Справа № 822/1356/18
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1356/18
Головуючий у 1-й інстанції: Божук Д.А.
Суддя-доповідач: Сушко О.О.
05 вересня 2018 року

м. Вінниця
Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сушка О.О.
суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С. ,
за участю:
секретаря судового засідання: Платашем В.О.,
позивача: ОСОБА_1
представника відповідача: Стеценка О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року (м. Хмельницький, 08 червня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації,
В С Т А Н О В И В :
позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 58353,20 грн.
Відповідно до ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року позов залишено без розгляду.
Не погоджуючись із ухвалою позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та передати на розгляд до суду першої інстанції.
В судовому засіданні позивач просили задовольнити апеляційну скаргу.
Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що предметом даного спору є виплата грошової компенсації за неотримане речове майно, що мала б виплачуватись позивачу при звільненні.
Згідно п. 3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Відповідно до абз. 3 п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по особовому складу) від 12.12.2016 №19-РС відповідно до ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" старшого солдата ОСОБА_1 , оператора групи експлуатації засобів АСУ "Дніпро" інформаційно-телекомунікаційного вузла батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення, звільнено з військової служби у відставку за п. "в" ч. 6 (за віком).
Згідно наказу командира військової частини Польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 15.12.2016 №300, позивача з 15.12.2016 виключено зі списків особового складу частини, усіх видів забезпечення, на виплату грошової компенсації замість обіду.
Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи колегія суддів зважає на наступне.
Так, згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Тобто, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду законодавець пов`язує з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.
При цьому слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізналася про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.
Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.
Разом з тим, на час звільнення позивач ознайомлена з "карточкой учета материальных средств личного пользования" №1129/67, тому знала про отримане та не отримане речове майно. Зазначену обставину позивач також підтвердила у судовому засіданні.
Відтак, саме при звільненні та виключенні із списків особового складу частини, тобто 15.12.2016, позивач дізналася та повинна була дізнатися про порушення своїх прав щодо отримання грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.
Отже, при вирішенні питання про початок перебігу строку звернення до суду із даним позовом слід врахувати, що наказом від 15.12.2016 №300 позивач виключений зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, при цьому, як стверджує сам позивач, грошова компенсація за неотримане речове майно їй виплачена не була. Відтак, початок перебігу шестимісячного строку звернення до суду у вказаних відносинах розпочався 16.12.2016 (наступний день після виключення позивача зі списків особового складу військової частини, оскільки 15.12.2016 позивачу стало відомо про проведений обсяг розрахунків у зв`язку із припиненням військової служби) і закінчився 16.06.2017.
В свою чергу, до суду даний позов надійшов тільки 02.04.2018, тобто після закінчення шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України.
Також, необхідно зазначити, що звернення позивача у 2018 році до військової частині НОМЕР_1 для вирішення порушеного питання та отримання 07.03.2018 довідки про вартість речового майна, що належить до видачі №3 від 15.12.2016 не перериває та не зупиняє строку звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України.
За змістом п. 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 за №768/28898, військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.
Тому, у відповідача відсутній обов`язок повідомляти позивача про необхідність вчинення будь-яких дій, спрямованих на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно, в тому числі і подання рапорту, оскільки зазначений обов`язок впливав би на формування та прояв волевиявлення особи та міг суперечити її бажанню.
В силу ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених ч.ч.3 та 4 ст. 123 цього Кодексу.
Тобто, умовами застосування наслідків пропуску строку звернення до суду є насамперед його пропуск та відсутність поважних причин його пропуску.
Поважними причинами пропущення строку є причини, які не залежать від волі позивача та виключають (ускладнюють) можливість його звернення до суду з адміністративним позовом у визначений законом строк.
Крім того, посилання позивача на те, що протягом часу з моменту її звільнення та до моменту подачі адміністративного позову, компенсація за неотримане грошове майно не виплачувалася, як на підставу поважності причин пропуску строку звернення до суду, є необґрунтованими. Наявність виплат чи відсутність таких виплат компенсації жодним чином не впливає на можливість звернення особи до суду за захистом свого права.
Таким чином, будь-яких причин, що об`єктивно, всупереч волі позивача перешкоджали їй вчасно звернутися до суду з адміністративним позовом, нею не наведено, і матеріали справи не свідчать про наявність таких.
Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції. Ухвала суду винесена з дотриманням вимог процесуального та матеріального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 вересня 2018 року.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Смілянець Е. С.