Справа № 584/1350/17
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Крєпкий С.І.

Суддя-доповідач: Бартош Н.С.

06 вересня 2018 р. м. ХарківСправа № 584/1350/17

Харківський апеляційний адміністративний суд

колегія суддів у складі:

Головуючого судді Бартош Н.С.,

Суддів: Мінаєвої О.М., Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Руднєвської сільської ради Путивльського району Сумської області на рішення Путивльського районного суду Сумської області (суддя Крєпкий С.І.) від 07.02.2018 р. (повний текст рішення складений 12.02.2018 р.) по справі № 584/1350/17

за позовом ОСОБА_2

до Руднєвської сільської ради Путивльського району Сумської області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернулася до Путивльського районного суду Сумської області з адміністративним позовом, в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення сімнадцятої сесії сьомого скликання Руднєвської сільської ради Путивльського району Сумської області від 17.07.2017 р. про надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,23 га, яка знаходиться в межах села Руднєве Путивльського району Сумської області; зобов'язати Руднєвську сільську раду Путивльського району Сумської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 26.05.2017 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, яка знаходиться в межах села Руднєве Путивльського району Сумської області..

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 07.02.2018 р. по справі № 584/1350/17 позовні вимоги задоволено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив про законність судового рішення, у зв'язку з чим просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.05.2017 р. позивач звернулась до Руднєвської сільської ради Путивльського району Сумської області з заявою, в якій просила надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства в межах с. Руднєве, Путивльського району, Сумської області (а.с. 6).

Рішенням 17 сесії 7 скликання Руднєвської сільської ради Путивльського району Сумської області від 17.07.2017 р. «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення особистого селянського господарства у власність ОСОБА_2.» надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,23 га, оскільки у користуванні ОСОБА_2 перебуває земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,37 га, а середньо сільській показник - 0,6 га. Запропоновано провести безкоштовну приватизацію земельної ділянки якою вона користується та замовити в землевпорядній організації розробку проекту землеустрою та погодити його згідно з нормами чинного законодавства (а.с. 9).

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернулася до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що відсутність у відповідача юридичних та фактичних підстав для відмова у наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га та часткове задоволення заяви. При цьому, суд зазначив, що викладена у рішенні від 17.07.2017 р. позиція у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,23 га (фактично відмова у наданні дозволу розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га) не містить посилання на жодну з визначених ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України підстав для часткового задоволення заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, в доводах апеляційної скарги відповідач по справі зазначив, що рішення сесії було прийнято відповідно до Положення про надання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності на території Руднєвської сільської ради від 14.06.2017 р., оскільки в наявності у сільської ради є лише 34,01 га земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. Задоволення заяви позивача було б порушенням прав інших громадян, які звернулись з аналогічними заявами і не мають у власності земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. Крім того апелянт зазначив, що позивач вже отримала шляхом безоплатної приватизації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства і надання їй дозволу на приватизацію було б порушенням ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

Колегія суддів зазначає, що ст. 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЗК України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 та п. «а» ч.3 ст. 22 ЗК України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч.2 ст.116 ЗК України).

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (ч.3 ст.116 ЗК України).

Передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом (ч.1 ст. 117 ЗК України).

Згідно положень ч.ч. 6-7 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч. 10 ст. 118 ЗК України).

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що громадяни, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства мають право звернутися з відповідним клопотанням надавши документи.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно положень ст. 25 вказаного Закону, сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин (п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

На реалізацію вказаних правових принципів та власних функцій, рішенням Руднєвської сільської ради сьомого скликання від 14.06.2017 р. затверджено Положення про надання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності на території Руднєвської сільської ради (далі - Положення).

Згідно п.п. 1.2-1.4 Положення визначено, що земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства надаються на території Руднєвської сільської ради за умови наявності вільних земельних ділянок на територіях, визначених для цієї мети генеральним планом, у власність в порядку безоплатної приватизації.

Надання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Руднєвської сільської ради здійснюється виключно у порядку черговості, враховуючі заяви, які подані до затвердження цього Положення.

Розміри земельних ділянок, що виділяються громадянам для ведення особистого селянського господарства, встановлюються сільською радою у відповідності з генеральним планом, потребами та наявністю вільних земельних ресурсів, але не більше норм, передбачених чинним законодавством.

Площа такої ділянки, як правило, має дорівнювати середньому розміру таких ділянок по сільській раді, яка обраховується поділом загальної площі земель під ОСГ на кількість землекористувачів.

Дозвіл на право отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства надається сільською радою (п. 1.5. Положення).

Згідно Акту складеного на підставі та за результатами роботи комісії, яка була створена рішенням виконавчого комітету Руднєвської сільської ради від 29.05.2017 № 15 «Про підготовку висновків і рекомендацій щодо використання земельних ділянок с. Руднєве для подальшого розвитку особистих селянських господарств» встановлено, що на території села в його північній частині в наявності є 6 (шість) земельних ділянок орієнтовною сукупною площею 34,01 га, які можуть бути передані громадянам у власність або в оренду для ведення особистого селянського господарства.

В доводах апеляційної скарги відповідач по справі послався на те, що Руднєвська сільська рада має обмежену площу земельних ділянок комунальної власності, що можуть бути передані у власність для ведення особистих селянських господарств. У період з 08.06.2017 року по 09.06.2017 року до сільської ради надійшли заяви від 9 громадян щодо надання їм у власність по 2,00 га землі для ведення особистого селянського господарства. В послідуючому до сільської ради надійшла ще 31 заява від жителів села, які прагнуть безкоштовно отримати у власність по 2,00 га землі для ведення особистого селянського господарства. Тобто, наявні у сільської ради землі комунальної власності, що можуть бути передані у власність для ведення особистих селянських господарств, по площі не дають можливість задовольнити надані заяви.

Згідно ч. 1 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Таким чином, законодавцем визначено лише максимальні можливі розміри передачі земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Згідно положень статті 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Тобто, Руднєвська сільська рада із врахуванням наявності вільних земель та встановлених обмежень, мала право визначити розміри земельних ділянок, що передаються для ведення особистого селянського господарства.

Судовим розглядом встановлено та не заперечувалося позивачем у справі, що в користуванні ОСОБА_2 знаходиться земельна ділянка розміром 0,23 га для ведення особистого селянського господарства, однак право на нього вона не оформила та не зареєструвала, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Погосподарської книги Руднєвської сільської ради.

Під час апеляційного розгляду відповідачем надано копії рішення Руднєвської сільської ради народних депутатів від 02.09.1993 року та від 17.10.2008 року, згідно яких позивачу виділялись земельні ділянки у розмірі 0,23 га та 0,39 га відповідно.

На підставі вищевикладеного та враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду справи обставини, колегія суддів не вбачає протиправності в діях відповідача щодо надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства у меншому розмірі, ніж вказано у заяві.

Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Колегія суддів дійшла висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження їй надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи те, що рішення Путивльського районного суду Сумської області від 07.02.2018 р. по справі № 584/1350/17 прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, воно підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Руднєвської сільської ради Путивльського району Сумської області на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 07.02.2018 р. по справі № 584/1350/17 - задовольнити.

Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 07.02.2018 р. по справі № 584/1350/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Руднєвської сільської ради Путивльського району Сумської області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку і строки, визначені ст. ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко О.М. Мінаєва

Повний текст постанови складений 10.09.2018 року.