Справа № 448/370/18
Суддя: Кічак Ю. В.
Дата ухвалення: 2018-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер:448/370/18
Провадження № 2-а/448/111/18
РІШЕННЯ

Іменем України

17.08.2018 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Шегинській Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м.Львова, інспектора УПП у Львівській області Двожан Назарія Володимировича та інспектора УПП у Львівській області Соловій Олега Івановича про визнання протиправними та скасування постанов у справах про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції м.Львова, інспектора УПП у Львівській області Двожан Назарія Володимировича та інспектора УПП у Львівській області Соловій Олега Івановича про визнання протиправними та скасування постанов у справах про адміністративне правопорушення.

Позивач покликається на те, що згідно з постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №319747 від 10.03.2018 року, винесеною інспектором УПП у Львівській області Двожан Н.В., його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за те, що 10.03.2018р. о 14.41 год. на автодорозі М06 Київ-Чоп 539 км, керуючи транспортним засобом марки «Ауді», н.з.НОМЕР_1, не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1 вузька суцільна лінія, виїхав на смугу зустрічного руху та рухався по ній, тобто за порушення вимог п.11 ПДР України.

Вказує, що одночасно згідно з постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №319754 від 10.03.2018 року, винесеною інспектором УПП у Львівській області Соловій О.І., його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за те, що 10.03.2018р. о 14.45 год. на автодорозі М06 Київ-Чоп 539 км, керуючи транспортним засобом марки «Ауді», н.з.НОМЕР_1, здійснив зупинку вказаного транспортного засобу на вимогу поліції і не включив аварійну світлову сигналізацію, тобто за порушення вимог п.9.9.б ПДР України.

Вважає вказані постанови протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки інспекторами поліції не взято до уваги те, що він, позивач, не порушував ПДР та не здійснював перетин суцільної лінії; інспекторами поліції в оскаржуваних постановах не встановлено з якою метою він здійснював перетин вузької суцільної лінії, скільки часу рухався по зустрічній смузі та з якою метою, яким чином закінчив рух по зустрічній смузі, тощо; постанова серії ЕАА №319754 була складена працівниками поліції через заперечення ним порушення ПДР в частині перетину суцільної лінії; жодних належних чи допустимих доказів вчинення ним адміністративних правопорушень в постановах не наведено та не додано; патрульний автомобіль поліції постійно до часу зупинки транспортного засобу під його керуванням рухався попереду нього та об'єктивно не міг виявити порушення щодо перетину суцільної лінії.

З огляду на наведене, просить визнати протиправними оспорювані ним постанови про накладення адміністративного стягнення по справах про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та скасувати такі.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, однак останнім подано заяву, в якій просить розглядати дану справу за його відсутності та відсутності позивача, заявлені позовні вимоги підтримують, просить суд визнати протиправними та скасувати оспорювані постанови. Будучи присутніми на попередніх судових засіданнях, позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат ОСОБА_2 надали суду пояснення, посилались на обставини зазначені в позовній заяві та просили позов задовольнити.

Відповідачі - Управління патрульної поліції м.Львова, інспектор УПП у Львівській області Двожан Н.В. та інспектор УПП у Львівській області Соловій О.І. в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справ не подавали.

На адресу суду від Управління патрульної поліції м.Львова надіслано відеозапис події на оптичному носії інформації, яка мала місце 10.03.2018 року.

Станом на 17.08.2018р. відзиви на позов від відповідачів до суду не надійшли, а тому суд розглядає справу за наявними у справі письмовими доказами.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п.19 статті 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Виходячи з вимог ст.254 КупАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Стаття 258 КУпАП передбачає, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст.251 доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний на підставі досліджених доказів з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з ч.1 ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Однак всупереч вказаним вимогам закону, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, щодо ОСОБА_1 за порушення ним п.11 ПДР України поза увагою поліцейського Двожан Н.В. залишились обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що інспектором УПП у Львівській області Двожан Н.В. була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №319747 від 10.03.2018р., в якій зазначено, що 10.03.2018р. о 14.41 год. на автодорозі М06 Київ-Чоп ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки «Ауді», н.з.НОМЕР_1, не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1 вузька суцільна лінія, виїхав на смугу зустрічного руху та рухався по ній, чим порушив п.11 ПДР України - порушення розташування транспортного засобу на проїзній частині та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Зазначеною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Суд звертає увагу на те, що при складенні вказаної постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №319747 щодо ОСОБА_1 за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, інспектор поліції не посилався на жоден із доказів, а тому, як вважає суд, особу було притягнуто до відповідальності неправомірно.

