Справа № 603/352/18
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Іванчук В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/6575/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя: Бруновської Н.В.

суддів: Гулида Р.М., Улицького В.З.

за участю секретаря судового засідання: Ігнатищ Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 04 липня 2018 року у справі № 603/352/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ :

08.06.2018 р. позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області про скасування постанови серії НК № 896420 про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 04.07.2018 р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 04.07.2018 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України. Згідно ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

20.05.2018р. Постановою серії НК № 896420 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі позивача ОСОБА_2 за вчинене ним адміністративне правопорушення передбачене ч.8 ст.133-1 КУпАП та ч. 1 ст. 21 Закону України «Про автомобільний транспорт» притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Із змісту даної постанови видно, що позивач зберігав транспортний засіб БАЗ 07923 державний номерний знак НОМЕР_2 що використовується для перевезення пасажирів на комерційній основі поза відведеним для цього місцем стоянки.

п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Із змісту ст.9 КУпАП видно, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність; адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

п.8 ст.133-1 КУпАП передбачено, що зберігання транспортних засобів, що використовуються для перевезення пасажирів на комерційній основі, поза встановленими місцями їх стоянки, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.21 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що власники (користувачі) автобусів, що використовуються для перевезення пасажирів на комерційній основі, повинні забезпечувати їх зберігання у спеціально пристосованих для цього приміщеннях, гаражах, на майданчиках, стоянках, забезпечених засобами охорони.

Аналіз вказаних норм, дає підстави дійти висновку, що відповідальність за порушення вимог ст.21 Закону «Про автомобільний транспорт» несе власник (користувач) транспортних засобів.

Як видно з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 є власником транспортного засобу - автобуса БАЗ А07923 д.н.з. НОМЕР_2 є фізичною особою-підприємцем та надає послуги по перевезенні пасажирів, що підтвердив позивач в письмовому поясненні. (а.с. 26, а.с. 33)

Так, з фототаблиці ілюстрацій ЄО № 481 від 20.04.2018 р., матеріалів № 1979/111/01-2018-20.05.2018 р. розгляду повідомлення від ОСОБА_3 видно, що позивач зберігав транспортний засіб БАЗ 07923 державний номерний знак НОМЕР_2 що використовується для перевезення пасажирів на комерційній основі поза відведеним для цього місцем стоянки. (а.с. 19-28 )

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази які б спростували обставини, викладені в оскарженій постанові серії НК № 896420 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 20.05.2018 р.

ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень.

Разом з тим, відповідно до принципу змагальності позивач має спростувати доводи суб'єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Згідно ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Із змісту ст. 251 КУпАП видно, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на вказані обставини справи, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що наявні докази підтверджують порушення позивачем ст. 21 Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідальність за яке передбачена ч.8 ст. 133-1 КУпАП.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову оскільки, інспектор поліції як суб'єкт владних повноважень діяв в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України і правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності. Відповідач повно та об'єктивно з'ясував обставини справи та наклав адміністративне стягнення в розмірі, передбаченому санкцією ч.8 ст. 133-1 КУпАП, що є співмірним виду та характеру вчиненого правопорушення.

Колегія суддів не приймає до уваги за безпідставністю доводи апелянта щодо заперечення факту зберігання транспортного засобу на території нежитлового домогосподарства оскільки, згідно ч.1 ст.78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Зокрема, як видно з письмового пояснення від 22.04.2018 р., яке знаходиться в матеріалах справи, ОСОБА_2 пояснив, що він являється приватним підприємцем та займається перевезенням пасажирів. У власності позивача перебувають два рейсові автобуси які він зберігає на території свого домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 в тому числі, транспортний засіб БАЗ 07923 державний номерний знак НОМЕР_2

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 04 липня 2018 року у справі № 603/352/18- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя Р.М. Гулид

Суддя В.З. Улицький

Постанова складена в повному обсязі 13.09.2018 року.