Справа № 760/9208/17
Суддя: Українець В. В.
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 760/9208/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Трофимчук К.О.

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві, інспектора роти № 8 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Києві Воринки Віталія Юрійовича, інспектора роти № 8 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Києві Шевчука Богдана Богдановича про визнання дій протиправними,

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним адміністративним позовом до відповідачів.

Свої вимоги мотивує тим, що 20 лютого 2017 року інспектором роти № 8 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Києві Воринкою В.Ю. стосовно нього було складено протоколи про адміністративні правопорушення за статтями 122-2, 130, 185 КпАП України.

Крім того, 20 лютого 2017 року інспектором роти № 8 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Києві Шевчуком Б.Б. стосовно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КпАП України.

Вважає дії працівників поліції щодо складення протоколів про адміністративне правопорушення неправомірними, протиправними та такими, що порушують його права. Зокрема, йому не були видані примірники зазначених протоколів, не було надано право користуватися правовою допомогою та допомогою перекладача, інспекторами були проігноровані його пояснення та не надана можливість подати докази, заявляти клопотання знайомитись з матеріалами справи.

Просить суд ухвалити рішення, яким:

-визнати протиправними дії інспектора роти № 8 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Києві Воринки В.Ю. щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 113327 від 20 лютого 2017 року за ст. 122-2 КпАП України;

-визнати протиправними дії інспектора роти № 8 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Києві Воринки В.Ю. щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 113326 від 20 лютого 2017 року за ст. 130 КпАП України;

-визнати протиправними дії інспектора роти № 8 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Києві Шевчука Б.Б. щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 139510 від 20 лютого 2017 року за ст. 124 КпАП України;

-визнати протиправними дії інспектора роти № 8 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Києві Воринки В.Ю. щодо застосування адміністративного затримання.

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 01 червня 2017 року відкрито провадження у справі.

З відзиву на позовну заяву представника Управління патрульної поліції у м. Києві, вбачається, що він просить відмовити в задоволенні позову (а.с. 96-100). Зазначає, що стосовно ОСОБА_1 складено протоколи про адміністративні правопорушення за статтями 122-2, 124, 130, 185 КпАП України. Постановами Святошинського районного суду м. Києва від 21 березня 2017 року та від 19 квітня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень. Будь-яких протиправних дій працівниками поліції при складанні протоколів про адміністративні правопорушення вчинено не було. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору, а тому не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії. Обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивач у судове засідання не з'явився, його представник направив до суду клопотання, в якому просить розглядати справу у його відсутність, вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 58).

Представник Управління патрульної поліції у м. Києві у судове засідання не з'явився, подав через канцелярію суду клопотання, в якому просить розглядати справу у його відсутність (а.с. 95).

Відповідачі - інспектор роти № 8 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Києві Воринка В.Ю. та інспектор роти № 8 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Києві Шевчук Б.Б. у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 92, 93).

Частиною 1 ст. 205 КАС України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 20 лютого 2017 року щодо ОСОБА_1 складено протоколи про адміністративні правопорушення за статтями 122-2, 124, 130, 185 КпАП України (а.с. 14-16, 24).

Позивач заперечує свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень та оскаржив дії інспекторів по складенню протоколів до суду в порядку адміністративного судочинства. Посилається на те, що такі дії були вчинені з суттєвими порушеннями вимог закону.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач просить визнати протиправними дії інспекторів щодо складання протоколів про адміністративні правопорушення за статтями 122-2, 124, 130, 185 КпАП України.

Згідно зі ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У ч. 1 ст. 246 КпАП України визначено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 254 КпАП України передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

За нормами ст. 278 орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1)чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2)чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3)чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4)чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5)чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Представником відповідача в обґрунтування своїх заперечень у відзиві зазначено про те, що сам по собі протокол не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору, він не створює юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення, безпосередньо не впливає на права та обов'язки особи, щодо якої він складений, та не є обов'язковим дня виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При вирішенні адміністративного спору суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Обов'язковим є порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за захистом.

Вбачається, що підставою для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому обов'язковою умовою для визнання таких дій чи бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Разом з тим, складання протоколу є процесуальною дією суб'єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та на підставі ст. 251 КпАП України є предметом оцінки судом в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб'єкта владних повноважень, не породжує для позивача будь-яких правових наслідків, а тому позовні вимоги про визнання протоколу незаконним не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно зі ст. 221 КпАП України судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтями 122-2, 124, 130, 185 КпАП України.

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, 124, 122-2 КпАП України (а.с. 101-105).

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 09 червня 2017 року постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року залишено без змін (а.с. 106-108).

При розгляді цих справ не було встановлено будь-яких порушень в діях інспекторів поліції.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивач також оскаржує дії інспектора щодо застосування до нього адміністративного затримання.

Разом з тим, постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 21 березня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КпАП України (а.с. 109-110).

Статтею 185 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків.

Таким чином, застосування до ОСОБА_1 адміністративного затримання відповідало вимогам закону.

З огляду на наведене, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволені адміністративного позову.

Керуючись статтями 122-2, 124, 130, 185, 245, 246, 251, 254, 256, 258, 261, 268, 276, 278, 288, 289, 293 КпАП України, Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 Про Правила дорожнього руху, статтями 9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Управління патрульної поліції у м. Києві (м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9), інспектора роти № 8 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Києві Воринки Віталія Юрійовича (м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9), інспектора роти № 8 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Києві Шевчука Богдана Богдановича (м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9) про визнання дій протиправними.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: