Справа № 344/12277/17
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/5018/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 травня 2018 року, головуючий суддя - Островський Л.Є., ухвалене о 9:24 год. у м. Івано-Франківську, повний текст якого складено 17.05.2018 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання неправомірними дій та зобов»язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську, в якому просила визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську про відмову у призначенні їй пенсії, як матері інваліда з дитинства; зобов»язати Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську призначити їй пенсі за віком на пільгових умовах, відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», а саме з 23 серпня 2017 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що відповідачем протиправно відмовлено в призначенні пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства, з посиланням на те, що на таку пенсію мають право матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку. Із поданих позивачкою документів інвалідність її синові вперше встановлено з 04.04.1997 року, а висновок лікарсько-консультативної комісії позивачкою не представлено, а тому, на думку відповідача, відсутні підстави для призначення їй дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства..

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 травня 2018 року адміністративний позов задоволено; зобов»язано Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську (адреса: вул. Незалежності, 44 м. Івано-Франківськ) призначити пенсію ОСОБА_1 з 23 серпня 2017 року за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» як матері інваліда з дитинства.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що позивачем не представлено висновок ЛКК про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною інвалідом до досягнення шестирічного віку та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років, тому підстави для призначення пенсії відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв»язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 23 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про призначення їй пенсії за віком, у відповідності до п. 3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов»язкове медичне страхування», ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки є матір»ю інваліда з дитинства та виховала його до 8-ми річного віку , отже отримала право на призначення пенсії після досягнення 50-ти років і при стажі роботи не менше 15 років страхового стажу .

За наслідком розгляду вказаної заяви, ОСОБА_1 відповідачем листом від 05.09.2017 року №2517/03 відмовлено в призначенні пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства, з посиланням на те, що на думку відповідача, на таку пенсію мають право матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку. Із поданих позивачкою документів інвалідність її синові вперше встановлено з 04.04.1997 року, а висновок лікарсько-консультативної комісії позивачкою не представлено, а тому, відсутні підстави для призначення їй дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено безпідставність відмови їй у призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах, як матері інваліда з дитинства відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Як встановлено ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» жінки, які народили п»ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти «є» і «ж» статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії (стаття 94).

Відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» жінки, які народили п»ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Підпунктом 5 п. 2.1. Постанови правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії) передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи, які засвідчують особливий статус особи: документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом (при призначенні пенсії згідно з абзацом четвертим пункту 3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону).

Відповідно до п. 2.18 цієї Постанови визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров»я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку про те, що законодавством розмежовано поняття інваліда з дитинства та дитини-інваліда.

Згідно із цим Порядом необхідність подання висновку про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, передбачено лише для інвалідів з дитинства, які визнані такими після досягнення вісімнадцятирічного віку.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 визнаний інвалідом з дитинства без переогляду, відповідно до довідки до акту огляду МСЕК (а.с. 12).

Підтвердження наявності медичних показань для визнання дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, у разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку, стосується саме категорії дітей-інвалідів, а не інвалідів з дитинства, яким є ОСОБА_2

Таким чином, оскільки на момент звернення до УПФУ із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 досягла 50-річного віку, мала стаж роботи не менше 15 років, її сина було визнано інвалідом з дитинства, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова відповідача в призначенні пенсії позивачу з причини відсутності підтвердження факту визнання дитини інвалідом з дитинства до 6-ти річного віку є необґрунтованою, відтак адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 травня 2018 року у справі №344/12277/17 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
Т. І. Шинкар

Повний текст постанови складено 13.09.2018 року.