Справа № 0640/3456/18
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2018-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 року м. Житомир справа № 0640/3456/18

категорія 6.2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Семенюка М.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов'язання надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області викладену у листі від 20.06.2018 Г-5713/0-3660/0/22-18 в наданні дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою з послідуючою земельної ділянки в оренду на термін 49 років для сінокосіння за клопотанням від 03.05.2018;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою для сінокосіння земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 на території Ружинського району Житомирської області з послідуючою передачею в оренду на 49 років.

В обґрунтування позову зазначає, що відмовляючи в наданні дозволу відповідач порушив вимоги частин 2, 3 ст. 123 Земельного кодексу України.

Також просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу в сумі 2978,40 грн.

Ухвалою від 09.07.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні на 31.07.2018 з повідомленням учасників справи.

Відповідача подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 відсутня на території Ружинського району; вимога про стягнення витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню, оскільки їх склад та розмір не підтверджені належними доказами, а договір № 30 прикладається позивачем як доказ понесених витрат у інших адміністративних справах.

Учасники справи подали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі в письмовому провадженні.

У зв'язку з неявкою учасників справи та відсутністю потреби заслуховувати свідка чи експерта, справа розглядається у відповідності до ч.9 ст.205 КАС України у письмовому провадженні.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із клопотанням від 03.05.2018 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння орієнтовною площею 78.2634 га кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована на території Ружинського району Житомирської області з послідуючою передачею в оренду терміном на 49 років (а.с. 8).

Розглянувши вказане клопотання, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області листом від 20.06.2018 № Г-5713/0-3660/0/22-18 (а.с.9), відмовило у задоволенні клопотання.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

У справі, що розглядається, предметом спору є відмова відповідача (у формі листа-відповіді) за клопотанням позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з послідуючою передачею в оренду.

У частині 3 ст. 123 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою:

а) надати дозвіл;

б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Дозвіл або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акту. Водночас, у частині 3 статті 123 ЗК України не визначено, в якій саме правовій формі вирішується це питання. Зокрема, чи необхідно приймати відповідне рішення органу з цього питання чи достатньо відповіді у формі листа.

Для порівняння, у частин 6, 10 статті 123 ЗК України зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування приймає рішення про надання земельної ділянки у користування шляхом, крім іншого, затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У статті 123 ЗК України не визначено прямого обов'язку уповноважених органів реалізувати ці повноваження у формі рішення, листа, тощо. Проте, зазначене питання має важливе значення для обрання ефективного способу захисту прав особи в суді.

Правовий статус Головного управління Держгеокадастру в області визначено відповідним Положенням, яке затверджене Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 за № 1391/29521).

У пункті 8 цього Положення передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Відповідно до пункту 10 начальник Головного управління підписує накази Головного управління.

Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 № 34/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 15.05.2013 № 883/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2005 за № 381/10661, наказ, розпорядження, постанова, рішення (далі - розпорядчий документ) - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб'єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

Таким чином, рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - наказом Головного управління Держгеокадастру в області. Відповідно, такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника.

Враховуючи, що відмова у надані дозволу оформлена листом, а не наказом, така відмова є протиправною.

Щодо посилання відповідача на підстав для відмови в наданні дозволу, яки він зазначає у листі від 20.06.2018 та відзиві на позов, то, враховуючи, що позивач не обґрунтовує свої позовні вимоги протиправністю цих підстав, оскаржувана відмова оформлена неналежним чином, суд таки посилання відповідача до уваги не приймає.

При цьому суд звертає увагу, що згідно ч. 3 ст. 123 ЗК України, підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто, якщо відповідач відмовляє в наданні дозволу, він повинен надати таку відмову у вигляді наказу і лише з мотивів невідповідності місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, про що зазначити у наказі.

Щодо вимог позивача в частині зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати йому дозвіл на виготовлення проекту землеустрою.

Відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління Держгеокадастру в області про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже, має місце протиправна бездіяльність.

Відповідно до п. 4 ч. 1 статті 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги не можуть бути задоволені у спосіб, обраний позивачем, а тому у задоволенні позову в частині зобов'язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою слід відмовити.

Одночасно, застосовуючи механізм належного захисту прав позивача та їх відновлення, користуючись ч.2 ст.9 КАС України, суд, оскільки відповідач за клопотанням позивача не прийняв у вигляді наказу жодного з тих рішень, які передбачені у частині 3 статті 123 ЗК України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути клопотання та прийняти відповідний наказ про надання або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з урахуванням висновків суду в даній справі.

Вирішуючи вимогу позивача в частині стягнення з відповідача на його користь понесених витрат на правову допомогу, слід звернути увагу на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

В контексті частин 3-5 ст.134 КАС України, суд зазначає, що з договору № 30 від 27.06.2018 (а.с. 10) та розрахунку оплати праці (а.с.10 зворот) неможливо встановити, в якій конкретній справі/позові надавались правничі послуги. В матеріалах справи відсутні акти наданих послуг/виконаних робіт, прийому-передачі, з яких би вбачався обсяг наданих послуг та їх прийняття позивачем; відсутні докази на підтвердження фактичного отримання коштів в сумі 2978,40 грн. адвокатом ОСОБА_2 від ОСОБА_1, що може бути підтверджено витягом з Книги обліку доходів і витрат адвоката як фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність за період червень 2018 року. При цьому сама по собі квитанція до прибуткового касового ордера № 7 від 27.06.2018 на суму 2978,40 грн, підписана та видана адвокатом, без доказів дійсного оприбуткування цих коштів у відповідності до норм податкового законодавства України, не може слугувати достатнім доказом понесення витрат на правничу допомогу позивачем.

Як вбачається з наданої копії розрахунку оплати праці адвоката ОСОБА_2 (а.с.10 зворот), він складений 27.06.2018 у відповідності до Закону України від 20.12.2011 № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", який на той час втратив чинність, що викликає сумнів в його оформленні адвокатом.

В порушення ч. 6 ст. 94 КАС України, позивачем не надано в судове засідання документи, згідно ухвали від 09.07.2018 (а.с.2-3), копії яких додані до позовної заяви, що ставить під сумнів відповідність поданої копії оригіналу і, як наслідок, такий доказ не береться судом до уваги.

З огляду на вказане та недостатність безспірних доказів, які б підтверджували понесені позивачем витрати на оплату правничої допомоги, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги щодо їх стягнення в сумі 2978,40 грн.

Щодо зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області подати до суду в місячний термін з дня набрання рішенням суду законної сили звіт про його виконання.

Частиною 1 ст.382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, підстави зобов'язувати суб'єкта владних повноважень подавати звіт про виконання судового рішення відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 12642, код НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (вул. Довженка, 45, м. Житомир, 10002, код 39765513) задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, оформлену листом № Г-5713/0-3660/0/22-18 від 20.06.2018, у наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння з кадастровим номером НОМЕР_2 на території Ружинського району Житомирської області з послідуючою передачею в оренду за клопотанням від 03.05.2018.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 03.05.2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння з кадастровим номером НОМЕР_2 на території Ружинського району Житомирської області з послідуючою передачею в оренду та прийняти відповідний наказ про надання або про відмову у наданні такого дозволу з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк