Справа № 826/13231/13-а
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Федотова І.В.

Сорочка Є.О.

при секретарі: Архіповій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «Сантрейд» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 20 травня 2013 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 березня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та здійснені порушення вимог процесуального права, просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції і безпідставність вимог апеляційної скарги просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року № 7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та поданий письмовий відзив на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками судового процесу, контролюючим органом проведено перевірку позивача, за результатами якої складено акт від 29 квітня 2013 року № 483/40-50/23-20/25394566 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки правомірності нарахування позивачем бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за 2012 рік (далі - «Акт перевірки»).

Відповідно до висновків даного акта, позивачем завищено суму бюджетного відшкодування у загальному розмірі 1514506,15 грн., чим порушено п.п. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14, п. 198.3, 198.6 ст. 198, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України.

На підставі акта перевірки, відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від № від 20 травня 2013 року, яким зменшив суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1514506,15 грн. та нарахував штрафні санкції у розмірі 757 253,08 грн.

За результатами розгляду скарг в адміністративному (досудовому) порядку, оскаржуване рішення залишено без змін.

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням, ДПІІ «Сантрейд» оскаржило його до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення-рішення № від 20 травня 2013 року, яким зменшена сума бюджетного відшкодування є протиправними та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з даним висновком, виходячи з наступного.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені ст. 44 ПК України.

Так, згідно з п. 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ст. 1 цього Закону бухгалтерський облік - це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації (ч. 1 ст. 8 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

У бухгалтерському обліку відображаються окремі господарські операції, з яких складається господарська діяльність.

Господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства (ст. 1 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

За змістом ч. 1 та 2 ст. 9 наведеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Відповідно до наведеного вище визначення господарська операція пов'язана з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

За визначенням, наведеним у п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 200.1 ст. 201 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для цілей визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Встановлюючи обставини правомірності/неправомірності відображення в податковому обліку господарських операцій, слід ретельно, в сукупності та взаємозв'язку досліджувати всі надані податковим органом та платником податків докази щодо реального/нереального здійснення господарських операцій.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, встановлено, що не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до ст. 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 цього Кодексу.

Отже, об'єктом оподаткування можуть бути операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші операції платника податків, які відповідно до ст. 185 Податкового кодексу України визначені як об'єкт оподаткування.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що в періоді, який перевірявся контролюючим органом, ДПІІ «Сантрейд» мало взаємовідносини із рядом контрагентів.

За результатами проведеної перевірки відповідач дійшов висновку про відсутність у позивача підстав для відображення у податковій звітності результатів господарських операцій із ТОВ «Павлоградзернопродукт», ТОВ «ДЖЕМ», СТОВ «Промінь», ТОВ «Агролідер-2009», ТОВ ПБП «ТІТАН», оскільки, на думку відповідача, вони не мали реального характеру.

Відповідно до наданих позивачем до матеріалів справи копій документів встановлено наступне.

Позивач уклав договори поставки, відповідно до яких:

ТОВ «Павлоградзернопродукт» зобов'язувалося поставити позивачеві насіння соняшникове та кукурудзу з переоформленням на елеваторі цього ж підприємства.

ТОВ «Агролідер-2009» зобов'язувалося поставити позивачеві сою з переоформленням на елеваторі ПрАТ «Підгороднянський елеватор».

ТОВ «Промінь» зобов'язувалося поставити позивачеві сою в пункти поставки ТОВ «Нікморсервіс Миколаїв» та ТОВ «Грінтур-Екс» у Миколаївському морському торговому порту (далі - «ММТП»).

ТОВ «Джем» зобов'язувалося поставити позивачеві сою та пшеницю в пункти поставки ТОВ «Нікморсервіс Миколаїв» та ТОВ «Грінтур-Екс» у ММТП відповідно.

На виконання вказаних договорів поставки:

ТОВ «Павлоградзернопродукт» переоформило на Позивача 6283,129 т. насіння соняшника та 47,56 т. кукурудзи на елеваторі ТОВ «Павлоградзернопродукт»;

ТОВ «Агролідер-2009» переоформило на Позивача на ПрАТ «Підгороднянський елеватор» 511,050 т. сої;

ТОВ «Промінь» поставило Позивачеві 257,960 т. сої на ТОВ «Нікморсервіс Миколаїв» та 486,080 т. сої на ММТП, де вона була прийнята ТОВ «Грінтур-Екс»;

ТОВ «Джем» поставило Позивачеві 216,20 т. сої на ТОВ «Нікморсервіс Миколаїв» та 34,180 т. пшениці на ММТП, де вона була прийнята ТОВ «Грінтур-Екс».

В ході здійснення вказаних господарських операцій були складені наступні первинні документи, копії яких наявні в матеріалах справи: договори поставки; видаткові накладні; погашені складські квитанції на підтвердження зберігання відповідної кількості насіння/зерна контрагентом на елеваторі; погашені складські квитанції про переоформлення насіння/зерна на позивача; трьохсторонні акти приймання-передачі; договори складського зберігання, акти та рахунки на оплату послуг зберігання зерна; товарно-транспортні накладні (в разі поставки на ТОВ «Нікмор-Сервіс» та ТОВ «Грінтур-Екс»); реєстри автомобілів, вивантажених на ММТП, картки обліку експортного вантажу; погашені складські квитанції ТОВ «Грінтур-Екс» разом з реєстрами накладних (первинними прибутково-видатковими документами).

Оплата товару здійснювалась у безготівковій формі, що підтверджується копіями платіжних доручень, наявними в матеріалах справи.

На виконання договорів поставки з вказаними контрагентами, були складені податкові накладні, копії яких наявні в матеріалах справи.

У матеріалах справи наявний лист директора ТОВ «Павлоградзернопродукт», в якому він підтверджує реальне виконання договорів поставки, укладених з позивачем.

Досліджуючи факт подальшого використання у власній господарській діяльності товару, придбаного позивачем у ТОВ «Павлоградзернопродукт», ТОВ «ДЖЕМ», СТОВ «Промінь», ТОВ «Агролідер-2009», ТОВ ПБП «ТІТАН», з матеріалів справи встановлено наступне.

Позивач зазначив, що облік запасів вівся згідно з обліковою політикою, затвердженою наказами по підприємству, якими встановлено, що контроль за фактичним рухом запасів, визначених родовими ознаками, здійснюється шляхом відслідковування операцій з приймання на склад та відпуску зі складу стосовно кожної партії товару. Складський облік запасів ведеться системно, за допомогою програмного забезпечення САП. Реєструються усі надходження товарів на склади та видачі з них, а також переміщення товарів між складами, з присвоєнням кожній такій операції (проводці) окремого облікового номеру. Обліковий номер проводки дозволяє перейти у картку відповідної проводки, у якій містяться дані про поставку/реалізацію відповідної партії товару з вказівкою на первинні документи. Реєстр операцій з прийняття/вибуття товару ведеться у вигляді оборотної відомості та складається по кожному пункту зберігання запасів та стосовно кожної культури окремо.

Матеріали справи свідчать про те, що насіння соняшникове, придбане позивачем у ТОВ «Павлоградзернопродукт», у квітні-травні 2012 року було перевезене з зернового складу на Дніпропетровський олійно-екстракційний завод (далі ДОЕЗ). З цією метою Позивачем були використані послуги ТОВ «Павлоградзернопродукт» як перевізника, що підтверджується наступними первинними документами: договір про надання послуг перевезення; ТТН; акти здачі-прийняття робіт; рахунки від ТОВ «Павлоградзернопродукт», копії яких наявні в матеріалах справи.

В подальшому весь обсяг насіння соняшникового у червні-серпні 2012 року було перероблене на ДОЕЗ на олію, на підтвердження чого позивач надав до суду копії наступних документів: договір про переробку сировини; акти про надання послуг з екстракції; акти приймання-передачі насіння соняшника для подальшої переробки; акти підтвердження залишків насіння соняшника Позивача на ДОЕЗ.

Після переробки соняшника виготовлена олія була перевезена ТОВ «Теп Транско» на ПАТ «Іллічівський оліяжиркомбінат» для експедитора Позивача в Іллічівському морському порту ТОВ «Олір», що підтверджується наступними документами, копії яких наявні в матеріалах справи: договори з ТОВ «Теп-Транско»; акти наданих послуг; накопичувальні картки; накладні; рахунки-фактури.

ТОВ «Олір» здійснило зберігання та перевалку олії для подальшого експорту на суднах Hatice Ana, Vindemia, Ice Hawk. Також підтверджується оплата, отримана позивачем за зовнішньоекономічними контрактами: договір на транспортно-експедиційне обслуговування з ТОВ «Олір», акти та рахунки-фактури; зовнішньоекономічні контракти; коносаменти; митні декларації; довідка банку щодо отримання оплати.

На виконання договору поставки кукурудзи ТОВ «Павлоградзернопродукт» переоформило на позивача 47,56 т. даного товару, що підтверджується наступними документами, копії яких залучені до матеріалів справи: договір поставки; видаткова накладна; погашена складська квитанція Позивача; тристоронній акт приймання-передачі; договір складського зберігання, акти та рахунки на оплату послуг зберігання кукурудзи.

Позивач зазначив, що придбана кукурудза була надалі транспортована залізничним транспортом перевізником ПП «Атланта-Агро» у Миколаївський морський торговий порт (далі - «ММТП»), на підтвердження чого надав наступні документи, копії яких наявні в матеріалах справи: договір перевезення, укладений Позивачем та ПП «Атланта-Агро»; акти; рахунки; ж/д накладні. У ММТП товар був прийнятий експедитором Позивача ТОВ «Грінтур-Екс» та завантажений на судно Ocean King D. Послуги з транспортно-експедиційного обслуговування даного товару та оформлення документів для його експорту були надані ТОВ «Нортроп», що підтверджується наступними первинними документами, копії яких наявні в матеріалах справи: договорами, укладеними Позивачем з ТОВ «Грінтур-Екс» та ТОВ «Нортроп»; актами виконаних робіт; рахунками-фактурами; коносаментами. Надалі завантажена на судно кукурудза була продана на експорт, що підтверджується: зовнішньоекономічним контрактом; коносаментами; фітосанітарними сертифікатами; митними деклараціями; довідкою банку щодо отримання оплати, копії яких наявні в матеріалах справи.

Соя, придбана у ТОВ «Агролідер-2009», була перевезена з ПрАТ «Підгороднянський елеватор» у ММТП для експорту. Перевезення здійснювалося ФГ «Трансагролідер», прийняття продукції в порту - ТОВ «Грінтур-Екс», склад та експедитор позивача, на підтвердження чого надано наступні документи, копії яких наявні в матеріалах справи: договір з ФГ «Трансагролідер», акти виконаних робіт, рахунки від даного підприємства; ТТН; реєстри автомобілів, вивантажених на ММТП, картки обліку експортного вантажу. ТОВ «Грінтур-Екс» здійснило перевалку продукції на кораблі Seaparos та Manuela, на яких продукція вибула на експорт: договір, акти здачі-прийняття робіт, рахунки від ТОВ «Грінтур-Екс»; зовнішньоекономічні контракти; коносаменти на судна; фітосанітарні сертифікати; ВМД; довідка банку щодо оплати продукції закордонним контрагентом.

Оформлення документів на експорт сої, придбаної у ТОВ «Промінь», здійснювали ТОВ «ТЕК «Зектер» (щодо сої, поставленої на ТОВ «Нікморсервіс Миколаїв») та ТОВ «Грінтур-Екс». Соя, поставлена на ТОВ «Нікморсервіс Миколаїв», була завантажена за рахунок закордонного контрагента Позивача на судна Flinter Arctic, Rayben Star i Hacere Ana. Соя, поставлена ТОВ «Грінтур-Екс», вибула на експорт на кораблі Manuela: акти здачі-прийняття робіт, рахунки від ТОВ «Грінтур-Екс»; договір, акт виконаних робіт, рахунок ТОВ «ТЕК Зектер»; зовнішньоекономічні контракти; коносаменти на судна; фітосанітарні сертифікати; ВМД; довідка банку щодо оплати продукції закордонним контрагентом.

Оформлення документів на експорт сої, придбаної у ТОВ «Джем», здійснювало ТОВ «ТЕК «Зектер». Соя, поставлена на ТОВ «Нікморсервіс Миколаїв», була завантажена за рахунок закордонного контрагента Позивача на судна Flinter Arctic. Пшениця, поставлена ТОВ «Грінтур-Екс», вибула на експорт на кораблі Langeron: акти здачі-прийняття робіт, рахунки від ТОВ «Грінтур-Екс»; договір, акт виконаних робіт, рахунок ТОВ «ТЕК Зектер»; зовнішньоекономічні контракти; коносаменти на судна; фітосанітарні сертифікати; ВМД; довідка банку щодо оплати продукції закордонним контрагентом.

Зі змісту акта перевірки та матеріалів справи вбачається, що відповідач зменшив податковий кредит позивача за операціями з отримання послуг та робіт від контрагентів ТОВ «Павлоградзернопродукт» та ТОВ «ПБП «Тітан».

Матеріали справи свідчать про те, що ТОВ «Павлоградзернопродукт» надавало позивачеві послуги зі зберігання та транспортування сільгосппродукції, на підтвердження чого надано копії наступних документів: сертифікат відповідності послуг із зберігання зерна, виданий ТОВ «Павлоградзернопродукт»; договір складського зберігання, акти наданих послуг, тристоронні акти приймання-передачі насіння, рахунки; договір про надання послуг з перевезення, акти здачі-приймання, товарно-транспортні накладні, рахунки.

ТОВ «ПБП «Тітан» виконував роботи на Долинській філії позивача (елеватор) щодо монтажу трубопроводів пожежогасіння норій (устаткування для переміщення сипких матеріалів, а саме зерна чи насіння); монтажу системи електрообігріву трубопроводу олії та з улаштування фундаментів у виробництві добичі олії на промисловій території Позивача за адресою Ленінградська 46 (приміщення, що орендується переробним підприємством ДОЕЗ); підготовчі роботи з улаштування будівельного майданчика для монтажу устаткування сушарок на Просянській філії Позивача (елеватор). Також в ході та для виконання цих робіт ТОВ «ПБП «Тітан» було продано Просянській філії Позивача товар «Сітка зварна оцинкована» та «Клапан перекидний електричний». Позивач зазначив, що роботи були направлені на встановлення устаткування, необхідного у ході ведення господарської діяльності, на підтвердження чого надав копії наступних документів: договори підряду, акти виконаних робіт, довідки щодо вартості, рахунки-фактури від ТОВ «ПБП «Тітан»; документальні підтвердження наявності дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки (додаються); договори поставки, видаткові накладні на товар.

Також у матеріали справи позивач надав ліцензію на провадження будівельної діяльності ТОВ «ПБП «Тітан» та документальні підтвердження наявності дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки, а також письмове підтвердження від ТОВ «ПБП «Тітан» стосовно ведення підприємством господарської діяльності, відображення всіх операцій у бухгалтерському обліку.

Для з'ясування обставин справи, які потребують спеціальних знань, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 травня 2016 року було призначено судову економічну експертизу.

