Справа № 754/2274/18
Суддя: Журибеда О. М.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 754/2274/18

пр. № 2-а/759/316/18

28 серпня 2018 року Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Журибеди О.М.,

при секретарі Крічфалушій М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до лейтенанта поліції Управління патрульної поліції у місті Києві Сибелєва Олександра Олександровича, третя особа: Департамент патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати дії лейтенанта поліції Сибелєва Олександра Олександровича, щодо складання постанови серії АР № 478857 від 17 січня 2018 року про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення ст. 122 ч. 2 КупАП, незаконними та визнати постанову серії АР № 478857 від 17 січня 2018 року, про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 17 січня 2018 року о 20:45 ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Volkswagen Caddy», номерний знак НОМЕР_1 прямуючи на стоянку, виїжджав з двору за адресою: м. Київ, пр-т. Маяковського 55, (перед виїздом на головну дорогу в нього по переду немає ніяких знаків, стоп лініі та світлофорів, а по пр. Маяковського є світлофор зі стоп лінією, але по ПДР його дія розповсюджується тільки на пр.-т. Маяковського). Позивач почав рух, коли по пр-т. Маяковського всі машини зупинилися перед стоп лінією, пропустив пешіходів і почав рух. При в'їзді на стоянку (яка знаходиться за 500 м) його зупинили працівники патрульної поліції і сказали, що він проїхав на червоний сигнал світлофора, з чим ОСОБА_1 категорично не згоден, так як керувався ПДР виїзд з прилеглих територій. Як виявилось причиною зупинки стало порушення, на думкою лейтенанта поліції, вимог пункту 16.2 Правил дорожнього руху України (проїзд на червоний сигнал світлофора), за що передбачена відповідальність згідно ч.2 ст. 122 КУпАП. На звинувачення інспектора позивач відповів, що Правила дорожнього руху не порушував, оскільки виконав усі вимоги пункту 16.2 Правил дорожнього руху України, і що на шляху руху автомобіля взагалі не було світлофора. На заперечення, стосовно порушення вимог пункту 16.2 Правил дорожнього руху України, інспектор не відреагував. ОСОБА_1, вважає, що притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є недоведенним і необгрунтованим.

Позивач в судовому засіданні адміністративний позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, однак не зміг нічого пояснити, так як не пам'ятав обсавин.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомиив.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Як вбачається з матеріалів справи, що 17 січня 2018 року лейтенантом поліції Управління патрульної поліції у місті Києві ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1, згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. 16).

Як вбачається з даних зазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, ОСОБА_1, 17.01.2018 року о 20 год. 45 хв., по пр.-кт. Маяковського 25А, в м. Києві, керуючи т.з. «Volkswagen Caddy», номерний знак НОМЕР_1 проїхав на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушим вимоги п.п. 8.7.3.е, ПДР України.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Відповідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху України, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Таким чином судом встановлено що при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, зокрема не було зафіксовано покази свідків, та не зазначено мотивів відхилення інших доказів, на які посилався позивач та не надано доказів в спростування доводів позивача.

Статтями 245-246 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Відповідно до ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Доказів, які б об'єктивно вказували на вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідачем до суду не надано.

Таким чином, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП не відповідає вимогам КУпАП, а тому підлягає скасуванню.

В той же час, визнання постанови про накладення адміністративного стягнення незаконною, не є повноваженням суду у відповідності до КАС України.

За таких обставин суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про національну поліцію», ст.ст. 7, ч. 5 ст. 122, 245-247, 251, 258, 283, 287, 289 КУпАП, пунктом 10 частини першої розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України від 03 жовтня 2017 року, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України (в ред. від 03 жовтня 2017 року), суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до лейтенанта поліції Управління патрульної поліції у місті Києві Сибелєва Олександра Олександровича, третя особа: Департамент патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Визнати дії лейтенанта поліції Управління патрульної поліції у місті Києві Сибелєва Олександра Олександровичащодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 478857 від 17.01.2018 року - протиправними.

Скасувати постанову АР № 478857 від 17.01.2018 року про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення, а провадження у справі закрити.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Журибеда