Справа № 824/485/18-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 р. м. Чернівці Справа № 824/485/18-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Боднарюка О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Кіщук О.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області, про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12 березня 2018 року № Ф-17-53, яка видана ОСОБА_4 управлінням ДФС у Чернівецькій області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є фізичною особою-підприємцем та обрав спрощену систему оподаткування. З 2002 року отримує пенсію як пенсіонер за вислугою років. 04.09.2013 року позивач досяг пенсійного віку та відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" набув статусу пенсіонера за віком.

26.03.2018 року на адресу позивача надійшла вимога про сплату боргу (недоїмки) на суму 23829,99 грн., яку останній вважає протиправною, оскільки згідно Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" звільняється від сплати за себе єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позивних вимог, в обґрунтування зазначив, що посадовими особами відповідача сформовано та вручено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплатою єдиного соціального внеску від 12.03.2018 року № Ф-17-53 в сумі 23829,99 грн., оскільки позивачем не сплачувався єдиний внесок в період з 2013 року будучи фізичною особою-підприємцем.

Зазначив, що відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Позивач перебуває на обліку в органах пенсійного фонду, як одержувач пенсії за вислугу років з 04.03.2002 року, а з 02.04.2018 року отримує пенсію за віком, тому не підпадає під категорію підприємців, які звільняються від сплати єдиного внеску.

Щодо посилань позивача, на зміни в законодавстві, а саме на внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", зокрема до пункту 4 частини 1 статті 4, якою встановлено (окрім іншого), що фізичні особи - підприємці звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо досягли віку відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ", та згідно якою позивач досяг пенсійного віку зазначає, що вказані зміни набрали чинності 01.01.2018 року, а заборгованість у позивача виникла до вказаних змін.

З огляду на сукупність наведених обставин вважає, що вимога про сплату єдиного соціального внеску (недоїмки) прийнята з дотриманням норм законодавства.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що народився 04.09.1957 року. Відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " та статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" - 04.09.2013 року досяг пенсійного віку та набув статусу пенсіонера за віком, тому звільнений від сплати єдиного внеску відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", незважаючи на те, що отримував пенсію за віком.

Відповідачем подано до суду заперечення на відповідь, в яких посилається на те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню оскільки, позивач перебуває на обліку в органах пенсійного віку, як одержувач пенсії за вислугою років по 01.04.2018 року, а з 02.04.2018 року отримує пенсію за віком.

Крім того, відповідач не погоджуються з твердженням щодо набуття позивачем статусу пенсіонера за віком з 04.09.2013 року, оскільки досягнення відповідного віку - це умова за наявності якої позивач має право на призначення пенсії за віком, а не автоматичне набуття статусу пенсіонера.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, посилався на аргументи наведені у відзиві на позовну заяву, та запереченні на відповідь.

Заслухавши вступні промови учасників справи, дослідивши і оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю виходячи з наступного.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію серії В01 № 2482260, позивач ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем, зареєстрованим відповідно до законодавства України з 10.12.2007 року, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців: 2 001769. (а.с. 25)

Відповідно до довідки про взяття на облік платників податків віл 10.12.2007 року № 510, ОСОБА_1 взята на облік 10.12.2007 року за № 4177 у ОСОБА_5 об'єднаній ДПІ (код ДПІ 2404). (а.с.26)

Згідно довідки ОСОБА_5 ОДПІ ОСОБА_4 управління ДФС у Чернівецькій області «Про систему оподаткування», позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) перебуває на спрощеній системі оподаткування (ІІ група) з 01.02.2012 року по даний час.

Крім того, повідомлено, що заява від ФОП ОСОБА_1 стосовно зміни умов сплати єдиного внеску, у зв'язку із набуттям статусу пенсіонера до ОСОБА_5 ОДПІ не надходило. (а.с. 50)

Відповідно до довідки від 29.03.2018 року № 303 Управління обслуговування громадян ОСОБА_5 відділу обслуговування громадян ОСОБА_4 Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку і отримує пенсію за вислугу років з 04.03.2002 року. (а.с.27)

Згідно довідки від 18.04.2018 року № 10689/09-09 Управління обслуговування громадян ОСОБА_5 відділу обслуговування громадян ОСОБА_4 Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває на обліку у відділі обслуговування громадян, як одержувач пенсії за вислугу років з 04.03.2002 року по 01.04.2018 року, а з 02.04.2018 року отримує пенсію за віком. (а.с.49)

12.03.2018 року ГУ ДФС у Чернівецькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску № Ф-17-53 в сумі 23829,99 грн. (а.с.12)

26.03.2018 року вимога про сплату боргу (недоїмки) вручена ФОП ОСОБА_1, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. (а.с.40)

26.04.2018 року рішенням про результати розгляду скарги Державної фіскальної служби України № 6219/24/99-99-1-02-02-25, скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 від 03.04.2018 року № 01/01-2018 залишено без задоволення, а вимогу про сплату боргу (недоїмки ) від 12.03.2018 року № Ф-17-53 ГУ ДФС у Чернівецькій області - без змін. (а.с.13-15)

Судом досліджені акти про проведення звірки розрахунків платника - фізичної особи підприємця ОСОБА_1, за періоди з 31.12.2013 року по 01.01.2018 року, облікові дані інформаційної системи, інтегровані картки платника з єдиного соціального внеску, опис операцій стосовно нарахувань єдиного внеску.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавчих актів, та робить висновки по суті спору.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464-VІ (далі - Закон №2464) .

Контролюючим органом на підставі положень статті 25 Закону №2464 та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів винесено вимогу №Ф-17-53 від 12.03.2018 року, якою позивачу нарахована заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 23829,99 грн., яка виникла у зв'язку з несплатою єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з 31.12. 2013 року по 01.01.2018 року.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464 єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464 визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з положеннями частини 4 статті 4 Закону № 2464 (в редакції чинній до 01.01.2018 року) особи, зазначені у пункті 4 частини 1 цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Норми вказаної статті визначають виключний перелік осіб, та умови, за яких ці особи звільняються від сплати за себе єдиного внеску. А саме, по субєктному складу, від сплати єдиного внеску звільняються фізичної особи - підприємці за наявності у цих осіб статусу пенсіонера за віком або статусу інваліда. Щодо умов, то такі особи, окрім визначеного статусу мають отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу відповідно.

Статтею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено види трудових пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Аналіз вище зазначених норм пенсійного законодавства свідчить про те, що пенсія, призначена за віком, може бути призначена достроково, тобто до досягнення особою пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено загальні умови призначення пенсії за віком, відповідно до яких право на пенсію за віком мають окрім іншого, жінки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Умови призначення пенсії за віком визначені в нормах статті 26 "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а саме - особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_3 і старші після досягнення ними такого віку: 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148-VІІІ, внесено зміни до частини 4 статті 4 Закону №2464 зокрема, її доповнено наступним змістом: Особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу". (чинні з 01.01.2018 року)

Іншими словами, законодавець більш чітко сформулював визначення у певних правовідносинах, вказавши, що пенсіонери не сплачують єдиного внеску при отриманні ними пенсії за віком або якщо вони є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. При цьому, раніше вказана частина 4 статті 4 зазначеного Закону в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин передбачала, що не тільки фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, а й фізичні особи - підприємці, які застосовують загальну систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску винятково за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що даними нормами врегульовано соціальну нерівність перед законом осіб, які отримують пенсію за вислугу років та мають право на призначення пенсії за віком, щодо права на звільнення від сплати за себе єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на рівні з особами, які є пенсіонерами за віком.

Пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист. Про це зазначено у першому абзаці пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

За змістом вказаних законів та у відповідності з висновком, якого дійшов Конституційний Суд України в своєму рішенні від 26 листопада 2013 року №1-14/2013 (№11-рп/2013), право на пенсію за віком особа набуває не лише після досягнення загально визначеного пенсійного віку чи пенсійного віку, встановленого спеціальним законодавством, а також у разі дострокового виходу на пенсію за певних обставин (п. 2.1 мотивувальної частини).

Згідно статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Як встановлено судом, позивач є фізичної особою-підприємцем, яка отримує пенсію за вислугу років. Починаючи з 04.09.2013 року позивач досягла пенсійного віку визначеного статтею 26 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Іншими словами, маючи визначене законодавцем право на призначення і отримання пенсії по досягненню віку, позивач продовжувала отримувати пенсію за вислугу років, як прийнятний для себе вид пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому, при будь-якому втручанні державних органів у право громадян повинно бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов'язком захисту основоположних прав конкретної особи.

На думку суду, позивач маючи загальновстановлений законодавством пенсійний вік, на рівні з іншими пенсіонерами за віком не може нести додатковий тягар по сплаті єдиного внеску, тільки тому, що обрала для себе інший прийнятний вид пенсії.

В контексті наведеного вище принципу, суд приходить до висновку, що соціальні цінності, які гарантує Держава позивачу - отримання певного виду пенсії, при досягненні пенсійного віку, не можуть нівелюватись будь-якими обмеженнями в частині забезпечення себе працею, як самозайнятої особи у поєднанні з обовязком сплачувати єдиний внесок.

З огляду на викладені вище висновки, слід дійти висновку, що спірне рішення прийнято всупереч частині 2 статті 2 КАС України, а саме не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; не добросовісно; не розсудливо; та без дотриманням принципу рівності перед законом, а тому таке рішення, як протиправне підлягає скасуванню.

Відповідно до приписів частини 1 статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_4 управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області, про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїми) від 12 березня 2018 року № Ф-17-53, яка видана ОСОБА_4 управлінням Державної фіскальної служби у Чернівецькій області.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_4 управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати - судовий збір в сумі 704,80 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 вересня 2018 р.

Судді Боднарюк О.В.