Справа № 805/3210/17-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2018-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2018 р. Справа№805/3210/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С., при секретарі судового засідання Лопушанському Д.О. розглянув в у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка про зобов'язання вчинити дії,

за участю:

від відповідача: Парамзіна Т.В.

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства оборони України, Військової цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області про зобов'язання виплатити винагороду за безпосередню участь в АТО за період з 18.03.2016 по 23.03.2017 в сумі 91 451,62 грн.

За змістом позову позивач у серпні 2015 року в період мобілізації був призваний на військову службу та направлений для її проходження до Донецького зонального відділу військової служби правопорядку. 15.09.2015 між позивачем та начальником Донецького зонального відділу військової служби правопорядку Південного територіального управління військової служби правопорядку укладений контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на три роки. В період проходження служби за контрактом позивача відряджено у розпорядження керівника військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області, а наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 16.01.2016 року № 2 позивача призначено на посаду першого заступника керівника військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області, до обов'язків якого позивач приступив з 16.01.2016 року. Розпорядженням керівника військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області від 30.03.2017 року № 38 о/с позивача звільнено від виконання обов'язків першого заступника керівника військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області з 23.03.2017 року на підставі наданого ним рапорту про звільнення за станом здоров'я.

Постановою КМУ від 20.01.2016 року № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських», що набрала чинності 21.01.2016, встановлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Генеральної прокуратури України, особам рядового і начальницького складу Державної пенітенціарної служби, Державної служби з надзвичайних ситуацій та поліцейським за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством соціальної політики, у межах бюджетних призначень.

Інструкція про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду затверджено Наказом Міністерства оборони України від 10.02.2016 року № 67, набрала чинності 18.03.2016.

Позивач вважає, що йому всупереч положенням наведеної Інструкції не виплачено винагороду за участь в АТО в загальній суму 91 451,62 грн. за період з 18.03.2016 по 23.03.2017 в сумі 91 451,62 грн., виходячи з розрахунку 7 500,00 грн. на місяць.

В ході судового розгляду справи представник позивача підтримував викладене в позові, зауважував на підтвердженні наявними в матеріалах справи документами акт його безпосередньої участі в АТО, просив суд задовольнити заявлені позивачем вимоги.

Міністерство оборони України (відповідач 1) через канцелярію суду надало заперечення від 23.10 2017 (арк. справи 44-48) та відзив від 23.07.2018 (арк. справи 204-208)

За змістом викладеного відповідачем 1 в письмових заявах по справі позивач у відповідності до пункту 10 статті 6 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженого Указом Президента України № 1153 від 10.12.2008 був відряджений до військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області. У відповідності до частини 7 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, відрядженими до державних органів, підприємств, установ, організацій, зберігаються всі види забезпечення, передбачені статтями 9 та 9-1 цього Закону, гарантії та пільги, що надаються за рахунок коштів, призначених у Державному бюджеті України на утримання Збройних сил України, інших утворених відповідно до закону військових формувань та правоохоронних органів. Посилаючись на положення постанови Кабінету Міністрів України № 104 від 07.02.2001 «Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних сил України, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, відряджених до органів виконавчої влади та інших цивільних установ», якою визначено, що виплата грошового забезпечення проводиться за рахунок коштів тих державних органів, установ та організацій, до яких відряджені військовослужбовці та положення Закону України «Про військово-цивільні адміністрації», якими передбачено, що військово-цивільні адміністрації є самостійними юридичними особами, керівник такої адміністрації є розпорядником бюджетних коштів відповідно відповідач 1 зауважив на тому, що у разі, якщо позивач і має право на отримання винагороди за безпосередню участь в АТО, то останню має виплачувати саме Військово-цивільна адміністрація м. Авдіївка Донецької області.

Додатково у запереченнях відповідач навів положення Інструкції про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям збройних сил України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 67 від 10.02.2016, якими передбачено виплату винагороди військовослужбовцям за місцем проходження служби на підставі наказів командирів органів військового управління та військових частин пропорційно часу такої участі, який обраховується з дня фактичного початку участі військовослужбовців у цих заходах до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів. Відповідач 1 зазначив, що наведені документи мають надаватися органу, який здійснює виплату винагороди за безпосередню участь в АТО. Оскільки в Міністерстві оборони України відсутній вищевказаний пакет документів, останній не має можливості підтвердити або спростувати наявність в позивача права на отримання винагороди за безпосередню участь в АТО.

Представник відповідача 1 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представником Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області (відповідач 2) також надано письмові заперечення від 24.10.2017 (арк. справи 53-56) та від 25.06.2018 (арк. справи 213-216).

Відповідач 2 заперечував проти задоволення позивних вимог з огляду на наступне.

Указом Президента України від 05 березня 2015 року № 123/2015 «Про утворення військово-цивільних адміністрацій» утворено військово-цивільну адміністрацію м. Авдіївка Донецької області.

Відповідно до пункту 2 Порядку фінансового забезпечення діяльності військово-цивільних адміністрацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 15 квітня 2015 року фінансування військово-цивільних адміністрацій населених пунктів здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету населеного пункту, в якому утворено військово-цивільну адміністрацію.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 207 (у редакції, що діяла до 26 січня 2017 року) військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, відрядженим до військово-цивільних адміністрацій, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2001 року № 104 «Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, відряджених до органів виконавчої влади та інших цивільних установ».

Даною постановою передбачалося, що грошове забезпечення виплачується, виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в державних органах, установах та організаціях, до яких вони відряджені, інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ та організацій, а також окладів за військовими (спеціальними) званнями і надбавки за вислугу років у розміру і порядку, визначених законодавцем для військовослужбовців, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, Державної кримінально-виконавчої служби.

Відповідач 2 вважає, що вказана норма не передбачала виплати військовослужбовцям, що відряджені до зони проведення антитерористичної операції винагороди за безпосередню участь в АТО.

З метою вирішення даної проблеми військово-цивільна адміністрація м. Авдіївка Донецької області зверталась до Департаменту фінансів Донецької обласної державної адміністрації, на що отримало відповідь про відсутність законодавчих підстав для виплат вищевказаній категорії осіб винагороди за безпосередню участь в АТО.

Змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року № 21 «Про внесення змін до Порядку фінансового забезпечення діяльності військово-цивільних адміністрацій», що набрали чинності 26 січня 2017 року, передбачалося, що в разі безпосередньої участі військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду грошове забезпечення виплачується в розмірах, що обчислюються з урахуванням винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 р. № 18 "Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських". З огляду на таке, відповідач 2 не заперечував проти виплати позивачу винагороди за участь в АТО виходячи з розміну 2400,00 грн. на місяць пропорційно дням такої участі період з 26 січня 2017 року по день звільнення.

Відповідач 2 зауважив на безпідставності визначення позивачем розміру винагороди за безпосередню участь в АТО, виходячи із розміру 7500,00 грн. на місяць, оскільки такий розмір винагороди запроваджено для військовослужбовців, що приймають участь в АТО на лінії бойового зіткнення на глибину ротних опорних пунктів першого ешелону після звільнення позивача.

У запереченнях від 25.06.2018 відповідач додатково зауважив на тому, що згідно постанови Кабінету Міністрів України № 207 від 15.04.2015 рішення про виплату премії та розмір винагороди та безпосередню участь в антитерористичній операції військовослужбовцям відрядженим до обласної та районних військових цивільних адміністрацій, приймається керівником відповідної обласної військово-цивільної адміністрації. У запереченнях від 28.08.2018 представник відповідача 2 додатково зазначив, що позивач під час відрядження до військово-цивільної адміністрації виконував виключно свої посадові обов'язки, засобами бронезахисту та стрілецькою зброєю не забезпечувався.