Водночас, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути доказом вчинення особою правопорушення. Вона є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому має передувати фіксування цього правопорушення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб'єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб'єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення рішення має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

З врахуванням викладеного суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №319747 від 10.03.2018р. не підтверджена належними доказами скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, така складена з порушенням норм статті 283 КУпАП та без дотримання вимог статей 245, 280 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Згідно до п. 3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно провадження по адміністративній справі слід закрити відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення (порушення правил розташування транспортного засобу на проїзній частині).

Враховуючи вищенаведене та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справах про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАА №319754 від 10.03.2018 року, винесеної інспектором УПП у Львівській області Соловій О.І., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено, що інспектором УПП у Львівській області Соловій О.І. була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №319754 від 10.03.2018р., в якій зазначено, що 10.03.2018р. о 14.45 год. на автодорозі М06 Київ-Чоп ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки «Ауді», н.з.НОМЕР_1, 14.45 год. на автодорозі М06 Київ-Чоп 539 км, керуючи транспортним засобом марки «Ауді», н.з.НОМЕР_1, здійснив зупинку вказаного транспортного засобу на вимогу поліції і не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.9.9.б ПДР України - не ввімкнення аварійної світлової сигналізації при зупинці на вимогу поліцейського та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Зазначеною постановою на позивача ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до п.9.9 «б» Правил дорожнього руху України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність та стягнення за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Так, 10 березня 2018 року о 14.45 годині водій ОСОБА_1, який керував автомобілем «Ауді», н.з.НОМЕР_1, зупинений поліцейським на автодорозі М06 Київ-Чоп 539 км.

При зупинці на вимогу поліцейського водій ОСОБА_1 не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим фактично допустив порушення вимог п.п. 9.9 «б» Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Факт порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.п.9.9 «б» Правил дорожнього руху України підтверджується відеозаписом події, яка мала місце 10.03.2018р., збереженим на оптичному носію інформації, що був наданий працівниками поліції та безпосередньо оглянутий судом в судовому засіданні. На відеозаписі, зокрема починаючи з 02.00 хв. до 03.22 хв. чітко вбачається та зафіксовано, що під час зупинки транспортного засобу водій ОСОБА_1 дійсно не увімкнув аварійну світлову сигналізацію в порушення вимог п.9.9 «б» ПДР України та лише після зауваження поліцейського з цього приводу повернувся до автомобіля та ввімкнув таку.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ч.1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З огляду на те, що в силу п.9 ч.1 ст.31 та ст.40 Закону України «Про національну поліцію» відеоспостереження за дотриманням позивачем ПДР України інспектором поліції зафіксовано у встановленому законом порядку, суд визнає таке належним та допустимим доказом.

Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Проаналізувавши зібрані в судовому засіданні докази та норми чинного законодавства, суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушення, судом здобуто не було, а ті обставини, з яких останній просить скасувати постанову, на думку суду, наведені з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Згідно частини першої та п'ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. Учасники дорожнього руху зобов'язані, зокрема знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Дотримання ПДР України є невід'ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне залишити без задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 в частині щодо визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №319754 від 10.03.2018 року.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.6, 9, 12, 241-246, 250, 286, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м.Львова, інспектора УПП у Львівській області Двожан Назарія Володимировича та інспектора УПП у Львівській області Соловій Олега Івановича про визнання протиправними та скасування постанов у справах про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №319747 від 10.03.2018р., винесену інспектором УПП у Львівській області Двожан Назарієм Володимировичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП (порушення п.11 ПДР України) - закрити.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, визначеному ст.286, п.п.15.5 п.15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.В.Кічак

Рішення набрало законної сили: «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.В.Кічак