Справа № 2-а-4846/2010
Суддя: Завадська О. П.
Дата ухвалення: 2010-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
УХВАЛА

08 листопада 2010 року Суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Завадська О.П., розглянувши матеріли адміністративного позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради про визнання протиправним рішення № 160 віл 13 травня 2004 року „Про знесення самочинно побудованих обєктів в частині набутого ним права власності на хлів внаслідок приватизації державного житлового фонду та про визнання протиправними дії по виготовленні, збиранні, використанні відомостей про самовільне будівництво ним хліва,

встановила:

ОСОБА_1 до виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради про визнання протиправним рішення № 160 віл 13 травня 2004 року „Про знесення самочинно побудованих обєктів в частині набутого ним права власності на хлів внаслідок приватизації державного „житлового фонду та про визнання протиправними дії по виготовленні, збиранні, використанні відомостей про самовільне будівництво ним хліва поблизу будинку по вул. Миру, 1/41 м. Старокостянтинова. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в провадженні Старокостянтинівського районного суду знаходиться цивільна справа за позовом виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради до нього про звільнення земельної ділянки, шляхом знесення його хліва, як самочинного, на підставі вищевказаного рішення. Він вважає такі позовні вимоги незаконними, так як при приватизації квартири разом була приватизована прибудинкова територія, на якій знаходиться хлів. Крім того ще в березні - квітні 2007 року він звертався до Старокостянтинівської міської ради з заявою передати у спільну часткову власність прибудинкову земельну ділянку, на якій розташований будинок та споруди для обслуговування цього будинку у звязку з переходом у власність квартир, однак відповіді на заяву не поступило, а в червні 2010 року прийнято рішення про знесення самочинних споруд. Таке рішення та дії відповідача щодо тлумачення прибудинкових споруд як самочинних вважає протиправними.

Відповідно до п. 1 ст. З Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - це публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь - які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін „субєкт владних повноважень відповідно до п. 7 ч. 1 ст. З цього Кодексу означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до пунктів „а, „б, „в, „г статті 12 Земельного кодексу України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно Рішення Конституційного суду України від 01 квітня 2010 року №1-6/2010 положення пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як субєктом владних повноважень.

В той час, відповідно до положень ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Правовий аналіз ст. 16 Цивільного кодексу України, де наведено невичерпний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, серед яких є зокрема визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, які їх порушують, свідчить про законодавчо визначені можливі способи задоволення приватного, а не публічного інтересу. Судове рішення у цивільних справах має містити висновок про обсяг і належність прав та обовязків сторін у спорі про право цивільне, які мають не публічний, а приватний характер, а сторони мають на меті здійснення приватного інтересу.

З позовної заяви вбачається, що відповідачем у справі є субєкт владних повноважень, проте спір виник не у звязку із реалізацією ним владних управлінських функцій, а при здійсненні розпорядження обєктами нерухомого майна, тобто здійсненні відповідачем своєї цивільної компетенції, як власника майна. Так як виконавчий комітет Старокостянтинівської міської ради у спірних правовідносинах на час прийняття оскаржуваного рішення виступав, як орган уповноважений власником належного йому на праві комунальної власності землі та рівноправний учасник земельних правовідносин, а не як субєкт владних повноважень у розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, в провадженні Старокостянтинівського районного суду знаходиться позов виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення земельної ділянки, шляхом знесення його хліва, як самочинного, на підставі рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради № 160 віл 13 травня 2004 року « Про знесення самочинно побудованих обєктів » . В аналогічних справах такі вимоги відповідачів подавались, як зустрічні позовні, та розглядались спільно. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач посилається на норми ЦПК України, зазначає докази в додатку до позовної заяву, але їх не подав, не сплатив судовий збір.

А отже спір між сторонами є спором про право, тобто цивільно - правовим, а не публічно - правовим спором, що виключає можливість його розгляду та вирішення у порядку адміністративного судочинства.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу Адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За наведених обставин суд прийшов до висновку, що дані правовідносини належить розглядати в порядку цивільного судочинства, тому провадження по справі слід закрити.

Керуючись ст. ст. п. 1 ч. 1 ст. З, ч. 2 ст. 2, п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалила:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради про визнання протиправним рішення № 160 віл 13 травня 2004 року „Про знесення самочинно побудованих обєктів в частині набутого ним права власності на хлів внаслідок приватизації державного житлового фонду та про визнання протиправними дії по виготовленні, збиранні, використанні відомостей про самовільне будівництво ним хліва.

Розяснити позивачу його право на звернення з даним позовом в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Старокостянтинівський районний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя