Справа № 804/4133/18
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2018 року Справа № 804/4133/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боженко Н.В.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправної відмови та зобов'язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в особі Покровського відділу обслуговування громадян в м. Кривий Ріг (Сервісний центр), в якому просить суд:
- визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в особі Покровського відділу обслуговування громадян в м. Кривий Ріг протиправною;
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в особі Покровського відділу обслуговування громадян в м. Кривий Ріг перевести ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» з 18 січня 2018 року та здійснити розрахунок пенсії у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.
Позовна заява обґрунтована тим, що позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком. Так, 18 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулась з письмовою заявою до відповідача про призначення їй пенсії державного службовця, передбаченої Законом України «Про державну службу». Однак відповідач відмовив останній у переведенні на пенсію згідно із Законом України «Про державну службу», мотивуючи тим, що позивач не має необхідного 20 річного стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу». Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 11 червня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03 липня 2018 року.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
26 червня 2018 року на адресу суду від відповідача надійшов письмовий відзив, в якому відповідач просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовної заяви, оскільки позивачу до стажу державної служби не може бути зараховано періоди роботи в органах державної податкової служби.
07 серпня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 16 серпня 2018 року.
Позивач про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.
Представник відповідача про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника управління.
Згідно з ч.3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З урахуванням поданих сторонами заяв та ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 знаходиться на пенсійному обліку в Покровському відділі обслуговування громадян в м. Кривий Ріг ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.
Згідно даних Трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 працювала на посадах державної служби в органах державної податкової інспекції в періоди:
- з 22.10.1990 року по 15.01.1997 року (6 років 2 місяці 23 дні) на посаді начальника державної податкової інспекції Довгинцівського району м. Кривого Рогу;
- з 16.01.1997 року по 20.04.1999 року (2 роки 0 місяці 4 дні) на посаді голови державної податкової адміністрації у Довгинцівському районі;
- з 02.09.2003 року по 28.02.2013 року (9 років 5 місяців 26 днів) на посаді старшого державного податкового ревізор-інспектора Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з підприємствами гірничо-збагачувального комплексу у м. Кривий Ріг;
- з 25.10.2013 року по 29.08.2014 року (10 місяців 4 дні) на посаді головного державного ревізора Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міністерства доходів і зборів України.
За період роботи в органах податкової служби ОСОБА_1 02.01.2014 року присвоєно спеціальні звання - радник податкової та митної служби IІ рангу.
29 серпня 2014 року ОСОБА_1 звільнена з посади за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію, на підставі статті 38 КЗпПУ.
Як вбачається з розпорядження Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 811248 від 12.12.2014 року ОСОБА_1 з 02.09.2014 року призначено пенсію за віком.
Судом встановлено, що 18.01.2018 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із письмовою заявою про переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
У листі від 15.02.2018 року № 05/05/18 Відділ з питань призначення та перерахунку пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомив позивача, що стаж роботи, який можливо зарахувати до стажу державної служби складає лише 10 років 2 місяці 19 днів, що недостатньо для призначення йому пенсії за Законом України «Про державну службу».
Не погодившись з вказаними доводами, 05.04.2018 року позивач звернувся на адресу Криворізького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою, в якій просила переглянути пенсійну справу, врахувати стаж роботи в органах державної податкової служби та перевести на пенсію згідно Закону України «Про державну службу».
Листом від 19.04.2018 року № 5456-18 Покровський відділ обслуговування громадян в м. Кривий Ріг ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надав роз'яснення щодо відмови в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з тих самих підстав, які зазначені в листі від 15.02.2018 року № 05/05/18.
04 травня 2018 року позивач повторно звернулась до Покровського відділу обслуговування громадян в м. Кривий Ріг ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою з проханням надати мотивоване рішення пенсійного органу про відмову у врахуванні до стажу державної служби роботи в органах державної податкової служби за період з 22.10.1990 року по 28.02.2013 року та переводі на пенсію державного службовця.
Листом від 15.05.2018 року № П 7037-18 «Про право на пенсію» відповідач повідомив, що стаж роботи позивача на державній службі складає 10 років 2 місяці 19 днів, тому право на перехід на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» у неї відсутнє.
Вказаним листом рекомендовано у разі незгоди з рішенням пенсійного органу звернутися за оскарженням до Пенсійного органу вищого рівня або до суду.
Не погодившись з таким рішенням суб'єкта владних повноважень, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
01 травня 2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон України № 889-VIII), яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців.
Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII - втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 (далі - Закон України № 3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII передбачено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.
Зокрема, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до статті 37 Закону України № 3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.
Згідно з частиною вісімнадцятою статті 37 Закону України № 3723-XII період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Статтею 25 Закону України № 3723-XII встановлено категорії посад державних службовців. Як вбачається з вказаної норми, посади, на яких працювала позивач і час роботи на яких просить зарахувати їй до стажу державної служби, у переліку посад, визначеному ст. 25 Закону України № 3723-ХІІ відсутні.
Разом з тим, стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначається не лише статтею 25 Закону України «Про державну службу», але й актами Кабінету Міністрів України.
Так, відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII, стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, встановлених на той час законодавством.
Постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 затверджено Порядок обчислення стажу державної служби (діяв до набрання законної сили Законом України № 889-VIII), яким визначено посади і ранги, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.
Відповідно до абзацу 2 пункту 2 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується, зокрема, робота керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно-ревізійної служби.
Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 року № 509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (далі - Закон України № 509-XII), а з 12.08.2012 року - Податковий кодекс України.
Згідно ч. 1 ст. 4 Закону № 509-ХІІ, Державна податкова адміністрація України, якій підпорядковані державні податкові адміністрації в областях, а їм, у свою чергу, відповідні державні податкові інспекції, є центральним органом виконавчої влади та відповідно до Положення про Державну податкову адміністрацію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 778 від 26.05.2007, забезпечує реалізацію єдиної державної податкової політики, державної політики у сфері контролю за виробництвом і обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, здійснює міжгалузеву координацію у цій сфері та здійснює свої повноваження, зокрема, через державні податкові інспекції.
Посадовою особою органу державної податкової служби за правилами ст. 15 Закон України № 509-XII може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом державної податкової служби. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання.
Статтею 6 цього Закону визначено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.
Отже, посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже, перебувають на державній службі та є державними службовцями.
Абзацем 1, 2 п. 344.1 ст. 344 Податкового кодексу України передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». Період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєнні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним законом.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22.10.2013 р. у справі 21-340а13, де колегія суддів дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ.
Отже, оскільки позивач має стаж роботи на посадах державної служби більше 20 років, тому, відповідно до п. 12 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних Закону № 889-VIII, має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 3723-XII.
Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Беручи до уваги ту обставину, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» 18.01.2018, тому саме з цієї дати необхідно здійснити призначення пенсії.
Таким чином, суд дійшов висновку, що період роботи позивача на посадах в органах державної податкової служби відповідачем неправомірно не враховано у стаж роботи на посадах державної служби.
Тобто, позивач має необхідний стаж для переведення її на пенсію відповідно до статті 37 Закону України № 3723-XII.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Всупереч цим вимогам, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності оскаржуваного рішення.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в особі Покровського відділу обслуговування громадян в м. Кривий Ріг (Сервісний центр) про визнання протиправної відмови та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в особі Покровського відділу обслуговування громадян в м. Кривий Ріг у переведенні ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 року протиправною.
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в особі Покровського відділу обслуговування громадян в м. Кривий Ріг перевести ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» з 18 січня 2018 року та здійснити розрахунок пенсії у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі 07.09.2018 року.

Суддя Н.В. Боженко