З зазначених підстав представник відповідача 2 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою від 20.09.2017 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 09.10.2017. Ухвалою від 09.10.2017 провадження у справі зупинено до 25.10.2017. Ухвалою від 5.10.2017 провадження у справі зупинено до 08.11.2017 у зв'язку із витребуванням додаткових доказів у військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області. Крім цього,ухвалою від 25.10.2017 Військово-цивільну адміністрації м. Авдіївка виключено з кола учасників як третьої особи та залучено до участі у розгляді справи у якості відповідача. Постановою від 08.11.2017 року вимоги позивача задоволені в частині вимог про зобов'язання Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області виплатити винагороду за безпосередню участь в АТО в період з 26.01.2017 по 26.02.2017 в сумі 2693,09 грн.

Постановою Донецького апеляційного суду від 21.12.2017 залишено без задоволення апеляційну скаргу позивача, постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08.11.2017 залишено без змін.

Ухвалою від 23.01.18 відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скарго. ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08.1.12017 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.12.2017, встановлено строк для надання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Ухвалою від 15.05.208 закінчено підготовку справ до касаційного розгляду, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження на 16.05.2018. Постановою Верховного суду від 6.05.2018 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08.11.2017 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.12.2017, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В постанові Верховного суду зазначено про необхідність встановлення обставин щодо безпосередньої участі позивача у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду та протягом якого часу як такі, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ухвалою від 09.07.2018 року справу за позовом ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Міністерства оборони України, Військової цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області про зобов'язання виплатити винагороду за безпосередню участь в АТО в період з 18.03.2016 по 23.03.2017 року а сумі 91451,62 грн. прийнято до провадження судді Донецького окружного адміністративного суду Михайлик А.С., призначено підготовче засідання у справі на 25.07.2018 року.25.07.2018 постановлено ухвалу про витребування доказів, якою зобов'язано Антитерористичний центр при службі безпеки України надати докази безпосередньої участі ОСОБА_1 у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду із визначенням зазначеного періоду, оголошено перерву у розгляді справи до 14.08.2018. Протокольною ухвалою від 14.08.2018 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 22.08.2018. В судовому засіданні оголошувалася перерва до 30.08.2018.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 призваний на військову службу під час мобілізації та направлений для проходження військової служби до Донецького зонального відділу військової служби правопорядку наказом військового комісара Слов'янського ОМВК Донецької області від 13.08.2015 року № 189, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою № 365 від 03.09.2015 (арк. справи 16).

Наказом начальника Донецького зонального відділу військової служби правопорядку № 138 від 13.08.2015 позивача призначено начальником групи охорони на патрульно-постової служби роти військової служби правопорядку Донецького зонального відділу військової служби правопорядку Південного територіального управління військової служби правопорядку (т.1 арк. справи 18).

15.09.2015 між позивачем та Міністерством оборони України в особі начальника Донецького зонального відділу військової служби правопорядку Південного територіального управління військової служби правопорядку укладений контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на три роки (т.1 арк. справи 19-20).

Наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних сил України № 260-РС від 22.12.2015 року відповідно до Указу Президента від 23.04.2015 № 237/2015 та пункту 153 Положення про проходження громадянами України військової служби у збройних силах України позивача звільнено від займаних посад та відряджено із залишенням на військовій посаді на строк виконання робот оборонного характеру у розпорядження керівника військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області (відповідач 2) (т. 1 арк. справи 21).

Наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 16.01.2016 року № 2 позивача призначено на посаду першого заступника керівника військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області, до обов'язків якого позивач приступив з 16.01.2016 року(арк. справи 22, 23).

Згідно наявного в матеріалах справи витягу із наказу «Про залучення до проведення антитерористичної операції сил та засобів суб'єктів боротьби з тероризмом» № 027 від 01.06.2016 на підставі статей 4, 5, 7, 12 і 13 Закону України «Про боротьбу с тероризмом» до проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей з підпорядкуванням керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в Донецькій та Луганській областях з 16.01.2016 року залучено позивача.

24.02.2017 року позивач звернувся з рапортом про звільнення у зв'язку з погіршенням стану здоров'я.

Розпорядженням керівника військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області № 38 о/с від 30.03.2017 року звільнено позивача від виконання обов'язків першого заступника керівника військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області з 23.03.2017.