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судово-економічної експертизи від 23 травня 2017 року № 10449/16-45/8423-8425/17-45:

- висновки акта № 483/40-50/23-20/25394566 від 29 квітня 2013 року про результати документальної позапланової невиїзної перевірки правомірності нарахування ДПІІ «Сантрейд» бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за 2012 рік про завищення податкового кредиту з ПДВ на суму 1514506,15 грн. та завищення бюджетного відшкодування на суму 1514506,15 грн. документально не підтверджуються;

- сума бюджетного відшкодування ПДВ, сформована ДПІІ «Сантрейд» за операціями з ТОВ «Павлоградзернопродукт», ТОВ «Агролідер-2009», ТОВ «Джем», СТОВ «Промінь», ТОВ «ПБП «Тітан», зазначеними в акті №483/40-50/23-20/25394566 від 29 квітня 2013 року про результати документальної позапланової невиїзної перевірки правомірності нарахування ДПІІ «Сантрейд» бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за 2012 рік на загальну суму 1514506,15 грн. документально підтверджуються;

- первинними та іншими документами, наявними в матеріалах справи, в їх сукупності та взаємозв'язку підтверджується реальність господарських операцій з поставки товарів, придбаних позивачем у ТОВ «Павлоградзернопродукт», ТОВ «Агролідер-2009», ТОВ «Джем», СТОВ «Промінь» та їх подальший рух (отримання послуг, зберігання, перевезення на переробку/ в порт, переробка, доставка до місць відвантаження та експорт.

З матеріалів справи встановлено, що на момент складання податкових накладних контрагенти позивача - ТОВ «Павлоградзернопродукт», ТОВ «Агролідер-2009», ТОВ «Джем», СТОВ «Промінь», ТОВ «ПБП «Тітан», були зареєстровані як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому мали право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну поставку послуг; в свою чергу, податкові накладні, на підставі яких позивач формував податковий кредит, та копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідають вимогам, встановленим п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України.

Також матеріали справи містять інформацію про те, що ДПІІ «Сантрейд» здійснювало витрати на придбання у ТОВ «Павлоградзернопродукт», ТОВ «Агролідер-2009», ТОВ «Джем», СТОВ «Промінь», ТОВ «ПБП «Тітан» товарів та послуг для провадження своєї господарської діяльності; спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. Доказів на підтвердження зворотного відповідачем до суду не надано.

Зі змісту акта перевірки та пояснень представника відповідача вбачається, що податковий кредит позивача за вказаними роботами/послугами був зменшений у зв'язку із надходженням інформації щодо сумнівності господарських взаємовідносин контрагентів ТОВ «Павлоградзернопродукт», ТОВ «Агролідер-2009», ТОВ «Джем», СТОВ «Промінь», ТОВ «ПБП «Тітан» по ланцюгу постачання.

Однак, колегія суддів вважає такі доводи податкового органу безпідставними, оскільки ймовірні порушення податкового законодавства з боку постачальника та по ланцюгу постачання не є підставою для обмеження права покупця на податковий кредит за умови реальності господарської операції.

Крім того, у ТОВ «Павлоградзернопродукт» та ТОВ «ПБП «Тітан» позивач придбавав послуги, а не товари, а тому «ланцюг постачання» в даному випадку відсутній.

З огляду на зазначені вище обставини справи колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції стосовно того, що реальність господарських операцій здійснених позивачем із ТОВ «Павлоградзернопродукт», ТОВ «Агролідер-2009», ТОВ «Джем», СТОВ «Промінь», ТОВ «ПБП «Тітан» підтверджується матеріалами справи та, зокрема, експертним висновком від 23 травня 2017 року № 10449/16-45/8423-8425/17-45. Позивач правомірно сформував податковий кредит з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Павлоградзернопродукт», ТОВ «Агролідер-2009», ТОВ «Джем», СТОВ «Промінь», ТОВ «ПБП «Тітан», а висновки акта перевірки про порушення позивачем норм Податкового кодексу України в частині формування податкового кредиту є помилковими, відтак зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість з урахуванням штрафних санкцій є протиправним.

Відповідно, податкове повідомлення-рішення № від 20 травня 2013 року, яким зменшена сума бюджетного відшкодування є протиправними та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

У зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 березня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Літвіна

Судді І.В. Федотов

Є.О. Сорочко

Повний текст постанови виготовлено 10 вересня 2018 року.