Справа № 812/371/18
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року справа №812/371/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління державної фіскальної служби у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року (складене в повному обсязі 29 травня 2018 року в м. Сєвєродонецьку Луганської області) у справі № 812/371/18 (суддя в І інстанції Свергун І.О.) за позовом Дочірнього підприємства «Сєвєродонецька автобаза» Публічного акціонерного товариства «Луганськбудтранс» до Головного управління державної фіскальної служби у Луганській області, Державної податкової інспекції у м.Сєвєродонецьку головного управління державної фіскальної служби у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.07.2016 року № ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року адміністративний позов Дочірнього підприємства "Сєвєродонецька автобаза" Публічного акціонерного товариства "Луганськбудтранс" до Головного управління ДФС України у Луганській області, Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.07.2016 № - задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області від 19.07.2016 № , яким Дочірньому підприємству "Сєвєродонецька автобаза" Публічного акціонерного товариства "Луганськбудтранс" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "Орендна плата з юридичних осіб" на 821258,18 грн, у тому числі за податковими зобов'язаннями - 657006,54 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 164251,64 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області (93401, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 72, ) на користь Дочірнього підприємства "Сєвєродонецька автобаза" Публічного акціонерного товариства "Луганськбудтранс" (92900, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Б. Ліщини, буд. 37, ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 12318,89 грн (дванадцять тисяч триста вісімнадцять грн 89 коп.). (арк.справи 125-129)

Не погодившись з таким рішенням, Головне управління державної фіскальної служби у Луганській області (далі - відповідач) подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. (арк.справи 145-150)

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Між Сєвєродонецькою міською радою (орендодавець) та ДП "Сєвєродонецька автобаза" ЗАТ "Луганськбудтранс" (орендар) 09.03.2004 року укладено договір № 66 оренди земельної ділянки площею 5,6833 га, яка знаходиться за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Заводська, 37 (арк. спр. 11-12). Договір зареєстровано у Сєвєродонецькому міському комплексному відділі Луганської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" при Державному комітеті України по земельних ресурсах, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено запис № 66 від 31.03.2004.

За умовами договору оренди грошова оцінка земельної ділянки складає 3631628,70 грн, коефіцієнт орендної плати складає 1,07.

12.11.2007 року між сторонами вказаного договору укладено додаткові угоди № 1 та № 2 (арк. справи 13-16). Вказані додаткові угоди також пройшли державну реєстрацію.

22.05.2008 року між сторонами договору укладено додаткову угоду № 3 до договору № 66 оренди землі від 09.03.2004 (арк. справи 17). За умовами додаткової угоди нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 2330275,00 грн, орендна плата вноситься орендарем самостійно у грошовій формі в розмірі 116513,75 грн на рік, що складає 5% від нормативної грошової оцінки. Вказана додаткова угода № 3 не пройшла відповідну державну реєстрацію.

ДПІ у м. Сєвєродонецьку проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності по орендній платі за земельні ділянки державної або комунальної власності ДП "Сєвєродонецька автобаза" ПАТ "Луганськбудтранс" за 2013,2014,2015, 2016 роки, за результатами якої складено акт від 24.06.2016 № 980/12-14-12-03/01236199 та встановлено порушення ДП "Сєвєродонецька автобаза" пункту 1, пункту 3 статті 288, пункту 2 статті 286 розділу XII, п.п. 49.18.3 п. 49.18 ст. 49 розділу ІІ Податкового кодексу України; відповідно до інформації, яка відображена в АІС "Податковий блок" ДП "Сєвєродонецька автобаза" не надавало податкової звітності з орендної плати за 2013-2016 роки та не сплачувало суми податкового зобов'язання за договором оренди, що свідчить про укриття (ненарахування) орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності в сумі 657006,54 грн, у тому числі з 01.06.2013 по 31.12.2013 - 82916,78 грн, з 01.01.2014 по 31.12.2014 - 142143,05 грн, з 01.01.2015 по 31.12.2015 - 177536,67 грн, з 01.01.2016 по 31.12.2016 - 254410,04 грн. (арк. справи 19-23).

Згідно з актом камеральної перевірки вказаний розрахунок здійснено на підставі даних щодо нормативної грошової оцінки землі та коефіцієнту орендної плати, зазначених у додатковій угоді від 22.05.2008 № 3.

19.07.2016 року ДПІ у м. Сєвєродонецьку винесено податкове повідомлення-рішення № , яким ДП "Сєвєродонецька автобаза" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "Орендна плата з юридичних осіб" на 821258,18 грн, у тому числі за податковими зобов'язаннями - 657006,54 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 164251,64 грн (арк. справи 10).

Колегія суддів зазначає, що згідно зі статтею 1 Закону України "Про оренду землі" 06.10.1998 № 161-XIV (далі - Закон № 161-XIV) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України (стаття 21 Закону № 161-XIV).

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно зі статтею 18 Закону України "Про оренду землі" в редакції, що діяла на час укладення між позивачем та Сєвєродонецькою міською радою додаткової угоди від 22.05.2008 № 3, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Стаття 20 цього Закону передбачала, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Статтею 30 Закону № 161-XIV також було визначено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Частиною 3 статті 653 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Відповідно до статті 654 Цивільного кодексу України, зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, який змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Статтею 125 Земельного кодексу України в редакції, що діяла на час укладення між позивачем та Сєвєродонецькою міською радою додаткової угоди від 22.05.2008 № 3, також було передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення

договору оренди і його державної реєстрації.

З огляду на вищезазначені вимоги статті 654 Цивільного кодексу України, статті 125 Земельного кодексу України, статті 18 Закону України "Про оренду землі" зміни до договору оренди землі на час укладення додаткової угоди від 22.05.2008 № 3 набували чинності після їх державної реєстрації.

Як установлено судом, державна реєстрація додаткової угоди від 22.05.2008 № 3 до договору оренди землі від 09.03.2004 № 66, укладеного між Сєвєродонецькою міською радою та ДП "Сєвєродонецька автобаза" на земельну ділянку, розташовану за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Заводська, 37, не здійснювалася. Вказана обставина не заперечується відповідачами.

Тому відповідач не мав права здійснювати донарахування позивачеві грошових зобов'язань з орендної плати та нараховувати штрафні (фінансові) санкції, виходячи з інформації щодо розміру нормативної грошової оцінки землі та орендної плати, визначених у додатковій угоді від 22.05.2008 № 3.

Колегія суддів зважає на доводи відповідачів про те, що відповідно до підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за 3 відсотки нормативної грошової оцінки. Але слід зауважити, що визначаючи позивачеві суму грошового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб, відповідач 2 керувався не вказаними нормами пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України, а виходив з показників, зазначених у незареєстрованій додатковій угоді від 22.05.2008 щодо нормативної грошової оцінки землі та ставки 5%.

Щодо доводів позивача про звільнення від сплати орендної плати за земельні ділянки на території проведення антитерористичної операції колегія суддів зазначає.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (далі - Закон № 1669) період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014.

Згідно з частиною третьою статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" наведеного Закону, закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

За результатами аналізу вказаних норм суд дійшов висновку, що Закон № 1669 є спеціальним законом у спірних правовідносинах, а тому його застосування не ставиться у залежність від внесення відповідних змін до Податкового кодексу України.

Крім того, Закон № 1669 прийнято у часі пізніше ніж Податковий кодекс України.

Статтею 6 Закону № 1669 (в редакції, чинній до 08.06.2016) встановлено, що під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Відповідно до пункту п'ятого статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1669 Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язано, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" № 405/2014 від 14.04.2014, у період з 14.04.2014 до її закінчення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція" на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (Закон № 1669) був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком. Відповідно до вказаного Додатку в розділі "Луганська область" пункт "Міста обласного значення" під номером 13, зокрема, зазначено: м. Сєвєродонецьк (Сєвєродонецька міська рада).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053" зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція".

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України" на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком. Відповідно до Додатку в розділі "Луганська область" пункт "Міста обласного значення" під номером 13, зокрема, зазначено: м. Сєвєродонецьк (Сєвєродонецька міська рада).

Пунктом 3 визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція" та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053".

Таким чином, місто Сєвєродонецьк (Сєвєродонецька міська рада) є населеним пунктом, на території якого здійснювалась антитерористична операція, а відтак, позивач користувався правом, встановленим статтею 6 Закону № 1669, щодо звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в період з 14.04.2014 по 07.06.2016.

Колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги щодо посилань на ту обставину, що позивачем не надано сертифікат Торгово-промислової палати України щодо настання форс-мажорних обставин, колегія суддів вказує на ст. 10 Закону № 1669 протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Однак, статтею 6 Закону № 1669 не вимагається отримання сертифіката про засвідчення форс-мажорних обставин для звільнення від плати за землю.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування" (набув чинності 08.06.2016) внесено зміни до статті 6 Закону № 1669, а саме текст статті 6 викладено в такій редакції: "Звільнити суб'єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону".

Отже, статтею 6 Закону № 1669 (в редакції від 08.06.2016) звільнено суб'єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону, де зазначено, що Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" місто Сєвєродонецьк (Сєвєродонецька міська рада) не зазначено.

Таким чином, відповідно до положень Закону № 1669 достатньою підставою для звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності та скасування орендної плати за користування державним та комунальним майном стосовно конкретних суб'єктів господарювання є встановлення факту здійснення ними діяльності на території проведення антитерористичної операції за період з 14.04.2014 по 07.06.2016.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 08.05.2018 у справі № 812/1188/17. Так, суд зазначив, що згідно з положеннями Закону № 1669-VII достатньою підставою зокрема для звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності конкретних суб'єктів господарювання є встановлення факту здійснення ними діяльності на території проведення антитерористичної операції.

Щодо посилань відповідачів на ту обставину, що позивач узагалі не подавав податкову звітність у вказаний період, слід зазначити, що за вказане порушення до позивача було застосовано штраф у сумі 170 грн податковим повідомленням-рішенням від 19.07.2016 № (арк. справи 105).

Відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Посилаючись на вказану норму, відповідач нарахував позивачу штрафні (фінансові) санкції.

Однак, з огляду на те, що за результатами розгляду справи колегія суддів дійшла висновку про безпідставність визначення податковим органом позивачу податкового зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки комунальної власності за період з червня 2013 року по грудень 2016 року, підстави для застосування до підприємства відповідача штрафних (фінансових) санкцій, що передбачені статтею 123 Податкового кодексу України, відсутні.

Таким чином, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що спірне податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 19.07.2016 № є протиправним і належить до скасування.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління державної фіскальної служби у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року у справі № 812/371/18 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року у справі № 812/371/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 12 вересня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Т.Г. Гаврищук

М.Г.Сухарьок