23 березня 2017 року позивач звернувся до Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області з письмовим проханням виплатити йому винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції (арк. справи 28).

Військово-цивільна адміністрація міста Авдіївки Донецької області електронним листом надала відповідь від 06.10.2017 року позивачу на вказане звернення (а.с. 75-77). В листі зазначено, що враховуючи зміст постанови Кабінету Міністрів України № 21 від 18.01.2017 «Про внесення змін до порядку фінансового забезпечення діяльності військово-цивільних адміністрацій», що набрали чинності з 26.01.2017, роз'яснень Мінсоцполітики від 23.05.2017 № 152380/101-17, від 27.06.2017 № 174480/101-17 та від 19.07.2017 № 1963/0/101/17 виплата винагороди за безпосередню участь в АТО, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується з 26.01.2017. Положеннями Інструкції про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Збройних сил України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду», затверджених наказом Міністерства оборони України № 67 від 10.02.2016 встановлено розмір винагороди військовослужбовцям за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду з 01.0.12017 на рівні 2400,00 грн. Через наведене ОСОБА_1 встановлено винагороду за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО , інших заходах в умовах особливого періоду в розмірі 2400,00 грн. на місяць з 26.01.2017. За січень та лютий 2017 року позивачу нараховано зазначену винагороду, розмір якої із врахуванням кількості днів безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду становить 2693,09 грн., у т.ч. за січень 2017 року (6днів) в сумі 464,52 грн., за лютий 2017 року (26 днів) в сумі 2228,57 грн.

В матеріалах справив відсутній документ який би підтверджував здійснення нарахування позивачу винагороди за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду за січень та лютий 2017 року.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (надалі - Закон №2011-XII).

Статтею 1-2 цього Закону передбачено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв'язку з особливим характером військової служби, яка пов'язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частини 2 статті 9 зазначеного Закону до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною 7 цієї статті в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначалося, що за військовослужбовцями, відрядженими до державних органів, підприємств, установ, організацій, зберігаються всі види забезпечення, передбачені статтями 9 і 9-1 цього Закону, гарантії та пільги, що надаються за рахунок коштів, призначених у Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, Державної спеціальної служби транспорту.

Відповідно до Закону України «Про боротьбу с тероризмом» антитерористичний центр при Службі безпеки України складається з Міжвідомчої координаційної комісії та штабу, а також координаційних груп та їх штабів, які створюються при регіональних органах Служби безпеки України. У складі Антитерористичного центру при Службі безпеки України можуть створюватися і діяти військово-цивільні адміністрації - тимчасові державні органи, які призначені для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення безпеки і нормалізації життєдіяльності населення, правопорядку, участі у протидії диверсійним проявам і терористичним актам, недопущення гуманітарної катастрофи в районі проведення антитерористичної операції. Організація, повноваження і порядок діяльності військово-цивільних адміністрацій визначаються законом.

Статтею 12 Закону України «Про боротьбу с тероризмом» визначено, що для безпосереднього управління конкретною антитерористичною операцією та керівництва силами і засобами, які залучаються до здійснення антитерористичних заходів, утворюється оперативний штаб, очолюваний керівником Антитерористичного центру при Службі безпеки України (координаційної групи відповідного регіонального органу Служби безпеки України) або особою, яка його заміщує, першим заступником чи заступником керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України.

Порядок діяльності оперативного штабу з управління антитерористичною операцією визначається на основі Положення про нього, яке затверджується Кабінетом Міністрів України.

Керівник оперативного штабу визначає межі району проведення антитерористичної операції, приймає рішення про використання сил і засобів, що залучаються до її проведення, а в разі потреби за наявності передбачених законом підстав вносить на розгляд Ради національної безпеки і оборони України пропозиції щодо введення надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях.

Втручання в оперативне управління антитерористичною операцією будь-яких осіб незалежно від посади не допускається.

Законні вимоги учасників антитерористичної операції є обов'язковими для громадян і посадових осіб.

При проведенні антитерористичної операції використовуються сили і засоби (особовий склад, спеціалісти, зброя, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв'язку, інші матеріально-технічні засоби) суб'єктів боротьби з тероризмом, а також підприємств, установ, організацій, які залучаються до участі в антитерористичній операції, в порядку, визначеному згідно з Положенням, зазначеним у частині другій статті 12 цього Закону. Покриття витрат та відшкодування збитків, що виникли у зв'язку із проведенням антитерористичної операції, здійснюються згідно з законодавством (стаття 13 Закону України «Про боротьбу с тероризмом»).

Згідно статті 1 Закону України "Про військово-цивільні адміністрації" від 03.02.2015 №141-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, надалі - Закон №141-VIII) для виконання повноважень місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених цим Законом, у районі проведення антитерористичної операції можуть утворюватися військово-цивільні адміністрації.

Військово-цивільними адміністраціями є тимчасові державні органи у селах, селищах, містах, районах та областях, що діють у складі Антитерористичного центру при Службі безпеки України і призначені для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення безпеки і нормалізації життєдіяльності населення, правопорядку, участі у протидії диверсійним проявам і терористичним актам, недопущення гуманітарної катастрофи в районі проведення антитерористичної операції.

Військово-цивільні адміністрації населених пунктів - це тимчасові державні органи, що здійснюють на відповідній території повноваження сільських, селищних, міських рад та/або виконавчих органів відповідних рад та інші повноваження, визначені цим Законом".

Військово-цивільні адміністрації у своїй діяльності керуються Конституцією України, Законом України "Про боротьбу з тероризмом", цим Законом та іншими виданими відповідно до них нормативно-правовими актами"(стаття 2 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації»).

Військово-цивільні адміністрації населених пунктів утворюються в одному чи декількох населених пунктах (селах, селищах, містах), в яких сільські, селищні, міські ради та/або їх виконавчі органи не здійснюють покладені на них Конституцією та законами України повноваження, у тому числі внаслідок фактичного саморозпуску або самоусунення від виконання своїх повноважень, або їх фактичного невиконання. ( частини 3 статті 3 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації»).

Пунктами 4, 7 статті 3 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» передбачено, що військово-цивільні адміністрації населених пунктів формуються з військовослужбовців військових формувань, утворених відповідно до законів України, осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів, які відряджаються до них у встановленому законодавством порядку для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, службі в правоохоронних органах без виключення зі списків особового складу, а також працівників, які уклали з Антитерористичним центром при Службі безпеки України трудовий договір.

Фінансування діяльності військово-цивільних адміністрацій із виконання повноважень органів місцевого самоврядування здійснюється за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів, виконання інших функцій - за рахунок коштів Державного бюджету України".

Порядок фінансового забезпечення діяльності військово-цивільних адміністрацій, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 №207 (надалі - Постанова №207).

Пунктом 4 цього порядку в редакції чинній з 15.01.2015 по 26.01.2017 визначено, що військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, відрядженим до військово-цивільних адміністрацій, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2001 р. № 104 "Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ та організацій" (Офіційний вісник України, 2001 р., № 6, ст. 225; 2006 р., № 31, ст. 2233, № 50, ст. 3324; 2008 р., № 28, ст. 883).

Виплата грошового забезпечення проводиться за рахунок коштів військово-цивільних адміністрацій, до яких відряджені військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 цього порядку в редакції, чинній з 26.01.2017, передбачено, що військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, відрядженим до військово-цивільних адміністрацій, виплачується грошове забезпечення виходячи з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, інші щомісячні види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразові додаткові види грошового забезпечення в порядку та розмірах, установлених нормативно-правовими актами для військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, за останньою посадою, займаною перед відрядженням. У разі безпосередньої участі військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду грошове забезпечення виплачується в розмірах, що обчислюються з урахуванням винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 р. № 18 "Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських" (Офіційний вісник України, 2016 р., № 6, ст. 316, № 10, ст. 447).

