Справа № 2а-18276/10/2670
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2011-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 березня 2011 року № 2а-18276/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії:

головуючого судді Аблова Є.В.;

судді Амельохіна В.В.,

судді Федорчука А.Б.,

при секретарі Мальчик І.Ю.,

за участю сторін:

представника позивача -Філімоненка А.С.,

представника відповідача -Опанасенка А.В.,

представника третьої особи -Сидорченка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина»до Кабінету Міністрів України за участю третьої особи Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»про визнання протиправною та скасування постанови №1061 від 15.11.10 р. ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Кабінету Міністрів України за участю третьої особи Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»про визнання протиправною та скасування постанови №1061 від 15.11.10 р., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач, перевищуючи надані йому законодавством повноваження, винесена протиправна постанова, яка впливає на доходну частину бюджету України, та, як наслідок, значною мірою впливає на соціальні та економічні інтереси громадян, добробут та якість їх подальшого життя.

В позовній заяві позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Кабінету Міністрів України від 15.11.10 № 1061 «Деякі питання діяльності Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав повністю та зазначив, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, винесеною на підставі та на виконання вимог діючого законодавства України, в межах наданих йому повноважень, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третя особа позицію відповідача підтримала повністю та просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, суд дійшов наступних висновків:

Арбітражним трибуналом при Арбітражному інституті Торговельної палати м. Стокгольма (Швеція) було прийняте друге окреме (проміжне) арбітражне рішення від 08.06.2010 р., за яким Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" зобов'язана передати на митній території України природний газ іноземній компанії (нерезиденту) -компанії "РосУкрЕнерго" АГ".

Конвенцією про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень 1958 року, ратифікована Указом ПВР від 22 серпня 1960 р., встановлено, що кожна держава, яка приєдналася до цієї Конвенції, визнає арбітражні рішення і звертає їх до виконання у відповідності до процесуальних норм тієї території, де проводиться визнання і звернення до виконання таких рішень.

Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов'язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

Згідно ст. 81 Закону України "Про міжнародне приватне право" в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних справах у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяння збитків, а також рішення іноземних арбітражі ті інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

На виконання зазначених законодавчих вимог, компанія "РосУкрЕнерго" АГ" звернулася з клопотанням про визнання обов'язковим арбітражного рішення від 08.06.2010 р., за результатами розгляду якого ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 13.08.2010 р., що залишена без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 17.09.2010 р., клопотання судом задоволено, а рішення -визнано обов'язковим.

Відповідно до ст.113 Конституції України, ст.ст. 2, 20 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, до основних повноважень якого віднесено: у сфері фінансів - забезпечення проведення державної фінансової та податкової політики, організація та забезпечення здійснення митної справи; у сфері зовнішньої політики - забезпечення, відповідно до Закону України "Про міжнародні договори", вирішення питань щодо укладення та виконання міжнародних договорів України.

Згідно ст.117 Конституції України, ст. 50 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" Кабінет Міністрів України, в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими для виконання.

Так, Кабінетом Міністрів України, на виконання другого окремого (проміжного) арбітражного рішення, прийнятого 08.06.2010 р. Арбітражним трибуналом при Арбітражному інституті Торговельної палати м. Стокгольма (Швеція), визнаного та допущеного до примусового виконання ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 13.08.2010 р., що залишена без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 17.09.2010 р., було прийнято постанову "Деякі питання діяльності "Нафтогаз України"" від 15.11.2010 р. № 1061.

Відповідно до ст. 148 Митного кодексу України, митний контроль товарів, що переміщується через митний кордон України трубопровідним транспортом та лініями електропередачі, у тому числі з метою транзиту через митну територію України, здійснюється в місцях митного контролю, які визначаються Кабінетом Міністрів України. Порядок і строки митного контролю та митного оформлення торів, що переміщуються трубопровідним транспортом та лініями електропередачі, визначаються Кабінетом Міністрів України, виходячи з особливостей їх переміщення через митний кордон України.

Оскаржуваною постановою від 15.11.2010 р. № 1061 частково змінено п. 14 Порядку митного контролю та митного оформлення природного газу, що переміщується через митний кордон України трубопровідним транспортом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2003р. № 1958, з метою врегулювання порядку передачі Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" на митній території України природний газ іноземній компанії (нерезиденту), на підставі другого окремого (проміжного) арбітражного рішення, прийнятого 08.06.2010 р. Арбітражним трибуналом при Арбітражному інституті Торговельної палати м. Стокгольма (Швеція), визнаного та допущеного до примусового виконання ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 13.08.2010 р., що залишена без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 17.09.2010 р.

Зазначене свідчить про те, що відповідач, при прийнятті оскаржуваної постанови, діяв у межах, наданої йому діючим законодавством України, компетенції та на виконання визнаного належним чином арбітражного рішення.

Крім цього, оскаржуваною постановою, було доручено Державній податковій адміністрації України за погодженням з Міністерством фінансів України вжити заходів до надання Національній акціонерній компанії "Нафтогаз України" згідно з вимогами ст. 14 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" розстрочення податкових зобов'язань.

З матеріалів справи встановлено, що таке розстрочення податкових зобов'язань, буде надане Національній акціонерній компанії "Нафтогаз України" лише в частині виконання арбітражного рішення, а не в результаті здійснення нею всієї господарської діяльності, як стверджує позивач.

Відповідно до пп.14.1.1 п.14.1. ст. 14 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" розстроченням податкових зобов'язань є надання платнику податків бюджетного кредиту на основну суму його податкових зобов'язань без урахування сум пені під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеної згідно з пунктом 16.4 статті 16 цього Закону.

Згідно пп.14.1.3. п.14.1., пп.14.3.1 п.14.3. ст. 14 зазначеного Закону, платник податків, який звертається до податкового органу з заявою про розстрочення, відстрочення податкових зобов'язань, вважається таким, що узгодив суму такого податкового зобов'язання. Розстрочення податкових зобов'язань надається на умовах податкового кредиту, за якими основна сума кредиту та нараховані на неї проценти погашаються рівними частками, починаючи з податкового періоду, наступного за періодом надання такого кредиту.

Отже, з аналізу зазначених норм податкового законодавства встановлено, що розстрочення податкових зобов'язань, які надаються на умовах податкового кредиту з нарахуванням процентів, не звільняє платника податків від зобов'язання сплатити у майбутньому розстрочені податкові зобов'язання, в тому числі і нараховані проценти, що свідчить про безпідставність доводів позивача що розстрочення податкових зобов'язань Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", які виникнуть у зв'язку з виконанням арбітражного рішення, вплине на доходну частину бюджету України, та, як наслідок, на соціальні та економічні інтереси громадян, добробут та якість їх подальшого життя.

Доводи позивача щодо касаційного оскарження ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 13.08.2010 р. та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 17.09.2010 р., що свідчить про передчасне прийняття відповідачем оскаржуваної постанови, без урахування рішення касаційної інстанції, судом також до уваги не приймаються, оскільки, відповідно до норм діючого процесуального законодавства України, рішення (постанова або ухвала) суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Таким чином, судом не виявлено жодних порушень відповідачем норм чинного законодавства України, в тому числі прав та законних інтересів людини і громадянина, при винесені оскаржуваної постанови від 15.11.2010 р. № 1061.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників сторін по справі, вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідачем по справі повністю виконаний покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності прийнятої ним оскаржуваної постанови.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог Всеукраїнському об'єднанню «Батьківщина»відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений та підписаний колегією суддів 04.04.11 р.

Головуючий суддя Аблов Є.В.

Суддя Амельохін В.В.

Суддя Федорчук А.Б.

Суддя Є.В. Аблов