Справа № 1240/2552/18
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

11 вересня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 1240/2552/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов вищезазначений адміністративний позов в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області щодо відмови ОСОБА_1 у взятті на облік її дитини, ОСОБА_2, як внутрішньо переміщену особу;

- зобов'язати Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області взяти ОСОБА_2 на облік, як внутрішньо переміщену особу, та видати відповідну довідку.

В обґрунтування позовних вимог, зазначено, що 25.04.2018 позивачка звернулася до Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області із заявою про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу свою дитину - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак листом № 1482 від 05.05.2018 відповідач відмовив у взятті на облік, як внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 з посиланням на те, що "відповідно до пункту 11.1 статті 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, визначені у статті 1 цього Закону". Позивачка вважає, що дана відмова порушує її законні права та права дитини як внутрішньо переміщених осіб, а тому вимушена звернутись до суду.

Ухвалою суду від 27.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін) (арк.спр. 1-2).

У судове засідання позивачка не прибула, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала (арк.спр. 40).

Представник відповідача у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (арк. спр. 57), а також відзив на позовну заяву (арк.спр. 43-45). У відзиві відповідач зазначив, що ОСОБА_3 04.01.2018 звернулась до Управління із заявою про видачу нової довідки внутрішньо переміщеної особи із зазначенням в ній даних про її дитину як внутрішньо переміщену особу. Разом із заявою надано паспорт ОСОБА_1, картку фізичної особи-платника податків, свідоцтво про народження ОСОБА_2, картка фізичної особи-платника податків на ім'я дитини та довідку, видану Комишанською сільською радою. Відповідач посилається ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщений осіб» (далі -Закон) та на п. 6 Постанови Кабінету Міністрів № 509 від 1 жовтня 2014 року «Про облік внутрішньо переміщених осіб», у якій передбачено, що кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка підтверджує факт внутрішнього переміщення. Згідно частини 2 ст. 4 Закону підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 Закону на момент їх виникнення. Відповідач зазначає, що дитина ОСОБА_3 народилась на підконтрольній українській владі території, а тому, на думку відповідача, вона не може отримати статус внутрішньо переміщеної особи. Просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, має зареєстроване місце проживання: м. Луганськ, кв. НорінскогоАДРЕСА_1, що підтверджено даними паспорта серії НОМЕР_2, виданого Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області 31.10.2008 (арк.спр. 6, 17).

Згідно довідки від 28 липня 2015 року та довідки від 19 квітня 2018 року № 2801 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичним місцем проживання/перебування ОСОБА_3 є АДРЕСА_2

Згідно свідоцтва про народження від 22 березня 2018 року серії НОМЕР_3, ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_4, якого вона народила ІНФОРМАЦІЯ_8 року, місце народження: смт. Станиця Луганська, Станично-Луганський район, Луганська область, про що 15 серпня 2017 року складено відповідний актовий запис № 115 (арк.спр. 9).

Довідкою Комишненської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області № 254 від 19.04.2018 підтверджено те, що ОСОБА_3 проживає на території сільської ради з червня 2014 року за адресою: АДРЕСА_3. Проживає разом зі своєю дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. (арк.спр. 13).

Згідно довідки Комишненської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області № 214 від 26.03.2018 ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_4. Склад сім'ї ОСОБА_3 - її мати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 (арк.спр 14).

19 квітня 2018 року ОСОБА_3 звернулась до Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області із заявою про включення до довідки ВПО її дитини та про видачу нової довідки у зв'язку з втратою (арк.спр. 32).

Листом від 05.05.2018 № 1482 Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області відмовило у взятті на облік до Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_4 у зв'язку з відсутністю обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначені в статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщений осіб» (арк.спр. 12).

Надаючи оцінку правомірності вчинення дій та прийняття рішень відповідачем, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об'єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Частиною першою другою та третьою статті 4 вказаного Закону передбачено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Форма заяви затверджується центральним органом виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин, соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сім'ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну . (частина третя статі 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»

Заява подається внутрішньо переміщеною особою, у тому числі неповнолітніми дітьми, особисто, а малолітніми дітьми, недієздатними особами або особами, дієздатність яких обмежено, - через законного представника (далі - заявник).

Згідно з абз. 3 п. 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509, довідку отримує кожна дитина, в тому числі та, що прибула без супроводження батьків, законного представника, а також дитина, яка народилася у внутрішньо переміщеної особи.

Отже, Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та Порядком № 509 прямо передбачено надання статусу внутрішньо переміщеної особи дитині, яка народилася у внутрішньо переміщеної особи, тобто не проживала в зоні АТО та на тимчасово окупованій території.

Як встановлено судом раніше, ОСОБА_3 взято на облік як внутрішньо переміщену особу, що підтверджується довідками від 28 липня 2015 року та від 19 квітня 2018 року № 2801 (арк.спр. 7,8).

Свідоцтвом про народження від 22 березня 2018 року серії НОМЕР_3 підтверджено, що ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.спр. 9).

Отже, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною, народженою від внутрішньо переміщеної особи - ОСОБА_3.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що в даному випадку дитина, яка усиновлена позивачкою як внутрішньо переміщеною особою має ті ж самі права як дитина, народжена в сім'ї осіб які мають статус внутрішньо переміщених осіб, при цьому походження усиновлення дитини не має значення для її визначення статусу як внутрішньо переміщеної особи.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ст.6 КАС України).

З урахуванням того, що в ході розгляду справи встановлено, що законом прямо передбачено право дитини позивачки на отримання статусу внутрішньо переміщеної особи та для цього ОСОБА_3 надала необхідні та належні документи позовні вимоги щодо взяття на облік як внутрішньо переміщену особу ОСОБА_4 підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підстави вище викладеного, суд дійшов висновку що зазначені дії відповідача були здійснені з недотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, а також відповідачем було не дотримано необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Відповідно до частини другої статті 133 КАС України визначено якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення вимог ОСОБА_3 відповідно до приписів частини другої статті 133 КАС України судовий збір у розмірі 704,80 грн до Державного бюджету України слід стягнути з Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5 - 9, 44, 73-77, 79, 94, 139, 241 246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області про зобов'язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області щодо відмови ОСОБА_1 у взятті на облік її дитини, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як внутрішньо переміщеної особи;

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області (ідентифікаційний код 03197049, місцезнаходження: 93600, Луганська область, Станично-Луганський район, смт. Станиця Луганська, вул. Центральна, буд. 52) взяти на облік та видати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса проживання: АДРЕСА_4) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути на користь Державної судової адміністрації України за банківськими реквізитами: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106) за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації (93600, Луганська область, Станично-Луганський район, смт. Станиця Луганська, вул. Центральна, буд.52, ) судовий збір у сумі 704,80 грн (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Смішлива