Виплата грошового забезпечення проводиться за рахунок коштів військово-цивільних адміністрацій, до яких відряджені військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу.

Рішення про виплату премії та конкретний розмір винагороди за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, відрядженим до обласних та районних військово-цивільних адміністрацій, приймається керівником відповідної обласної військово-цивільної адміністрації; керівнику обласної військово-цивільної адміністрації - керівником Антитерористичного центру при СБУ" (редакція, з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 №21, чинна з 26.01.2017).

Порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ та організацій визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 №104 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, надалі - Постанова №104):

Пунктом 1 цього Порядку встановлено що військовослужбовцям, особам начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації та Державної кримінально-виконавчої служби, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, особового складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації та Державної кримінально-виконавчої служби.

При цьому грошове забезпечення виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в державних органах, установах та організаціях, до яких вони відряджені, інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ та організацій, а також окладів за військовими (спеціальними) званнями і надбавки за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, Державної кримінально-виконавчої служби.

Виплата одноразової грошової винагороди за підтримання високої бойової готовності військ, зразкове виконання службових обов'язків і бездоганну дисципліну відрядженим військовослужбовцям не провадиться.

Постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" від 20.01.2016 №18 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, надалі Постанова №18 встановлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Генеральної прокуратури України, особам рядового і начальницького складу Державної пенітенціарної служби, Державної служби з надзвичайних ситуацій за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством соціальної політики, у межах бюджетних призначень.

Розміри винагороди визначаються пропорційно часу участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду".

Інструкція про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, затверджена Наказом Міністерства оборони України від 10.02.2016 №67, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24.02.2016 за №283/28413 (набрала чинності 18.03.2016, надалі - Інструкція):

Пунктом 1 Розділу «Винагорода військовослужбовцям за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи в АТО, інших заходах в умовах особливого періоду» цієї Інструкції визначено, що розмір винагороди військовослужбовцям за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду у граничних розмірах на місяць визначений у додатку 1 до цієї Інструкції.

Розмір винагороди визначається пропорційно дням безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду.

Винагорода виплачується пропорційно часу участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду, який обраховується з дня фактичного початку участі військовослужбовців у цих заходах до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів ( пункт 2 Розділу ІІ).

Розмір винагороди визначається залежно від місць виконання завдань на підставі:

даних обліку військовослужбовців, які виконують завдання на лінії бойового зіткнення на глибину ротних опорних пунктів першого ешелону оборони або в інших місцях дислокації в межах визначеного району проведення воєнного конфлікту (АТО);

переліку військових частин та/або їх підрозділів, які виконують завдання на лінії бойового зіткнення на глибину ротних опорних пунктів першого ешелону оборони або в інших місцях дислокації в межах визначеного району проведення воєнного конфлікту (АТО);

документів органів військового управління (штабу АТО, штабів оперативно-тактичних угруповань) про періоди виконання окремими військовослужбовцями завдань на лінії бойового зіткнення на глибину ротних опорних пунктів першого ешелону оборони або в інших місцях дислокації в межах визначеного району проведення воєнного конфлікту (АТО).

Пунктом 3 цього Розділу передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що беруть безпосередню участь в АТО, якщо вони одночасно:

залучені до проведення АТО;

перебувають у підпорядкуванні (виконують завдання) керівництва штабу (крім військовослужбовців Головного управління розвідки Міністерства оборони України);

перебувають у районі проведення АТО.

Згідно пункту 5 Розділу 2 цього Порядку підтвердженням залучення до участі в АТО є витяг із наказу органу військового управління (штабу АТО, штабу оперативно-тактичного угруповання) про включення військовослужбовця до складу (виключення зі складу) сил та засобів, що беруть безпосередню участь в АТО (крім військовослужбовців Головного управління розвідки Міністерства оборони України, для яких розроблено окремий порядок обліку військовослужбовців, які ведуть оперативну (військову, спеціальну) розвідку на території противника (території між позиціями військ противника та своїх військ) та не перебувають у підпорядкуванні керівництва штабу АТО).

Винагорода виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров'я після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва), психічних та поведінкових розладів (пункту 8 Розділу ІІ Порядку).

В Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р., значиться м. Авдіївка (Авдіївська міська рада) Донецької області.

ОЦІНКА ДОВОДІВ СТОРІН ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Виходячи із встановлених в ході судового розгляду обставин, позивач є військовослужбовцем, якого із залишенням на військовій службі було відряджено до військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області. За приписами пункту 10 статті 6 Закону України «Про військовий обов'язок та військову службу» таке відрядження можливо для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі.

Формування військово-цивільних адміністрацій населених пунктів з військовослужбовців військових формувань, утворених відповідно до законів України, які відряджаються до них у встановленому законодавством порядку для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, службі в правоохоронних органах без виключення зі списків особового складу визначено пунктом 4 статті 3 Закону України «Про військово-цивільну адміністрацію».

Наказом Генерального штабу збройних сил України від 22.12.2015 № 260-РС позивача відряджено на період виконання робіт оборонного характеру до Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області (арк. справ 21). Наказом Керівника Антитерорестичного центру при Службі безпеки України № 2 від 16.0.12016 позивача призначено на посаду першого заступника військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області.

Пунктом 3 Інструкції про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 10.02.2016 №67, визначений перелік, сукупна наявність яких надає можливість визначити військовослужбовця таким, що приймає участь безпосередню участь в АТО, зокрема: 1) залучені до проведення АТО; 2) перебувають у підпорядкуванні (виконують завдання) керівництва штабу (крім військовослужбовців Головного управління розвідки Міністерства оборони України); 3) перебувають у районі проведення АТО.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи документів, позивач наказом № 027 від 01.0.62016 вважається залученим до проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей з підпорядкуванням керівнику оперативного штабу з управління Антитерорестичною операцією в Донецькій та Луганській областях з 16.01.2016. Зазначений наказ підтверджує залучення позивача до проведення АТО та його перебування у підпорядкуванні керівництва штабу.

В період з 18.03.2016 по 23.03.2017 позивач перебував у районі проведення АТО, оскільки м. Авдіївка Донецької області є зоною проведення АТО згідно розпорядження Кабінет Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». В матеріалах справи відсутні документи, які б спростовували існування сукупності обставин, визначених пунктом 3 Інструкції № 67, як таких, що визначають військовослужбовця таким, який бере безпосередню участь в АТО.

Втім, при вирішенні питання стосовно розміру винагороди, що має бути сплачена позивачу за безпосередню участь в АТО, суд виходить із наступного.

Згідно додатку № 1 до Інструкції № 67 розмір винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду залежить від місць дислокації військовослужбовців: на лінії бойового зіткнення на глибину ротних опорних пунктів першого ешелону або в інших місцях дислокації в межах визначеного району воєнного конфлікту (АТО). Оскільки позивач не перебував на лінії бойового зіткнення, розмір винагороди має визначатися із врахуванням встановленого розміру за участь в АТО в інших місцях дислокації в межах визначеного району воєнного конфлікту (АТО).

В період з 10.02.2016 по 31.12.206 зазначений розмір становив 1200,00 грн. на місяць.

З 1 січня 2017 року наказом Міністерства оборони України від 28.01.2017 р. N 59, який застосовується з 01.01.2017 р., запроваджено розмір винагороди за участь в АТО в інших місцях дислокації в межах визначеного району воєнного конфлікту (АТО) в розмірі 2400,00 грн. на місяць.

Отже, при визначенні позивачу розміру належної до вплати винагороди в період з 18.03.2016 по 31.12.2016 слід виходити з розміру винагороди 1200,00 грн. на місяць, в період з 01.01.2017 по 23.03.2017 - 2400,00 грн. на місяць.

