Справа № 127/15951/18
Суддя: Гриневич В. С.
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/306/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 вересня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Гриневича В.С.,

секретар судового засідання: Гилик А.О.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1,

представник відповідача: Цубера М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №127/15951/18 за позовом ОСОБА_3 до іспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Сковири Павла Михайловича про скасування постанови серії ЕАА 442090 від 13.06.2018 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до іспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Сковири Павла Михайловича про скасування постанови серії ЕАА 442090 від 13.06.2018 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позов обґрунтовано тим, що 13 червня 2018 року приблизно о 21 год. 10 хв. ОСОБА_3 здійснював рух на транспортному засобі марки Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_4 по вул. Г.Успенського, і помітив, як позаду нього увімкнувся проблисковий маячок синього кольору. В зв'язку з цим, він надав перевагу у русі транспортному засобу із проблисковим маячком, шляхом прийняття крайнього правого положення на проїздній частині. Після його зупинки, автомобіль із спеціальними сигналами також зупинився та до нього підійшов представник поліції Сковира П.М. Останній повідомив, що водій здійснив порушення правил дорожнього руху проїхавши на вимкнену додаткову секцію світлофора на перехресті вул. К.Коріатовичів та вул. М.Оводова. Поліцейський повідомив, що ОСОБА_3 притягується до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Позивач не погоджується з діями відповідача та вважає їх протиправними, а постанову незаконною, з наступних підстав. Рух на перехресті він здійснював на дозволений сигнал світлофора. Зупинка транспортного засобу позивача була здійснена з порушенням правил. Крім того, інспектором порушено вимоги ст.ст. 251, 252 КУпАП, оскільки докази вчинення ним адміністративного правопорушення йому демонструвались шляхом перегляду відеозапису низької якості в прискореному режимі. Позивач зазначає, що працівник поліції під час прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності не з'ясував наявність по тому самому факту постанови про накладення адмінстягнення. Під час винесення постанови працівник поліції текст постанови йому не оголосив та права, передбачені ст. 268 КУпАП, не роз'яснив. Таким чином, своїми діями відповідач обмежив права позивача на ознайомлення з матеріалами справи, надання пояснення по справі, доказів, заявлення клопотань, користуватись юридичною допомогою адвоката. Ще одним суттєвим порушенням є розгляд справи за місцем зупинки транспортного засобу, а не за адресою місцезнаходження підрозділу. Разом з тим, в оскаржуваній постанові відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, та відомості про вирішення питання про вилучені ресі і документи, а також не встановлено місце вчинення адмінправопорушення.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом та просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА 442090 від 13.06.2018 року, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 - закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 3 липня 2018 року дану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у адміністративній справі та визначено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням положень ст. 286 КАС України. Також відповідачу було запропоновано протягом трьох днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази.

На виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, представником відповідача було надіслано суду відзив. Зі змісту даного відзиву вбачається, що на думку представника відповідача, вимоги позивача є безпідставними.

Так, під час патрулювання 13 червня 2018 року інспектором роти №2 батальйону УПП у Вінницькій області Бабчуком Д.В. близько 21 год. 05 хв. по вулиці К.Коріатовичів у м. Вінниці, водій автомобіля «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1, здійснив проїзд на вимкнену додаткову секцію світлофора, чим порушив п.п.8.7.3. «З» ПДР. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, відповідачем було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення та надано позивачу для ознайомлення, при цьому роз'яснивши його права, про що свідчить підпис позивача в постанові. За результатами розгляду адміністративної справи до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн. Оскаржувана постанова виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення, що визначено ч.ч. 2,4 ст. 258 КУпАП.

Представник відповідача зазначає, що відповідач мав всі законні підстави скласти постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення. Таким чином, розглядаючи дану справу відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Контституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

На думку представника відповідача постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі.

Згодом, позивачем було подано до суду заяву про збільшення позовних вимог (а.с. 28), відповідно до якої ОСОБА_3 просив:

-поновити пропущений з поважних причин строк на подання заяви про збільшення позовних вимог;

-визнати незаконною постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА 442090 від 13.06.2018 року;

-скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА 442090 від 13.06.2018 року;

-провадження по справі закрити на підставі статті 247 п. 1 КУпАП.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив його задовольнити. Також зазначив, що в оскаржуваній постанові не вказано номер відеозапису та просив при ухваленні рішення врахувати висновки Верховного Суду викладені у постанові від 30.05.2018 при розгляді справи №333/3389/16-а, яка містить аналогічні підстави позову. Крім того, оскільки відповідачем не було надіслано позивачу відеозапис разом із відзивом, представник позивача просив суд не приймати його як доказ.

Представник відповідача Цубер М.М. в судовому засідані позов не визнав, посилаючись на обґрунтування, яке міститься у відзиві та просив позовну заяву ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку, судом встановлено наступні обставини.

Судом встановлено, що 13 червня 2018 року інспектором роти №2 батальйону №1УПП у Вінницькій області лейтенантом поліції Сковирою Павлом Михайловичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №442090 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 425,00 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. 4).

Зі змісту постанови слідує, що 13 червня 2018 року о 21 год. 05 хв. в м. Вінниці по вул. К.Коріатовичів водій ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_2, проїхав на вимкнену додаткову секцію світлофора, чим порушив п. 8.7.3 «З» ПДР України, а саме порушення проїзду на вимкнений сигнал до додаткової секції, що забороняє рух у напрямку, вказаному стрілкою, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З відеозапису вбачається, що позивач підписав постанову та отримав свій екземпляр.

В обґрунтування правомірності руху на вимкнену додаткову секцію світлофора позивач зазначає, що рух на перехресті вулиці К.Коріатовичів та вулиці М.Оводова він здійснював на дозволений сигнал світлофора.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Однак, всупереч вимогам даної статті позивачем не надано жодного доказу на підтвердження не вчинення ним адміністративного правопорушення.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Разом з тим, частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, законодавством обов'язок доказування правомірності рішення суб'єкта владних повноважень покладається на відповідача.

Так, на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, зазначеного в постанові ЕАА №442090, представником відповідача надано суду компакт-диск з записом з місця події.

З відеозапису, наданого представником відповідача, чітко вбачається порушення позивачем п. 8.7.3 «З» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР). Так, під'їхавши до перехрестя вулиць К.Коріатовичів та М.Оводова позивач зупинився на червоний сигнал світлофора. Згодом, загорівся зелений сигнал світлофора, проте в основній секції. Позивач знаходиться в крайній правій смузі та мав намір повернути праворуч. Для вчинення даного маневру йому необхідно було дочекатись вімкнення додаткової секції з зеленим сигналом, що розташована на рівні сигналу основного зеленого кольору. Однак, в супереч вищевказаному, ОСОБА_3 здійснив рух на основний зелений сигнал світлофора, не дочекавшись загоряння додаткової зеленої секції світлофора, розпочавши рух праворуч.

Пунктом 8.7.2. ПДР України визначено, що світлофори з вертикальним розташуванням сигналів можуть мати одну або дві додаткові секції з сигналами у вигляді зеленої стрілки (стрілок), що розташовуються на рівні сигналу зеленого кольору.

Згідно з пунктом 8.7.3. «З» ПДР, що було порушено позивачем, передбачено, що вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).

Оглянувши матеріали відеозапису, судом чітко встановлено, що ОСОБА_3 здійснив рух на вимкнену додаткову секцію світлофора, дана секція вімкнулася коли позивач здійснив проїзд пішохідного переходу та розпочав маневр повороту праворуч. Таким чином, факт вчинення правопорушення позивачем є доведеним, зокрема відеоматеріалом.

При цьому, суд звертає увагу, що під час оформлення постанови про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_3 визнав свою провину та пояснив, що він трохи не дочекався вімкнення додаткової секції, оскільки вона раніше вмикалась разом із основною.

Наявність порушення ПДР не заперечувалося і представником позивача в судовому засіданні, однак останній зазначив, що це його особиста думка, а не позиція представника у справі.

Відповідно до частини першої статті 78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Також з відеозапису вбачається, що позивач надаючи пояснення інспектору додав, що дане правопорушення було вчинено ним не навмисно. Однак, суд критично ставиться до даних пояснень, оскільки водій зобов'язаний неухильно дотримувась правил дорожнього руху.

Щодо зупинення позивача з порушенням ПДР, про що зазначено в позовній заяві, то слід зазначити наступне.

Згідно з пунктом 15.9 ПДР зупинка забороняється на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях, а також на перехрестях.

З врахуванням вимог вищевказаного пункту Правил дорожнього руху інспектор не мав можливості зупинити позивача відразу після вчинення ним правопорушення та змушений був їхати за ним ще деякий час. Рух здійснювався з увімнений синім кольором, тобто позивачу слід було дати їм дорогу. З відеозапису вбачається, що позивач самостійно зупинився без застосування спеціального звукового сигналу. Суд вважає за необхідне звернути увагу, що працівники поліції деякий час рухались за позивачем не вчиняючи дій щодо зупинення, оскільки автомобіль рухався в місцях, де зупинка заборонена: перехрестя, на мосту, під мостом.

Суд критично ставиться до твердження позивача відносно того, що кортеж поліції має містити проблискові маячки синього та червоного кольору, оскільки предметом розгляду справи є порушення правил дорожнього руху, а не дії працівників поліції. Крім того, позивач самостійно зупинився не дочекавшись вимоги працівників поліції.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини п'ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з частиною другою статті 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом першим частини першої статті 35 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупинити транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Судом достеменно встановлено порушення позивачем п. 8.7.3. «З» ПДР, а саме порушення проїзду на вимкнену додаткову секцію світлофора.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з частиною першою статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Також, частинами другою та четвертою статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, у разі скоєння правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься відразу на місці вчинення правопорушення, що і було вчинено іспектором роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції Сковирою П.М. З огляду на вищевказане, суд не приймає до уваги доводи позивача відносно того, що справа мала розглядатись за адресою місцезнаходження підрозділу.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Тобто патрульна поліція у своїй діяльності використовує технічні засоби як превентивний поліцейський захід з метою попередження, виявлення та фіксування правопорушень.

З оглянутого запису із нагрудного відео реєстратора встановлено, що перед винесенням постанови позивачу було роз'яснено права та обов'язки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, визначені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП. Також з даного запису вбачається, що позивачу зрозумілі права, про що він поставив підпис в оскаржуваній постанові. З огляду на вищевказане, суд не приймає до уваги твердження ОСОБА_3 про те, що під час винесення постанови працівник поліції текст постанови йому не оголосив та права не роз'яснив. Дане твердження спростовується відеозаписом.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на порушення його прав шляхом не надіслання йому відеозапису разом із відзивом. Так, в матеріалах справи міститься заява про надання йому відео файлу, що був поданий разом із відзивом. З відмітки на даній заяві встановлено, що копію відео файлів було отримано. Крім того, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що до початку складання постанови інспектором було продемонстровано відеозапис скоєння позивачем правопорушення. Тобто позивачу було відомо, зміст даного запису ще на час оформлення постанови.

Щодо не зазначення про наявність технічного запису в оспорюваній постанові, то суд наголошує, що постанова була оформлена у вигляді чеку, тобто вона містить конкретні графи для заповнення. З огляду на це, поліцейський немає змоги самостійно вписувати будь-яку інформаці, зокрема про наявність технічного засобу, яким здійснено відеозапис. Крім того, не зазначення в оспорюваній постанові відомостей про технічний засіб, не спростовує факт вчинення позивачем правопорушення.

Також представник позивача зазначив, що в постанові не вказано номер відеозапису, на підставі чого просив врахувати постанову Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 337/3389/16-а.

Однак, такі посилання представника позивача судом до уваги не приймаються, оскільки зазначена постанова Верховного Суду містить інші фактичні обставини справи, зокрема у ній вказано, що номер відеозапису, вказаний в постанові не збігається з самим відеозаписом, при цьому з відеозапису не можливо ідентифікувати автомобіль. Натомість у даній справі номер відеозапису не вказано в постанові, проте з відеозапису чітко вбачається номер автомобіля, що дає можливість ідентифікувати особу правопорушника.

Згідно зі статтею 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суб'єктом владних повноважень було надано суду належний доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме відеозапис з місця події, з якого також вбачається, що він визнав свою вину.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Частиною третьою статтею 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Аналіз зазначених норм права та встановлені в судовому засіданні обставини, дають суду підстави для висновку про правомірність винесеної відповідачем постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, а тому її необхідно залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 122, 222, 251, 258, 276, 280 КУпАП, ст.ст. 5, 9, 72-77, 90, 241-243, 246, 250, 271, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Цецерошенка Олега Григоровича до іспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Сковири Павла Михайловича про скасування постанови серії ЕАА 442090 від 13.06.2018 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП - залишити без задоволення.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАА №442090 від 13 червня 2018 року, винесену іспектором роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції Сковирою Павлом Михайловичем, якою на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн відповідно до ч. 2 ст. 122 - залишити без змін.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, місце проживання: 21037, АДРЕСА_1.

Відповідач: іспектор роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції Сковира Павло Михайлович, місце роботи: 21010, м. Вінниця, вул. Ботанічна, 23.

Суддя: