Справа № 826/3021/18
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

12 вересня 2018 року м. Київ № 826/3021/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву про відвід судді в адміністративній справі

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «КФ «Укрфінком»
доНаціонального банку України Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни Приватного нотаріуса Київського міського округу нотаріального округу Бойко Людмили Миколаївни Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації
провизнання протиправними та скасування рішень, зобов'язати вчинити дії
Треті особи:

- Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик»;

- Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Хрещатик» Костенко Ігор Іванович;

- Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Хрещатик» Славкіна Марина Анатоліївна;

В С Т А Н О В И В:

22 лютого 2018 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «КФ «Укрфінком» з позовом до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни, Приватного нотаріуса Київського міського округу нотаріального округу Бойко Людмили Миколаївни, Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язати вчинити дії.

Ухвалою суду від 15 березня 2018 року справу прийнято до провадження суддею Васильченко І.П. та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

11 вересня 2018 року представник третьої особи - Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян подано заяву про відвід колегії суддів, у складі: Васильченко І.П., Вєкуа Н.Г., Шевченко Н.М.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначив, що під час судового засідання 11 вересня 2018 року колегія суддів залишила без задоволення клопотання про залишення позову без розгляду та про зупинення провадження у справі, в той час, як в аналогічних справах судді Васильченко І.П. та Вєкуа Н.Г. задовольняли такі клопотання, тому представник третьої особи вважає такі дії колегії суддів упередженими.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 12 вересня 2018 року для вирішення питання про відвід колегії суддів, у складі: Васильченко І.П., Вєкуа Н.Г., Шевченко Н.М. визначено суддю Шейко Т.І.

Відповідно до частини 8 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 11 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід.

Вирішуючи заяву про відвід колегії суддів у складі: Васильченко І.П., Вєкуа Н.Г., Шевченко Н.М. суд виходив з наступного.

Відповідно до частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав, зазначених у статтях 36 - 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.

У постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2006 року зазначено, що суддя також не може брати участі у розгляді адміністративної справи і за наявності інших обставин, які можуть викликати сумнів у його неупередженості, однак конкретного і вичерпного переліку цих підстав не передбачено. Тобто, зі змісту закону вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості.

Водночас, для того, щоб ці обставини можливо було покласти в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

Так, заявник, заявляючи відвід колегії суддів у складі: Васильченко І.П., Вєкуа Н.Г., Шевченко Н.М. зауважував на тому, що колегія суддів упереджено віднеслась до розгляду двох клопотань: про залишення позову без розгляду та про зупинення провадження у справі та залишило їх без задоволення, не врахувавши при цьому позицію Верховного Суду у аналогічних справах, а також те, що у аналогічних справах судді Васильченко І.П. та Вєкуа Н.Г. зупиняли провадження у справах про оскарження рішень Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Однак, на думку суду, таке твердження є безпідставним, виходячи з наступного.

Так, відповідно до Основних принципів незалежності судових органів (схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року), незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється в конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов'язані шанувати незалежність судових органів і дотримуватися її. При цьому, не повинно мати місця неправомірне чи несанкціоноване втручання в процес правосуддя.

Згідно Бангалорських принципів діяльності судді, затверджених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен виконувати свою професійну функцію незалежно, виходячи з власної оцінки фактів та відповідно до свідомого розуміння закону, не зважаючи при цьому на будь-які зовнішні впливи, стимули, тиски, загрози чи втручання, прямі або непрямі, хоч би від кого вони йшли і хоч би якими були їхні причини.

З аналізу практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), вбачається, що останнім визначено концептуальні підходи до тлумачення статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб'єктивні та об'єктивні компоненти.

Так, у справі "П'єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами.

На думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової цього поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлено наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об'єктивної перевірки.

Стосовно об'єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказано, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Отже, враховуючи європейську судову практику та обставини, викладені у заяві про відвід колегії суддів, у складі: Васильченко І.П., Вєкуа Н.Г., Шевченко Н.М., суд дійшов висновку, що твердження представника третьої особи - Публічного акціонерного товариства «КБ «Хрешатик» щодо наявності обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності колегії суддів є власним судженням представника третьої особи - Публічного акціонерного товариства «КБ «Хрешатик», яке не ґрунтується на будь-яких об`єктивних та належних доказах, що не може свідчити про наявність підстав для відводу судді, передбачених статтею 36 КАС України.

Як зазначено Верховним Судом України, суддя також не може брати участі у розгляді адміністративної справи і за наявності інших обставин, які можуть викликати сумнів у його неупередженості, однак конкретного і вичерпного переліку цих підстав не передбачено. Тобто, із змісту закону вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості (постанова Верховного Суду України від 11.10.2006). Водночас, для того, що б ці обставини можливо було покласти в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

Згідно з частиною 3 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Суд звертає увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об'єктивно можуть вказувати на можливу упередженість.

Таким чином, відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

При цьому, частиною 4 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви представника третьої особи - Публічного акціонерного товариства «КБ «Хрещатик» та відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись положеннями статей 36, 37, 39, 40, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника третьої особи - Публічного акціонерного товариства «КБ «Хрещатик» про відвід колегії суддів, у складі: Васильченко І.П., Вєкуа Н.Г., Шевченко Н.М. від розгляду адміністративної справи № 826/3021/18 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.І. Шейко