Відповідно до табелів обліку робочого часу (т. 1 арк. справи 88-91, 97-101), розпоряджень про надання відпустки № 19-0 від 20.02.2017, № 20-о від 20.02.2017; № 22-о від 23.11.2016, № 21-о від 23.11.2016, № 01-о від 18.05.2016 (арк. справи 79,80, 82, 83, 86), розпоряджень про відрядження № 18-к від 24.11.2016, № 11- к від 24.10.2016, № 04-к від 01.08.2016 (т. 1 арк. справи 81, 84, 85) в період з 27.02.2017 по 23.03.2017, з 12.12.2016 по 25.12.2016, з 05.12.2016 по 09.12.2016, з 01.06.2016 по 02.07.2016 позивач перебував у відпустці, з 02.08.2016 по 03.08.2016 був відряджений до м. Київ, 25.11.2016 був відряджений до м. Слов'янськ, 25.10.2016 був відряджений до будинку культури «Молодіжний», м Маріуполь.

Оскільки пунктами 1, та 2 розділу 2 Інструкції 67 передбачено визначення розмір винагороди пропорційно дням безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи АТО та часу участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду, який обраховується з дня фактичного початку участі військовослужбовців у цих заходах до дня завершення такої участі, суд вважає, що розмір винагороди до вплати позивачу має визначатися за період залучення за весь період залучення до безпосередньої участі у Антитерористичній операції на території Донецької області згідно наказу Першого заступника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) за виключенням періодів перебування у відпустці та відрядженні.

Із врахуванням викладеного позивачу до виплати підлягає винагорода за безпосередню участь в АТО в загальному розмірі 13877,61 грн., у т.ч. за березень 2016 року (з 18.03.2016 по 31.03.2016) - 541,94 грн., за квітень та травень 2016 року - 2400,00 грн., за липень 2016 року (з 03.07.2016 по 31.07.2016) - 1120,00 грн., за серпень 2016 року (01.08.2016, 04.08.2016-31082016) - 1122,58 грн., за вересень 2016 року - 1200,00 грн., за жовтень 2016 року (01.10.2016-24.10.2016, 26.10.2016- 31.10.2016) в сумі 1161,28 грн., за листопада 2016 року в сумі 1200,00 грн., за грудень 2016 року (з 01.12.2016 по 04.12.2016, з 10.12.2016 по 11.12.2016, з 26.12.2016 по 31.12.2016) в сумі 503,23 грн., за січень 2017 року в сумі 2400,00 грн., за лютий 2017 року (01.02.0017 по 26.02.2017) в сумі 2228,57 грн., за березень 2107 року - 0,00 грн.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача 2 про не передбачення приписами чинного законодавства виплати Військово-цивільною адміністрацією м. Авдіївка Донецької області винагороди за безпосередню участь в АТО, оскільки зазначені доводи суперечать приписам статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

З урахуванням наведеного суд вважає, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в частині вимог до Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області про стягнення винагороди за безпосередню участь в Антитерористичної операції за період з 18.03.2016 по 23.03.2017 в розмірі 13 877,61 грн.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в пункті 6 Постанови № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначення сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Таким чином, відповідач, як податковий агент згідно норм Податкового Кодексу України зобов'язаний виплатити позивачеві винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції, утримавши з нього при виплаті законодавчо встановлені податки та збори.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» розподіл судових витрат між сторонами відповідно до вимог статті 139 КАС України не проводиться,

З огляду на викладене вище, на підставі закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Закону України «Про військово-цивільну адміністрацію», Закону України «Про боротьбу с тероризмом», закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», Інструкції про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, затверджена Наказом Міністерства оборони України від 10.02.2016 №67, Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" від 20.01.2016 №18 керуючись статтями ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_1) до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6, ), Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка про зобов'язання вчинити дії (86060, Донецька обл., місто Авдіївка, вулиця Молодіжна, будинок 5, ) про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату індексації, - задовольнити частково.

Зобов'язати Військово-цивільну адміністрацію м. Авдіївка Донецької області виплатити ОСОБА_1 винагороду за безпосередню участь в АТО за період з 18 березня 2016 року по 23 березня 2017 року в сумі 13 877,61 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення виготовлено 07.09.2018.

Суддя Михайлик А.С.