Справа № 1640/2872/18
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2018-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 рокум. ПолтаваСправа № 1640/2872/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /надалі - позивач/ звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області /надалі -відповідач, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області/ про визнання протиправною бездіяльності у вирішенні заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, та зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він 21 травня 2018 року звернувся із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. Листом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області №5196/0/26-18 від 22 червня 2018 року йому повідомлено, що Головним управлінням сформовано перелік земельних ділянок із зазначенням площ, які можуть бути передані в межах норм безоплатної приватизації на території області, та що інформація про перелік земельних ділянок оприлюднена на офіційному веб-сайті Головного управління. З бездіяльністю відповідача щодо невирішення у місячний строк питання, поставленого у заяві, про надання дозволу або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не погоджується та вважає її такою, що не відповідає вимогам частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України /а.с. 6/.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву зазначив, що листом №5196/0/26-18 від 22 червня 2018 року позивачу не було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, а лише роз'яснено вимоги постанови Кабінету Міністрів України №413 від 07 червня 2017 року "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" та запропоновано подати на розгляд Головного управління клопотання та відповідні до нього додатки з врахуванням цих вимог. На виконання цієї постанови Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області сформовано перелік земельних ділянок із зазначенням площ, які можуть бути передані в межах норм безоплатної приватизації на території області /а.с. 19-22/.

У судове засідання учасники справи не з'явилися.

Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності /а.с. 41/.

Відповідач явку свого уповноваженого представника до суду не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином /а.с. 18/.

За змістом пункту 1 частини третьої статті 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до частини першої цієї ж статті неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи та про причини неявки суд не повідомив, суд визнав за можливе розглядати справу за його відсутності.

Згідно з частиною дев'ятою статті 205 згаданого Кодексу якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене та достатність наявних у справі доказів, а також на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини.

21 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із заявою (вх. №К-7217/0/25-18 від 22 травня 2018 року) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населеного пункту /а.с.23/.

До вказаної заяви ОСОБА_1 додано копії паспорта, ідентифікаційного номера, рішення сесії Вороньківської сільської ради, довідки Вороньківської сільської ради, доручення та графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (викопіювання з кадастрової картки (плану)) /а.с. 23-24/.

Листом №5196/0/26-18 від 22 червня 2018 року Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області повідомлено ОСОБА_1 про те, що Головним управлінням сформовано перелік земельних ділянок із зазначенням площ, які можуть бути передані в межах норм безоплатної приватизації на території області, та що інформація про перелік земельних ділянок оприлюднена на офіційному веб-сайті Головного управління: http://poltavska.land.gov.ua /а.с. 25/.

Позивач, не погодившись з бездіяльністю Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у вирішенні заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та аргументам учасників справи, вказаних у заявах по суті, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовані Земельним кодексом України №2768-ІІІ від 25 жовтня 2001 року.

Відповідно до положень статті 116 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону /частина перша/.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування /частина друга/.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом /пункт "в" частини третьої цієї статті/.

Згідно з пунктом "б" частини першої статті 121 вказаного Кодексу громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

За приписом частини четвертої статті 122 цього Кодексу центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до частини шостої статті 118 цього ж Кодексу громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Таким чином, громадянин, який зацікавлений в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства, повинен зазначити на графічних матеріалах бажане місце розташування земельної ділянки.

Частиною сьомою статті 118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, вказаною нормою передбачено лише два варіанти поведінки державного органу за результатами розгляду клопотання особи про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, а саме: 1) надати дозвіл або 2) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

При цьому підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є невідповідність бажаного місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Наведена у частині сьомій статті 118 ЗК України підстава є єдиною і не передбачає право відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування від неї відступати та самостійно змінювати підставу відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та встановлювати вимоги (обмеження) до земельних ділянок, які зацікавлені особи бажають отримати у власність згідно з поданим клопотанням та графічними матеріалами до нього.

В той же час аналіз листа ГУ Держгеокадастру у Полтавській області № 5196/0/26-18 від 22 червня 2018 року свідчить про те, що надана вказаним листом відповідь не містить вирішення по суті питання, поставленого позивачем в заяві від 21 травня 2018 року (вхідний №К-7217/0/25-18 від 22 травня 2018 року).

У відзиві на позовну заяву (вих. № 937 від 29 серпня 2018 року) відповідач також звертає увагу суду на те, що цим листом не було відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а лише роз'яснено, що Головним управлінням сформовано перелік земельних ділянок із зазначенням площ, які можуть бути передані в межах норм безоплатної приватизації на території області, та запропоновано подати на розгляд Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області клопотання та додатки до нього з урахуванням інформації про перелік земельних ділянок /а.с. 20/.

Таким чином, на час розгляду справи відповідачем не розглянуто по суті заяву ОСОБА_1 (вх. №К-7217/0/25-18 від 22 травня 2018 року) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населеного пункту, у місячний строк, встановлений частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України.

За таких обставин суд дійшов висновку, що мала місце протиправна бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, яка полягає у не вирішенні у місячний строк, встановлений частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України, питання про надання або про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населеного пункту.

Визнаючи протиправною бездіяльність та зобов'язуючи Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області розглянути у місячний строк заяву ОСОБА_1 (вх. №К-7217/0/25-18 від 22 травня 2018 року) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, суд, з метою забезпечення прийняття відповідачем правомірного рішення (у розумінні волевиявлення), вважає за необхідне проаналізувати відповідь відповідача, надану листом № 5196/0/26-18 від 22 червня 2018 року.

Перелік земельних ділянок із зазначенням площ, які можуть бути передані в межах норм безоплатної приватизації на території області, та інформація щодо якого оприлюднена на офіційному веб-сайті Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, сформований відповідачем на виконання постанови Кабінету Міністрів України №413 від 07 червня 2017 року "Про деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними".

Цією постановою Кабінет Міністрів України затвердив Стратегію удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними (надалі - Стратегія).

Метою Стратегії є створення сучасної, прозорої і дієвої системи управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності, спрямованої на забезпечення захисту інтересів суспільства (насамперед учасників антитерористичної операції), територіальних громад та держави, а також раціонального та ефективного функціонування сільськогосподарських регіонів з урахуванням потреб розвитку населених пунктів, запобігання деградації земель, необхідності забезпечення продовольчої безпеки держави.

Як вбачається зі змісту Стратегії, Міністерство аграрної політики та продовольства разом з Державною службою з питань геодезії, картографії та кадастру мають розробити та внести на розгляд Кабінету Міністрів України у шестимісячний строк проекти відповідних нормативно-правових актів, спрямованих на реалізацію Стратегії.

Однак, на момент виникнення спірних правовідносин відповідні нормативно-правові акти не прийняті.

До того ж такі нормативно-правові акти мають бути прийняті відповідно до певного закону чи на виконання цього закону, яким регулюються вимоги (обмеження) до земельних ділянок, які можуть бути надані у власність зацікавленим особам.

Так, статтею 6 Земельного кодексу України встановлено, що виключно до повноважень Верховної ОСОБА_2 України віднесено регулювання земельних відносин шляхом прийняття законів.

Оскільки відповідний закон не прийнято і підставу відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою у Земельному кодексі України не змінено, то відсутність конкретної земельної ділянки у переліку земельних ділянок, оприлюдненому на веб-сайті Головного управління Держгеокадастру, не може бути підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

В своїй практиці застосування норми статті 118 Земельного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України №413 від 07 червня 2017 року ОСОБА_2 Суд неодноразово доходив висновку, що посилання на Стратегію як на підставу відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою не відповідає нормам національного законодавства /постанови Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №814/1961/17 (реєстраційний номер в ЄДРСР 73634659), від 19 червня 2018 року у справі №819/1061/17 (реєстраційний номер в ЄДРСР 74819870), від 19 червня 2018 року у справі №803/1183/17 (реєстраційний номер в ЄДРСР 74820888), від 26 червня 2018 року у справі №814/1755/17 (реєстраційний номер в ЄДРСР 74992357), від 21 серпня 2018 року у справі №810/3393/17 (реєстраційний номер в ЄДРСР 76035442)/.

Відповідно до частини п'ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 5 вказаного Кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 травня 2018 року (вх. № К-7217/0/25-18 від 22 травня 2018 року) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населеного пункту, у місячний строк, встановлений частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України, з урахуванням висновків суду.

Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачено судовий збір у сумі 1409,60 грн, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 19 липня 2018 року /а.с. 5/.

Відповідно до частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Частиною першою статті 4 вказаного Закону визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з частиною другою цієї статті за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, сплачується судовий збір за ставкою у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" з 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1762,00 грн.

Оскільки позовна вимога про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, є похідною від основної вимоги - про визнання протиправною бездіяльності у вирішенні заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність, то розмір судового збору, що підлягав сплаті за подання цього позову, становив - 704,80 грн /1762 грн х 0,4/.

Таким чином, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають витрати зі сплати судового збору у сумі 704,80 грн.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (с.Кізлівка, Чорнухинський район, Полтавська область, 37130, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, буд. 23, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ідентифікаційний код 39767930) про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у вирішенні заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населеного пункту, від 21 травня 2018 року (вх. №К-7217/0/25-18 від 22 травня 2018 року) у місячний строк, встановлений частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, буд. 23, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ідентифікаційний код 39767930) розглянути заяву ОСОБА_1 (с.Кізлівка, Чорнухинський район, Полтавська область, 37130, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населеного пункту, від 21 травня 2018 року (вх. №К-7217/0/25-18 від 22 травня 2018 року) у місячний строк, встановлений частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України, з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, буд. 23, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ідентифікаційний код 39767930) на користь ОСОБА_1 (с.Кізлівка, Чорнухинський район, Полтавська область, 37130, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 704,80 грн (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя ОСОБА_3