Справа № 0340/1795/18
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2018-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

10 вересня 2018 року ЛуцькСправа № 0340/1795/18

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Плахтій Н.Б., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Луцької міської ради, державного реєстратора виконавчого комітету Луцької міської ради ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до виконавчого комітету Луцької міської ради, державного реєстратора виконавчого комітету Луцької міської ради ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення від 19.09.2016 №31457017 щодо реєстрації за ОСОБА_3 права власності на незавершене будівництво житлової нерухомості (реєстраційний номер 228), розташоване за адресою: Волинська область, Луцький район, село Зміїнець, вулиця Березова, будинок 24.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

У відкритті провадження в даній адміністративній справі слід відмовити з таких мотивів та підстав.

Як свідчать матеріали адміністративного позову, предметом оскарження є рішення від 19.09.2016 №31457017 про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на незавершене будівництво житлової нерухомості (реєстраційний номер 228), розташоване за адресою: Волинська область, Луцький район, село Зміїнець, вулиця Березова, будинок 24.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що ним на підставі договорів від 18.10.2002 купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку та земельної ділянки було придбано у ОСОБА_4 обєкт незавершеного будівництва житлового будинку готовністю 55% в с.Зміїнець Луцького району по вул.Березовій, 24 із земельною ділянкою.

03.02.2011 позивач відповідно до договору дарування земельної ділянки від 03.02.2011 подарував дану земельну ділянку (кадастровий номер 0:03:001:0667) ОСОБА_3

ОСОБА_1 стало відомо, що 13.09.2016 право власності на належний йому обєкт незавершеного будівництвом житлового будинку зареєстровано за ОСОБА_3 (номер запису 16462138) згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та обтяжень №31457017 від 19.09.2016).

Таким чином, зі змісту позову вбачається, що позивач звернувся до суду в звязку з протиправною, на його думку, реєстрацією за ОСОБА_3 права власності на незавершене будівництво житлового будинку в с.Зміїнець Луцького району по вул.Березовій, 24.

При цьому вказує, що будь-які договори на належне позивачу незавершене будівництвом житлове приміщення між ним та ОСОБА_3 не укладалися і не посвідчувалися. Більше того, він ніколи не відчужував на користь ОСОБА_3 вказаний незвершений обєкт та будь-яких документів про передачу права забудовника останньому не передавав.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п.24 рішення від 20 липня 2006 року по справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 12 жовтня 1978 року по справі «Занд проти Австрії» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України та ст.6 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

За приписами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При визначенні юрисдикції справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, субєктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Водночас, за приписами частини першої статті 19 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Аналіз зазначених фактичних обставин, викладених у позовній заяві, дає підстави вважати, що оскаржуваним реєстраційним діям передує невирішений спір між його учасниками про право цивільне, зокрема, про право власності на обєкт незавершеного будівництва, а тому цей спір не повязаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Великої палати Верховного Суду, зокрема, постанови від 14.03.2018 справа №396/2550/17 (72850788), від 21.03.2018, справа №802/1792/17-а (73054799), від 17.04.2018 справа №815/6956/15, від 08.05.2018 справа №826/1001/15 (73903057), який є обовязковим для застосування в силу приписів частини пятої статті 241 КАС України.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 оскаржує рішення державного реєстратора виконавчого комітету Луцької міської ради ОСОБА_2, стосовно якого існує спір про право цивільне, тому даний позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства Луцьким міськрайонним судом Волинської області.

При цьому посилання позивача, що вказаний спір є публічно-правовим, суд до уваги не бере з огляду на таке.

Пунктами 2, 7 частини першої статті 3 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників субєкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу субєкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права (майнового, речового тощо) певного субєкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії субєкта владних повноважень.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права або інтересу конкретного субєкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії субєкта владних повноважень.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені або можуть бути спричинені рішенням, дією або бездіяльністю субєкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів характер, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем фактично оскаржується правомірність набуття третьою особою права власності на належне йому нерухоме майно, а не фактичні адміністративно - управлінські функції державного реєстратора, який приймає рішення і проводить державну реєстрацію, а отже такий спір не має ознак адміністративного та підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Аналізуючи вищевикладене, у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити та розяснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Крім того, відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Отже, для повернення судового збору, сплаченого при поданні адміністративного позову, позивачу ОСОБА_1 слід звернутись до суду з відповідним клопотанням.

Керуючись статтями 170, 248 КАС України,

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Луцької міської ради, державного реєстратора виконавчого комітету Луцької міської ради ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Н.Б.Плахтій