Справа № 802/868/18-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/868/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Чернюк А.Ю.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

06 вересня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: Сивого М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року (повний текст рішення складено 18.05.2018) у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2018 року позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі-ФОП ОСОБА_2.) звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - ГУ ДФС у Вінницькій області, відповідач) про визнання протиправними дії Головного Управлінню Державної фіскальної служби у Вінницькій області та незаконною перевірку від 14 грудня 2017 року магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» ФОП ОСОБА_2 - код НОМЕР_1, розташованого по вул. Громадянська, 16, в м. Гайсині, Вінницької області за не пред'явлення та не вручення документів про направлення на проведення фактичної перевірки; визнання протиправними та скасування податкові повідомлення-рішення Головного Управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області від 29.12.2017 року про застосування фінансових санкцій за №265/02/32/14/НОМЕР_1, - в розмірі 10 000.00 грн. (десять тисяч) та за №,- в розмірі 176863.75 грн., прийняті за результатами акту перевірки від 14.12.2017 265/02/32/14/НОМЕР_1 магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», що належить ФОП ОСОБА_2, розташованого за адресою: АДРЕСА_1; стягнення витрат по сплаті судового збору.

Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 14 травня 2018 року адміністративний позов задовольнив частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Вінницькій області № від 29.12.2017 року. Судове рішення мотивоване тим, що в період з 01.08.2017 року по 13.12.2017 року готівкові сумі по фактичному їх надходженні в розрізі денних звітів були помилково занесені в іншу графу, що не може бути розцінено, як не оприбуткування готівкових коштів, а свідчить лише про помилковість внесення таких даних, податкове повідомлення-рішення № від 29.12.2017 року визнано протиправним та скасовано. Контролюючим органом правомірно прийнято рішення про застосування фінансових санкцій №265/02/32/14/НОМЕР_1 від 29.12.2017, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягали.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що Вінницьким окружним адміністративним судом при вирішенні спору по суті та прийнятті рішення про задоволення позову в частині скасування податкового повідомлення-рішення № від 29.12.2017, не була надана належна правова оцінка матеріалам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначила, що всі суми, які надходили до каси, були включені до книги КОРО, зазначена сума була оприбуткована за денними звітами РРО, однак продавцями магазину було допущено помилкове занесення інформації в іншу графу рядка, а тому судом правомірно визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 29.12.2017 року.

В судовому засіданні позивач, представник позивача заперечували проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просили суд залишити її без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року - без змін.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що працівниками ГУ ДФС у Вінницькій області проведено фактичну перевірку магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», який належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 розташованого за адресою: АДРЕСА_1, з питань дотримання норм з регулювання обігу готівки, застосування реєстраторів розрахункових операцій, наявності ліцензій за результатами якою складено акт фактичної перевірки № 265/02/32/14/НОМЕР_1 від 14.12.2017.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_2, порушено п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за №40/10320 (із змінами та доповненнями) та Постанову КМУ від 30.10.2008 року № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на горілку та лікеро-горілчані вироби» (із змінами та доповненнями, в т.ч. від 09.08.2017 року № 634).

На підставі встановлених перевіркою порушень, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 29.12.2017 року, яким визначено суму грошового зобов'язання з єдиного податку 176863,75 грн. та рішення про застосування фінансових санкцій №265/02/32/14/НОМЕР_1 від 29.12.2017 року, яким нараховано штраф в сумі 10000,00 грн.

Не погоджуючись із даними рішеннями, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно п. 80.1 ст.80 ПК України від 02.12.2010 року фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно п. 80.2 вище зазначеної статті Кодексу фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Пунктом 81.2 статті 81 ПК України передбачено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

Відповідно п. 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Як встановлено із копії направлення на перевірку від 11.12.2017 року №2612, перевіряючими до початку проведення перевірки було пред'явлено для ознайомлення посвідчення та направлення на перевірку та надано копію наказу на перевірку №4288 від 11.12.2017 року, особі, яка фактично проводить розрахункові операції у магазині «Елена», а саме ОСОБА_5, під розписку.

Копію складеного на акту від 14.12.2017 №265/02/32/14/НОМЕР_1 відповідачем не було вручено. Вказана відмітка в акті, що продавець ОСОБА_5 відмовилась від підпису не відпадає дійсності та не оформлялась в установленому законом порядку.

Як зазначено відповідачем, при ознайомленні з актом перевірки ОСОБА_5 було запропоновано надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта. Проте вона відмовилась, про що свідчить запис «відсутні» в п. 4.1 зауваження до акта перевірки № 265/02/32/14/НОМЕР_1 від 14.12.2017 року.

З акту перевірки встановлено, що продавець ФОП ОСОБА_6 - ОСОБА_5 відмовилась від підписання та отримання примірника акта про результати фактичної перевірки від 14.12.2017 №265/02/32/14/НОМЕР_1, що підтверджується актом відмови від підписання та отримання акта фактичної перевірки №265-1/02/32/14/НОМЕР_1 від 14.12.2017.

Матеріалами справи підтверджується, що акт фактичної перевірки №265/02/32/14/НОМЕР_1 від 14.12.2017 року вручено позивачу - 20.12.2017, тобто рішення про застосування фінансових санкцій та податкове повідомлення-рішення прийняті контролюючим органом протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення акта перевірки.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що перевіряючі під час перевірки магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», який належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2, діяли в межах та у спосіб встановлений законом, відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягли.

З матеріалів справи встановлено, що за податковим повідомлення-рішенням ГУ ДФС у Вінницькій області від 29.12.2017 року № встановлено порушення гл. 2. п. 2.6 Постанови Про затвердження Положення про введення касових операцій у національній валюті в Україні №637 від 15.12.2004 року (далі - Положення).

Так, пунктом 1.2 Положення визначено, що оприбуткуванням готівки є проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, КОРО.

Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку (абзац другий пункту 2.6 Положення).

Згідно з пунктом 7.15 Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (розрахункової книги (далі - РК), визначено в пункті 2.6 цього Положення.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК) (абзаци другий, третій пункту 2.6 Положення).

Статтею 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» № 436/95 від 12.06.1995 установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Отже, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що у разі проведення готівкових розрахунків з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 Положення оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у касових ордерах та відображення на їх підставі готівки у касовій книзі. У випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО.

Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац третій статті 1 Указу №436/95).

В акті перевірки зафіксовано, що в період з 01.08.2017 року по 19.12.2017 року не оприбутковано готівку у КОРО на підставі відображених фіскальних денних звітних чеків в сумі 35373,75 грн. по її фактичному надходженні, а саме: в розділі 2 КОРО «Облік руху готівки та сум розрахунків» графа 5 записи сум готівкових розрахунків відсутні на підставі фіскальних звітних чеків РРО (Z-звітів).

Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, що в період з 01.08.2017 року по 13.12.2017 року готівкові сумі по фактичному їх надходженні в розрізі денних звітів були помилково занесені в іншу графу. Так, в книзі обліку розрахункових операцій в розділі 2. «Обліку руху готівки та сум розрахунків», денна виручка за звітом РРО заносилась в графу - 4 «службова видача», замість графи - 5 «загальна».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені дії не слід вважати, як не оприбуткування готівкових коштів, оскільки, готівкові сумі по фактичному їх надходженні в розрізі денних звітів були помилково занесені в іншу графу, та після перевірки, позивачем було внесено виправлення у КОРО, і у подальшому здійснювалася денна виручка за звітом РРО із занесенням у графу 5, що підтверджується копією витягу з книги обліку розрахункових операцій. За таких обставин податкове повідомлення-рішення № від 29.12.2017 року правомірно визнано протиправним та скасовано.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що контролюючим органом правомірно прийнято рішення про застосування фінансових санкцій №265/02/32/14/НОМЕР_1 від 29.12.2017 року. Зазначеним рішенням про застосування фінансових санкцій в сумі 10000,00 грн. застосовано до позивача штраф за порушення вимог постанови КМУ від 30.10.2008 року № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних та роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» (із змінами та доповненнями), а саме: реалізація із застосуванням РРО за ціною нижчою за встановлену мінімальну ціну на такі напої горілки «Біленька», ємністю 0,5 л., вміст спирту 40% об. по ціні 70,00 грн. (фіскальний чек № 3467 об 18 год. 20 хв. 10.09.2017 року), горілки «Статус» (класична), ємністю 0,5 л., вміст спирту 40% об. по ціні 70,00 грн. (фіскальний чек № 3471 об 16 год. 16 хв. 11.09.2017 року) та горілки „Медофф" (класична), ємністю 0,5 л., вміст спирту 40% об. по ціні 73,00 грн. (фіскальний чек № 3482 об 14 год. 16 хв. 13.09.2017 року) при мінімальній роздрібній ціні на такі напої 79,55 грн.

Так, відповідно абз. 14 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року (далі - Закон № 481/95-ВР), до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Відповідно до ч. 10 ст. 18 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року Закону № 481/95-ВР, право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої надано Кабінету Міністрів України.

На виконання вимог вказаної статті, Постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 року №957 встановлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв згідно з додатком, яким передбачено, що мінімальна роздрібна ціна на горілку та лікеро-горілчані вироби, інші, код згідно з УКТЗЕД 2208 60, 2208 70, 2208 90 за 1 літр 100-відсоткового спирту складає 397,76 грн.

З матеріалів справи встановлено, що позивач дійсно здійснив реалізацію алкогольних напоїв за цінами, нижчими за нормативно встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої, мала місце 10.09.2017 року, 11.09.2017 року та 13.09.2017 року. Зазначене позивачем у судовому засіданні не заперечувалось.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем допущено порушення постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 року №957, за яке передбачено застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу відповідно до абз. 14 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР, а тому контролюючим органом правомірно прийнято рішення про застосування фінансових санкцій №265/02/32/14/НОМЕР_1 від 29.12.2017 року, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 вересня 2018 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.