Справа № 159/2615/18
Суддя: Наваляний Т. Д.
Дата ухвалення: 2018-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 рокум. КовельСправа № 159/2615/18

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Наваляного Т.Д.,

з участю секретаря Конашук М.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 2 батальйону УПП в Рівненській області ДПП ОСОБА_3 про скасування постанови у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 12.05.2018, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до інспектора роти № 2 батальйону УПП в Рівненській області ДПП ОСОБА_3 про скасування постанови у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 12.05.2018. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 12.05.2018 він здійснив зупинку транспортного засобу в м. Ковелі по вул. Брестській, в районі магазину «Мото Маркет». Вказує, що дана зупинка була вимушеною для того, щоб прийняти ліки, оскільки він є інвалідом 2 групи, а іншого місця для паркування, в тому числі і для паркування для інвалідів не було. В цей час до нього підійшов працівник патрульної поліції та на місці вчинення правопорушення виніс постанову серії АР № 533567 від 12.05.2018 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Зазначену постанову позивач вважає протиправною посилаючись на те, що зупинку здійснив в стані крайньої необхідності, вибравши оптимальний варіант, для того, щоб не заважати пішоходам. Вказує, що є інвалідом, однак поліцейським відносно нього було застосовано заходи впливу, що відповідно негативно відобразилось на стані його здоровя. Також зазначає, що поліцейський не мав права притягувати водія до адміністративної відповідальності без доказів та без зясування всіх обставин справи. Просив скасувати постанову серії АР № 533567 від 12.05.2018 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а провадження у справі закрити.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, з підстав, викладених у заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав суду відзив на позов. Зі змісту відзиву вбачається, що позивач порушив вимоги Правил дорожнього руху України, зупинився ближче 10 м. від пішохідного переходу, тому його правомірно притягнуто до відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП. Просив в задоволенні позову відмовити з мотивів його безпідставності.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи, диск з відеозаписом подій, які мали місце 12.05.2018, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 12 травня 2018 року інспектором роти № 2 батальйону УПП в Рівненській області ДПП ОСОБА_3 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 533567, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. З копії постанови вбачається, що ОСОБА_2 в м. Ковелі, по вул. Брестській, керуючи автомобілем марки «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку ближче 10 м. перед пішохідним переходом, чим порушив вимогу п. 15.9 (г) ПДР України.

Частиною ч. ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність зокрема за порушення правил зупинки та стоянки.

Пунктом 15.9.Г ПДР України встановлено, що зупинка забороняється: на пішохідних переходах і ближче 10 м. від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

За змістом ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч. ч.1 3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

В судовому засіданні було переглянуто надісланий до суду відеозапис з бодікамери інспектора поліції, на яких зафіксовано місце зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_2, який стояв ближче 10 м. від пішохідного переходу.Наданий суду диск з відеозаписом подій, які мали місце 12.05.2018 за участі водія ОСОБА_2 суд вважає належним та допустимим доказом у справі.

При цьому, в поданій позовній заяві, позивач посилається на те, що він є інвалідом та здійснив вимушену зупинку.

Згідно п.15.1 ПДР України зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Пунктом 1.10 ПДР України передбачено, що «вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Згідно п. 15.14 ПДР України, у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9 - 9.11 цих Правил.

За приписами п.9.9 9.11 ПДР України, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі.Якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, треба встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар.

З наданого суду відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 не було увімкнено аварійну світлову сигналізацію, що в свою чергу могло б свідчити про те, що зупинка транспортного засобу у місці, де це прямо заборонено вимогами ПДР України, дійсно була вимушеною.

Таким чином, посилання позивача на те, що він, як інвалід, здійснив вимушену зупинку не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стосовно процедури розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення, то необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, (частини перша, друга, третя, пята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Наданим суду відеозаписом також спростовуються доводи позивача, що інспектором не дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення. Зокрема з відеозапису вбачається, що підійшовши до позивача, інспектор представився, назвав своє прізвище, імя та по батькові, посаду. На відеозаписі зафіксовано спосіб також процедуру розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови.

Таким чином, відповідачем повністю було дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Крім того, суд вважає за необхідне наголосити, що дотримання правил дорожнього руху є невідємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є інвалідом 2 групи та має право на пільги, встановлені законодавством України, однак, позивач, як інвалід, повинен нарівні з іншими учасниками дорожнього руху дотримуватись вимог ПДР України.

Таким чином, проаналізувавши зібрані в судовому засіданні докази та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП повністю доведена. Доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушень судом не здобуто, а ті обставини, на які посилається позивач, наведені останнім з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення, винесена відповідачем 12.05.2018 відносно ОСОБА_2 відповідає вимогам ст. 283 КУпАП є законною та обґрунтованою, оскільки при її винесенні виконано усі вимоги чинного законодавства та на підставі повного і всебічного зясування обставин вирішено справу, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 7, 8, 9, 19, 25, 77, 194, 211, 241, 242, 243, 245, 246, 250, 286 КАС України, на підставі ст. ст. 245, 251, 280 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до інспектора роти № 2 батальйону УПП в Рівненській області ДПП ОСОБА_3 про скасування постанови у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 12.05.2018 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду виготовлено 14.09.2018.

Головуючий:ОСОБА_4