Справа № 644/5447/16-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

06 вересня 2018 року

Київ

справа №644/5447/16-а

адміністративне провадження №К/9901/11794/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого Гриціва М.І.,
суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Міністерства оборони України (далі Міноборони) на постанову Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 09 вересня 2016 року (суддя Шевченко С.В.) та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2016 року (судді Чалий І.С., Зеленський В.В., П`янова Я.В.) у справі № 644/5447/16-а за позовом ОСОБА_1 до Міноборони про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
встановив:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Міноборони щодо відмови у прийнятті рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII), зобов`язати Міноборони прийняти рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону № 2011-XII, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі Порядок № 975) та надіслати вказане рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 для видання наказу про виплату такої допомоги, зобов`язати Міноборони подати звіт про виконання судового рішення.
Орджонікідзевський районний суд міста Харкова постановою від 09 вересня 2016 року позов задовольнив частково. Визнав протиправною бездіяльність Міноборони щодо відмови призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як військовослужбовцю, який отримав ІІІ групу інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби та зобов`язав Міноборони прийняти таке рішення. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовив.
Ухвалюючи це рішення, суд першої інстанції виходив з визначеного законодавством порядку її призначення, неподання доказів Міноборони на підтвердження правомірності своїх дій про відмову виплатити одноразову грошову допомогу позивачеві, а також послався на відсутність повноважень в Адміністрації Держприкордонслужби України на прийняття відповідного рішення, про наявність яких стверджував відповідач, та на неподання Міноборони доказів, які б спростовували дані медичної документації, яку позивач надав суду.
Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 24 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції скасував в частині покладення обов`язку на Міноборони призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену статтею 16 Закону № 2011-XII у поєднанні з Порядком № 975; ухвалив в цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Міноборони про зобов`язання вчинити певні дії задовольнив частково: зобов`язав Міноборони розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та прийняти відповідне рішення. У решті рішення суду першої інстанції залишив без змін.
Апеляційний суд дійшов висновку, що вирішення питання про виплату (призначення) чи про відмову у виплаті одноразової допомоги є компетенцією комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, що діє у складі Міноборони.
Відповідачу у встановленому порядку були надіслані належні заяву та документи позивача, які відповідач у встановленому порядку їх не розглянув та не прийняв відповідного рішення щодо можливості призначення виплати одноразової грошової допомоги позивачу.
Натомість вдався до дій, спрямованих на відмову призначити і виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, які виразив у листі від 14 червня 2016 року за № 1326ВСЗ.
З цього суд дійшов висновку, що відповідач порушив право позивача на належний розгляд його заяви і доданих до неї документів про призначення одноразової грошової допомоги і ухвалення за наслідками розгляду цієї заяви відповідного рішення, у порядку встановленому законом.
Поряд з тим, колегія суддів апеляційного суду не погодилась з постановою суду першої інстанції в частині покладення обов`язку на Міноборони прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону № 2011-XII у відповідності з Порядком № 975, оскільки вважає таке рішення втручанням у сферу дискреційних повноважень суб`єкта цих повноважень, що є неприйнятним.
Міноборони не погодилося із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій і звернулося із касаційною скаргою про їх скасування та постановлення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Указує на те, що Міноборони є неналежним відповідачем у справі, а вирішення питання про виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону № 2011-XII у відповідності з Порядком № 975 відноситься до компетенції Державної прикордонної служби України, а не Міноборони.
У цій справі суди попередніх інстанцій встановили, що в період з 25 жовтня 1981 року по 24 лютого 1984 року позивач проходив строкову військову службу у Збройних силах СРСР, з них у складі діючої армії в період з 19 січня 1983 року по 20 лютого 1984 рік під час бойових дій в Республіці Афганістан у складі військової частини НОМЕР_1 .
Згідно з витягом протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 29 квітня 2014 року № 1212 захворювання колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії. У зв`язку з чим 01 липня 2014 року позивачу первинно була встановлена ІІІ група інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. 14 червня 2016 року позивачу повторно встановлена ІІІ група інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою стосовно виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.
За результатами розгляду зазначеної заяви Харківський обласний військовий комісаріат 14 червня 2016 року надіслав позивачу лист, у якому повідомив, що Комісія Міноборони з розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги ухвалила рішення рекомендувати йому звернутися до Державної прикордонної служби України, оскільки позивач проходив службу у Прикордонних військах, та вказала, що в наданих документах для призначення допомоги відсутні документи про обставини поранення.
Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Верховний Суд переглянув судові рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з`ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про таке.
Як зазначалось, Міноборони відмовило у виплаті позивачеві одноразової грошової допомоги та повернуло документи з підстав відсутності у позивача права на отримання вказаної допомоги, через те що особам, які звільнилися з Прикордонних військ, Міноборони не виплачує одноразової грошової допомоги..
Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо спростування такої позиції відповідача з огляду на таке.
Положеннями пункту 1 статті 16 Закону № 2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі одноразова грошова допомога), гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Підпунктом 4 пункту 2 статті 16 вказаного Закону встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Згідно з частиною першою статті 23 № 2011-XII фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом.
Пунктом 13 Порядку № 975 передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Відповідно до постанови Верховної Ради України від 24 серпня 1991 року № 1431-ХІІ «Про військові формування на Україні» підпорядковано всі військові формування, дислоковані на території республіки, Верховній Раді України. Утворено Міноборони. Уряд України приступив до створення Збройних сил України, республіканської гвардії та підрозділу охорони Верховної ради, Кабінету Міністрів України і Національного банку України.
Статтею 4 Закону України від 12 вересня 1991 року № 1543-ХІІ «Про правонаступництво України» встановлено, що органи державної влади і управління, органи прокуратури, суди та арбітражні суди, сформовані на підставі Конституції (Основного Закону) Української РСР, діють в Україні до створення органів державної влади і управління, органів прокуратури, судів та арбітражних судів на підставі нової Конституції України.
Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02 січня 1992 року № 3 «Питання Державного комітету у справах охорони державного кордону України» установлено, що Державний комітет у справах охорони державного кордону України є правонаступником колишнього Управління військ західного прикордонного округу КДБ СРСР.
Відповідно до пункту 1 Положення про Міноборони, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 671, Міноборони є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом міністрів України.
Міноборони є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період. Міноборони є органом військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили.
З огляду на наведені нормативні положення, оскільки позивач проходив службу саме у Збройних силах СРСР, які на той час були підпорядковані та знаходились на фінансовому утриманні Міністерства оборони СРСР, правонаступником якого в подальшому стало Міноборони, перебував на обліку в установі Міноборони, звідки його і звільнено, суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що прийняття рішення про виплату (призначення) чи про відмову у виплаті одноразової допомоги є компетенцією комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, що діє у складі Міноборони.
Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а судові рішення без змін.
З огляду на викладене, керуючись статтями 341 343, пунктом 1 частини першої статті 349, статтями 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду,
постановив:
Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанову Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 09 вересня 2016 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2016 року без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий М.І. Гриців

Судді: Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко