Справа № 1240/2488/18
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2018-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

14 вересня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 1240/2488/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши матеріали позовної заяви адвоката Андрушко Костянтина Павловича в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними дій та зобов'язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2018 року на адресу Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов адвоката Андрушко Костянтина Павловича в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України Луганської області, в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_2 відповідно до п.7 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року з визначенням розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за будь - які 24 календарні місяці служби підряд перед звільненням з 17 травня 2014 року;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 відповідно до п.7 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 155 від 30 квітня 2014 року з визначенням розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за будь - які 24 календарні місяці служби підряд перед звільненням з 17 травня 2014 року та виплатити заборгованість, що виникне внаслідок перерахунку.

Ухвалою суду від 22серпня 2018 року позовну заяву адвоката Андрушко Костянтина Павловича в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними дій та зобов'язати вчинити дії залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом семи календарних днів з дати отримання ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з даною позовною заявою.

На електронну скриньку суду представник позивача надав заяву про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначив, що позивач перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Луганській області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262 по лінії Міністерства внутрішніх справ України з 17.05.2014. В квітні 2018 року при спілкуванні із своїм колишнім колегою по службі, він повідомив, що є таке рішення суду, яким колишнім працівникам органів внутрішніх справ, які на пенсії з 2014 року так само як і він, перерахували раніше призначені пенсії. За допомогою відкритого Єдиного реєстру судових рішень, позивач знайшов це рішення, а саме рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2014 у справі № 826/10137/14 та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 09.04.2015 у справі № К/800/65042/14, якою касаційну скаргу Кабінету Міністрів України відхилено, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.11.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2014 у цій справі залишено без змін. Детально вивчивши рішення, позивач прийшов до висновку, що відповідно до аналогії ситуації, пенсія призначена йому в 2014 році нарахована з порушеннями, та значно занижена. Маючи на меті поновлення порушених прав при призначенні пенсії, в травні 2018 року він звернувся із заявою до відповідача та просив прийняти рішення щодо перерахунку призначеної пенсії з 17.05.2014, відповідно до рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2014 у справі № 826/10137/14 - визначити розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій за вибором того, хто звернувся за пенсією за 24 календарних місяців служби підряд перед звільненням. 14 травня 2018 року отримав відповідь, в якій зазначено, що він не має права на перерахунок пенсії. Не маючи спеціальних знань в області права, необхідних для складання відповідного позову, позивач 09.07.2018 звернувся за правовою допомогою.

Вирішуючи питання щодо поновлення пропущеного строку, суд враховує таке.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

У рішенні від 13.09.2006 у справі № 6-26370кс04 та постанові від 30.09.2015 по справі №21-2231а15 Верховний Суд України зазначив, що поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред'явлення позову стає неможливим або утрудненим. Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку. Суд повинен обґрунтувати свою позицію відповідними доводами, а не лише зазначити "визнати поважними причини пропуску процесуальних строків".

Відповідно, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Верховним Судом в постанові від 23.05.2018 у справі № 812/1492/17 (провадження № К/9901/7833/18) зроблено висновок, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно - правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

З урахуванням положень статей 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України обов'язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

Позивач не виконав вимогу суду та не надав належні та допустимі докази існування об'єктивних чи суб'єктивних обставин, які перешкоджали йому звернутись до суду з вимогою про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії відповідно до п.7 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 155 від 30 квітня 2014 року з визначенням розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за будь - які 24 календарні місяці служби підряд перед звільненням з 17 травня 2014 року та виплатити заборгованість, що виникне внаслідок перерахунку, протягом строку, визначеного Кодексом адміністративного судочинства України.

Суд критично оцінює посилання позивача на те, що про порушення свого права на перерахунок пенсії він дізнався при спілкуванні зі своїми знайомими а потім за допомогою відкритого Єдиного реєстру судових рішень ознайомився з рішення Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/10137/14 від 03.12.2014, у якому апеляційна інстанція прийшла до висновку, що особам, яким розраховано пенсію на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393, за період з 24.04.2014 по 04.06.2014 (період коли діяли зміни, внесені оскаржуваною постановою КМУ від 25.03.2014 № 112) призначено пенсію в меншому розмірі в порівнянні до тих осіб, кому була призначена пенсія до та після змін, внесених оскаржуваною постановою, тому як відповідно до даних з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року у справі № 826/10137/14 надіслана судом до Єдиного державного реєстру судових рішень 04 грудня 2014 року, зареєстрована 04 грудня 2014 року та оприлюднена 08 грудня 2014 року.

З даною інформацією можливо ознайомитись в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки http://reyestr.court.gov.ua/Review/41728963. Оскільки доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень є вільним суд вважає, що позивач мав можливість ознайомитись з ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року у справі № 826/10137/14 з дати її оприлюднення, тобто з 08 грудня 2014 року. Саме з цього часу у позивача і виникло право звернення до суду.

Крім того, слід відмітити, що порушення прав позивача в частині призначення пенсії, а в подальшому її нарахування та виплати відбувалась періодично - тобто кожного місяця при отриманні суми пенсії позивачем, починаючи ще з 2014 року, а тому кожного разу при отриманні пенсії позивач був обізнаний про її розмір та вважаючи, що при визначенні розміру пенсії порушено його права мав змогу звернутись до суду за захистом своїх прав.

Згідно частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту дев'ятого частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Отже, за сукупністю наведених обставин, враховуючи, що адміністративний позов поданий після закінчення строків, установлених законом, а тому останній підлягає поверненню позивачеві.

На підставі викладеного керуючись пунктом 1 частини 4 статті 169, статтями 243, 248, 256, 293-297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву адвоката Андрушко Костянтина Павловича в інтересах ОСОБА_2 до Головного Управління Пенсійного Фонду України Луганської області про визнання протиправними дій та зобов'язати вчинити дії повернути позивачу.

Копію ухвали разом з позовною заявою і доданими до неї документами невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Роз'яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяТ.В. Смішлива