - виробничого підприємства «Профілактична дезінфекція».

Згідно п. 1.2 нової редакції Статуту, що затверджений Розпорядженням № 519 від 11.03.1998 р., позивач підпорядкований безпосередньо територіальному медичному об'єднанню «Санепідслужба», якому делеговано право прийняття на роботу та звільнення з роботи керівника позивача.

На виконання цього розпорядження Київським міським територіальним медичним об'єднанням «Санепідслужба»(далі-«Санепідслужба») 02.04.98 р. виданий наказ № 44-од «Про виконання розпорядження КМДА від 11.03.98 № 519 «Про внесення змін та доповнень до статуту міського медично-виробничого підприємства «Профілактична дезінфекція», відповідно до якого «Санепідслужба»прийняла у підпорядкування міське медично-виробниче підприємство «Профілактична дезінфекція», призначила директора - головного лікаря та затвердила його членом Ради головних лікарів санепідустанов міста Києва.

Крім того, відповідно до вищевказаного наказу дія Положення про Київське міське територіальне медичне об'єднання «Санепідслужба», нормативно-законодавчої та методичної документації санепідслужби поширюється на міське медично-виробниче підприємство «Профілактична дезінфекція».

Згідно Наказу Міністерства охорони здоров'я України №374 від 13.09.2001 р. «Про затвердження нової мережі закладів санітарно-епідеміологічної служби м. Києва відповідно нового адміністративно-територіального поділу»підтверджено приналежність та підпорядкування позивача до Київського міського територіального медичного об'єднання «Санепідслужба».

Не зважаючи на існування Розпорядження Київської міської державної адміністрації № 519 від 11.03.1998 р., 19.02.2003 р. Київською міською державною адміністрацією прийнято розпорядження N 237 "Про деякі питання діяльності підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва" (зі змінами). Згідно додатку № 19 цього розпорядження, міське медично-виробниче підприємство «Профілактична дезінфекція»віднесено у підпорядкування Головному управлінню охорони здоров'я та медичного забезпечення виконавчого органу Київради.

В судове засідання представником відповідача не надано доказів того, що Київське міське територіальне медичне об'єднання «Санепідслужба»є ліквідованим (реорганізованим) та хто є його правонаступником.

Також із матеріалів справи вбачається, що статут міського медично-виробничого підприємства «Профілактична дезінфекція», який затверджений Розпорядженням № 519 від 11.03.1998 р., відповідно до якого позивач підпорядкований територіальному медичному об'єднанню «Санепідслужба»діє по теперішній час.

25 лютого 2010 р. згідно Протоколу № 2/50 засідання постійної комісії Київської міської ради з питань бюджету та соціально-економічного розвитку розглянуто питання «Про проект рішення «Про деякі питання діяльності комунального підприємства «Профдезінфекція»».

Відповідно до п. 4 ст. 47 Закону України «Про місцеве самоврядування»постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.

Згідно з ч. 10 ст. 47 Закону України «Про місцеве самоврядування»за результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації.

Таким чином рішення постійних комісій мають рекомендаційний характер.

26.02.10 р. Київською міською радою прийнято оскаржуване рішення №15/3453 від 26.02.10 р. «Про деякі питання діяльності комунального підприємства «Профдезінфекція».

П. 2 вищевказаного рішення ліквідовано міське медично-виробничого підприємства «Профілактична дезінфекція».

Контроль за виконанням цього рішення покладено на постійну комісію Київради з питань бюджету та соціально-економічного розвитку постійну комісію Київради з питань власності.

Стаття 59 Господарського кодексу України (далі -ГК України) встановлює порядок ліквідації суб'єкта господарювання.

У відповідності до ст. 59 ГК України припинення діяльності суб'єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації - за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб - засновників суб'єкта господарювання чи їх правонаступників, а у випадках, передбачених цим Кодексом, - за рішенням суду.

Суб'єкт господарювання ліквідується: за ініціативою осіб, зазначених у частині першій цієї статті; у зв'язку із закінченням строку, на який він створювався, чи у разі досягнення мети, заради якої його було створено; у разі визнання його в установленому порядку банкрутом, крім випадків, передбачених законом; у разі скасування його державної реєстрації у випадках, передбачених законом.

Скасування державної реєстрації позбавляє суб'єкта господарювання статусу юридичної особи і є підставою для вилучення його з державного реєстру. Суб'єкт господарювання вважається ліквідованим з дня внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності. Такий запис вноситься після затвердження ліквідаційного балансу відповідно до вимог цього Кодексу.

Оголошення про реорганізацію чи ліквідацію господарської організації або припинення діяльності індивідуального підприємця підлягає опублікуванню реєструючим органом у спеціальному додатку до газети «Урядовий кур'єр»та/або офіційному друкованому виданні органу державної влади або органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням суб'єкта господарювання протягом десяти днів з дня припинення діяльності суб'єкта господарювання.

Однак, в матеріалах справи не міститься, а представником відповідача не надано докази того, що в офіційному друкованому виданні є оголошення щодо ліквідації міського медично-виробничого підприємства «Профілактична дезінфекція».

Згідно зі ст. 60 ГК України ліквідація суб'єкта господарювання здійснюється ліквідаційною комісією, яка утворюється власником (власниками) майна суб'єкта господарювання чи його (їх) представниками (органами), або іншим органом, визначеним законом, якщо інший порядок її утворення не передбачений цим Кодексом. Ліквідацію суб'єкта господарювання може бути також покладено на орган управління суб'єкта, що ліквідується.

Орган (особа), який прийняв рішення про ліквідацію суб'єкта господарювання, встановлює порядок та визначає строки проведення ліквідації, а також строк для заяви претензій кредиторами, що не може бути меншим, ніж два місяці з дня оголошення про ліквідацію.

Суд також бере до уваги те, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем не прийнято до уваги той факт, що Розпорядження № 519 від 11.03.1998 р. Київської міської державної адміністрації не скасовано та діє по теперішній час.

Крім того, згідно Розпорядження №704 від 07.09.10 р. Київської міської державної адміністрації «Про внесення змін до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 19.02.03 р. №237», яким п.1.3 визнано таким, що втратив чинність додаток 19 до розпорядження відповідно до якого міське медично-виробниче підприємство «Профілактична дезінфекція»віднесено у підпорядкування Головному управлінню охорони здоров'я та медичного забезпечення виконавчого органу Київради.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки відповідачем не доведено правомірності оскаржуваного рішення, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та визнає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати п.2,3 п.п. 4.3, 4.4, п.4 рішення Київської міської ради «Про деякі питання діяльності комунального підприємства «Профдезінфекція»»№15/3453 від 26.02.10 р.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 30.05.11 р.

Суддя Є.В. Аблов