Справа № 415/7332/17
Суддя: Фастовець В. М.
Дата ухвалення: 2018-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.08.18 р. м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд в особі головуючого судді Фастовця В.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3до Управління Пенсійного Фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій незаконними та зобов'язання до поновлення виплати пенсії, треті особи - Управління Служби безпеки України в Чернігівській області, Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому, після уточнення позовних вимог, просили визнати незаконними дії Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо відмови у виплаті пенсії позивачам та зобов'язати Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області провести перерахування та виплатити заборгованість по соціальним виплатам (пенсіям) позивачам за період з березня 2016 року по час прийняття рішення у справі.

Позов обґрунтовано тим, що позивачі є внутрішньо переміщеними особами, інвалідами дитинства ІІІ групи безстроково, у зв'язку з чим з 2009 року отримували пенсію по інвалідності. Внаслідок проведення АТО на території Донецької області вимушені були переїхати до м. Чернігова, де до березня 2016 року продовжувати отримувати належні виплати. Однак у зв'язку з проведенням обшуку та вилученням пенсійних справ у Чернігівському об'єднаному управлінні ПФУ СБУ пенсійні виплати були припинені. Пенсійні справи позивачів були вилучені та визнані речовими доказами у кримінальній справі. Тому Чернігівське об'єднане управління ПФУ не має змоги направити пенсійні справи позивачів до УПФУ в м. Лисичанську Луганської області, оскільки на даний час позивачі проживають в м. Лисичанську з 21.06.2016. Вважає такі дії незаконними.

Відповідачем надано заперечення на позовну заяву, з якого вбачається, що згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Відповідно до статті 103 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» державний нагляд у порядку, передбаченому законодавством, здійснюють: за дотриманням законодавства щодо призначення та перерахунку і виплати пенсій - Міністерство праці та соціальної політики України і його територіальні органи, щодо цільового використання коштів Пенсійного фонду - центральний орган виконавчої влади у сфері фінансів і його територіальні органи та Рахункова палата. Відповідач є суб'єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, який здійснює свої повноваження відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах, містах, а також про об'єднані управління, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015р. за № 41/26486. Відповідно до вказаного Положення відповідач підпорядковуються Пенсійному Фонду України та безпосередньо головному управлінню Пенсійного фонду України в Луганській області. Відповідно до вказаного Положення відповідач у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Пенсійного Фонду України, у тому числі цим Положенням, та наказами Пенсійного фонду України і головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо перемішених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. В червні 2016 року позивачі звернулись до відповідача з заявою про взяття на облік пенсійної справи. На запити пенсійних справ від 23.06.2016 надійшла відповідь з Чернігівського об'єднаного управління ПФУ про неможливість надіслання макетних пенсійних справ у зв'язку з їх вилученням СБУ в Чернігівській області протоколом обшуку. Також було повторно надіслано запит про витребування пенсійних справ, проте відповідач отримав відповідь про неможливість надіслання пенсійних справ. Позивачі були внесені до списку № 9 від 29.08.2016, для отримання інформації для здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування. Враховуючи викладене, вважає, що підстав для поновлення виплати пенсії позивачам без наявності паперових пенсійних справ не має.

Чернігівським об'єднаним управлінням ПФУ надано заперечення в яких зазначено, що позивачі перебували на обліку та отримували пенсію в Чернігівському об'єднаному управлінні ПФУ, особові рахунки позивачів були закриті у зв'язку з виїздом на проживання в м. Лисичанськ. У зв'язку з тим, що макети пенсійних справ були вилучені УСБУ в Чернігівській області протоколом обшуку, пенсійні справи позивачів були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та долучені до матеріалів провадження, тому їх повернення не можливе. Та зауважено, що згідно діючого законодавства виплати пенсії тимчасово переміщеним особам з непідконтрольних територій України здійснюється лише згідно електронного особового рахунку (при зверненні за поновленням виплати пенсії на підконтрольній території України особа надає в копіях: паспорт, ідентифікаційний номер, довідку тимчасово переміщеної особи), оскільки паперові пенсійні справи відсутні (знаходяться на непідконтрольній території України). У задоволенні позову просив відмовити.

Представник УСБУ в Чернігівській області надав заяву про розгляд справи за відсутності третьої особи, при вирішенні справи покладався на розсуд суду.

На підставі п.10 ч.1 ст.4, 263 ч.1 п.2 КАС України, справа розглядається у письмовому проваджені, оскільки провадження повинно було бути відкрите за правилами спрощеного позовного провадження.

Судом встановлено, що згідно довідки від 21.06.2016 № 924022459 ОСОБА_1 взято на облік як особу, переміщену з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції в Управлінні праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради Луганської області /а.с.9/.

З довідки № 093749 від 23.02.2009 вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом дитинства ІІІ групи безстроково, що також підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_4 /а.с.19,20/.

Згідно довідки від 21.06.2016 № 924022429 ОСОБА_2 взято на облік як особу, переміщену з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції в Управлінні праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради Луганської області.

З довідки № 093841 вбачається, що ОСОБА_2 є інвалідом дитинства ІІІ групи безстроково, що також підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_5 /а.с.17,18/.

Згідно довідки від 21.06.2016 № 924022430 ОСОБА_3 взято на облік як особу, переміщену з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції в Управлінні праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради Луганської області.

З довідки № 093882 вбачається, що ОСОБА_3 є інвалідом дитинства ІІІ групи безстроково, що також підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_6 /а.с.15,16/.

З березня 2016 року відповідач протиправно припинив виплачувати позивачам пенсію по інвалідності.

Згідно листа № 74/12/649 від 02.03.2016 від Управління Служби безпеки України в Чернігівській області вбачається, що 10.03.2016 пенсійні справи позивачів в ході проведення обшуку у Чернігівському об'єднаному управлінні ПФУ, були вилучені та визнані речовими доказами у кримінальній справі.

Згідно ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІУ від 09.07.2003 р. передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 4 вказаного Закону встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. У відповідності до частини 3 статті 4 Закону № 1058, яка визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення: організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення, здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно ст. 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно ст. 47 Закону №1058 пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеними у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Згідно п. 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 р. (в редакції Постанови КМ № 352 від 08.06.2016р.) довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону та абзацом шостим цього пункту. Довідка, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону.

Доказів скасування довідок позивачів відповідачем не надано.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

За приписами п.71 Порядку №509 у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

Окрім того, припинення виплати пенсії у зв'язку зі скасуванням органами соціального захисту населення довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи суперечить принципам, які закріплені в Конституції України та підставам, наведеним в Законі № 1058-ІУ.

Так, за висновками, наведеними в рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 07.10.2009 в Україні як соціальній правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати право громадянина на одержання призначеної йому пенсії незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія.

Таким чином, зміна пенсіонером місця проживання не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на отримання соціального захисту, а саме, отримання пенсії.

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Право на свободу пересування і вибору місця проживання в межах держави як невід'ємне право кожної людини закріплено також Загальною Декларацією прав людини 1948 року. Це право, як і інші права і свободи людини, є невідчужуваним, непорушним та не може зазнавати жодних обмежень, зокрема не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками місця мешкання. Отже, відсутність позивачки за місцем проживання не може позбавляти її права на виплату пенсії через впроваджений механізм реєстрації внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ст.1 Конституції України. Україна є правовою державою. Людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (стаття 3 Конституції України).

За приписами ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 р., право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У п.54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечено без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні від 08 липня 2004 р. у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-1У «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Також, у статті 49 Закону №1058 зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1)якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2)на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3)у разі смерті пенсіонера;

4)у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5)в інших випадках, передбачених законом.

Отже, в статті 49 Закону №1058 чітко встановлено, що виплата пенсії припиняється тільки за рішеннями двох суб'єктів - територіального органу ПФУ або суду та лише з підстав, визначених у цій статті.

Судом встановлено, що відповідачем не надано жодного доказу правомірності припинення виплат пенсій позивачам, доводи про неможливість виплати пенсії позивачам у зв'язку з вилученням УСБУ пенсійних справ позивачів та приєднання їх до кримінального провадження не є приводом зупинення пенсійних виплати, оскільки на даний час у кримінальному провадженні не встановлено винуватість жодної особи та не встановлено вини позивачів.

Таким чином, на час припинення відповідачем виплати пенсії позивачам березень 2016 року були відсутні, встановлені ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підстави для такого припинення.

Відповідно до частини 2 ст. 49 зазначеного Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому зокрема статтею 46 цього Закону.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі №К/9901/202/17 (№263/7763/17).

Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 371 КАС України, рішення суду в частині виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243-246, 371КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_3, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1до Управління Пенсійного Фонду України в м. Лисичанську Луганської області, код 21792407, яке розташоване за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. В.Сосюри, буд. 347 про визнання дій незаконними та зобов'язання до поновлення виплати пенсії, треті особи - Управління Служби безпеки України в Чернігівській області, яке розташоване за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченка, буд. 27, Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України, код 40378209, яке розташоване за адресою: м. Чернігів, пр. Миру, буд. 44 - задовольнити.

Визнати незаконними дії Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо відмови у виплаті пенсії ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області провести перерахування та виплатити заборгованість по соціальним виплатам (пенсіям) ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 за період з березня 2016 року по час прийняття рішення у справі.

Відповідно до ст. 371 КАС України, допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного адміністративного суду через Лисичанський міський суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня складення повного рішення.

Суддя: