Справа № 808/513/18
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2018-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

23 липня 2018 року 13:14Справа № 808/513/18 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Гавриленко А.О., та представників:

позивача: Ревуцького С.В.,

відповідача: Деркача О.О., Жовтоножка Д.Ф.,

третьої особи: Попічко Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра»

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

третя особа Державна компанія з експорту та імпорту продукції і військового та спеціалізованого призначення «Укрспецекспорт»

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення в частині,

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра» (далі - позивач, КП «НВК «Іскра») до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Запорізькій області), третя особа - Державна компанія з експорту та імпорту продукції і військового та спеціалізованого призначення «Укрспецекспорт» (далі - третя особа - ДК «Укрспецекспорт»), в якій позивач просив суд:

скасувати податкове повідомлення - рішення № від 04.08.2017 в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податку на додану вартість у сумі 36259,11 грн. та штрафних санкцій в сумі 18129,56 грн.;

стягнути на користь позивача безпідставно нараховані та надміру сплачені до Державного бюджету грошові кошти на загальну суму 54388,67 грн., в тому числі збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податку на додану вартість у сумі 36259,11 грн. та штрафних санкцій в сумі 18129,56 грн.

Ухвалою суду від 13.02.2018 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Крім того, ухвалою суду від 12.03.2018 продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви до 05.04.2018.

Ухвалою суду від 09.04.2018 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 10.05.2018.

Протокольною ухвалою суду від 10.05.2018 підготовче засідання відкладено на 31.05.2018.

Ухвалою суду від 31 травня 2018 продовжено строк підготовчого провадження, а підготовче засідання відкладено на 02.07.2018.

В судовому засіданні 02.07.2018 оголошено перерву до 23.07.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що співробітниками ГУ ДФС у Запорізькій області була проведена планова виїзна перевірка КП «НВК «Іскра» під час проведення якої серед іншого досліджувались питання правильності нарахування та сплати податку на додану вартість за митною декларацією №125120105/2016/308087 від 12.04.2016. Зазначає, що під час здійснення митного оформлення за МД №125120105/2016/308087 від 12.04.2016 декларант - ДК «Укрспецекспорт» задекларував митну вартість - 70020,00 доларів США, що за курсом НБУ склала 1 790 453,34 грн., а КП «НВК «Іскра» за вказаною МД сплатило 358090,67 грн. податку на додану вартість. Разом з тим, контролюючий орган безпідставно вважає, що під час заповнення зазначеної митної декларації декларант мав врахувати при визначенні митної вартості плату, що була сплачена Комісіонеру за виконання доручення та відповідно до договору складає 7090,00 доларів США. Разом з тим, на думку позивача, такі доводи контролюючого органу є не обґрунтованими, оскільки відповідно до приписів пп.«а» п.1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості не враховуються комісійні за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів за кордоном. Зазначає, що відповідно до укладеного між позивачем та ДК «Укрспецекспорт» договору комісіонер - ДК «Укрспецекспорт» взяв на себе зобов'язання за дорученням комітента - КП «НВК «Іскра», за плату (комісійну винагороду/комісійні) виконати переддоговірну роботу, організовувати закупку виробів та вчинити правочин з закупівлі на зовнішньому ринку для КП «НВК «Іскра» товару, оцінка яких була здійснена за МД №125120105/2016/308087 від 12.04.2016, що відповідає визначенню комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних із посередництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів, а тому декларант не зобов'язаний був включати комісійні за договором комісії. Крім того, позивач вказував на те, що оскільки ним було сплачено грошове зобов'язання з податку на додану вартість визначене у податковому повідомленні - рішенні № від 04.08.2017, то сума коштів в розмірі 54380,67 грн. підлягає стягненню на його користь з відповідача, оскільки така сума грошового зобов'язання була не правомірно визначена контролюючим органом.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що за результатами проведеної планової перевірки контролюючим органом було встановлено порушення позивачем вимог ст.49, ч.1, 2 ст.51, ст.52, ч.2, п.1а) ч.10 ст.58, ст.257 Митного кодексу України та п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов'язання зі сплати митних платежів на загальну суму 36259,11 грн. Зазначає, що порушення вимог чинного законодавства України встановлено через надання КП «НВК «Іскра» недостовірних відомостей щодо складових митної вартості товару, а саме митна вартість радіостанції МІСОМ з додатковим обладнанням до них у кількості 6 штук дорівнює 1 971 748,89 грн. (77110 доларів США) та відрізняється від задекларованої КП «НВК Іскра» МД №125120105/2016/308087 від 12.04.2016, що призвело до заниження податкових зобов'язань зі сплати митних платежів, а саме з податку на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції) у сумі 36259,11 грн. Відповідач вказує, що позивачем протиправно не було включено до митної вартості товару за МД №125120105/2016/308087 від 12.04.2016 суму комісійної плати ДК «Укрспецекспорт», яка складає 7090 доларів США, що призвело до заниження податкового зобов'язання з ПДВ.

В судовому засіданні представники відповідача підтримали позицію викладену в письмових запереченнях проти позову, просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа - ДК «Укрспецекспорт» в наданих суду поясненнях заявлені КП «НВК «Іскра» позовні вимоги підтримала та зазначила, що відповідно до приписів Договору комісії визначено, що погоджена КП «НВК «Іскра» ціна виробі становить 77110,00 доларів США, яка сформована з урахуванням ціни закупівлі виробів у продавця, а також витрат ДК «Укрспецекспорт» згідно з пп.3.2.4 договору комісії та комісійної плати, визначеної в пункті 5.4 договору комісії. Разом з тим, ціна закупівлі виробів, відповідно до комплектації та кількості, становила 70020,00 доларів США, що і було зазначено в МД №125120105/2016/308087 від 12.04.2016. Зазначає, що Митним кодексом України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, тобто в даному випадку вартість виробів складала 70020,00 доларів США. Вказує, що твердження контролюючого органу про необхідність включення до митної вартості товару комісійної плати та витрат за договором комісії безпідставними та такими, що суперечать приписам підпункту а) пункту 1 частини 10 статті 58 Митного кодексу України.

Крім того, представник третьої особи вказував на необґрунтованість проведеного контролюючим органом розрахунку сум, які на його думку повинні були бути включені до спірної митної декларації, оскільки комісійна плата складає за договором 4901,40 доларів США, а не 7090,00 доларів США як зазначає контролюючий орган. Інші витрати пов'язані з організацією придбання та передачі виробів КП «НВК «Іскра», а тому не включаються до митної вартості в силу приписів Митного кодексу України. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що у період з 31.05.2017 по 13.07.2017 співробітниками ГУ ДФС у Запорізькій області проведено документальну планову виїзну перевірку Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра» з питання дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи за період з 01.01.2014 по 31.03.2017, за результатами якої складено Акт перевірки №419/08-01-14-12/14313866 від 26.07.2017.

Відповідно до висновків Акту перевірки №419/08-01-14-12/14313866 від 26.07.2017 контролюючим органом встановлено порушення позивачем:

вимог статті 49, частин 1 та 2 статті 51, статей 52, частини 4, п.1а) частини 10 статті 58, статей 257 Митного кодексу України, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов'язання зі сплати митних платежів на загальну суму 36259,11 грн., з них ПДВ у сумі 36259,11 грн.;

вимог частини 3 статті 150 глави 23 розділу V Митного кодексу України, з урахуванням пункту 1 частини 1 статті 284, частини 12 статті 286 Митного кодексу України, пункту 206.12 статті 206 Податкового кодексу України, п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України, пункту 4 розділу V Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Мінфіну від 31.05.2012 №657 «Про виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму» (зі змінами та доповненнями), що призвело до заниження податкового зобов'язання зі сплати митних платежів на загальну суму 42243,23 грн., з них: ввізне мито у сумі 7454,69 грн., ПДВ у сумі 34788,54 грн.

На підставі висновків Акту перевірки №419/08-01-14-12/14313866 від 26.07.2017 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення від 04.08.2017 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із ввезених на територію України товарів на загальну суму 106571,59 грн., в т.ч. за податковим зобов'язанням 71047,65 грн. та 35523,84 грн. - штрафні санкції.

Позивач, не погодившись з правомірністю прийняття контролюючим органом податкового повідомлення - рішення від 04.08.2017 №, в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем з податку на додану вартість у сумі 36259,11 грн. та штрафних санкцій в сумі 18129,56 грн., звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем з податку на додану вартість у сумі 36259,11 грн. та штрафних санкцій в сумі 18129,56 грн. став висновок контролюючого органу про порушення позивачем вимог статті 49, частин 1 та 2 статті 51, статей 52, частини 4, п.1а) частини 10 статті 58, статей 257 Митного кодексу України, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов'язання зі сплати митних платежів на загальну суму 36259,11 грн., з них ПДВ у сумі 36259,11 грн.

При цьому підставою для висновку контролюючого органу про те, що позивачем занижено податкове зобов'язання зі сплати митних платежів на загальну суму 36259,11 грн. стало на думку контролюючого органу те, що декларантом КП «НВК «Іскра» в митній декларації №125120105/2016/308087 від 12.04.2016 зазначено митну вартість імпортованого товару 70020,00 доларів США замість 77110,00 доларів США, що призвело до заниження зобов'язання зі сплати ПДВ на суму 36259,11 грн.

Так, контролюючий орган вважає, що до МД №125120105/2016/308087 від 12.04.2016 протиправно не було включено суму комісійних витрат за договором між КП «НВК «Іскра» та ДК «Укрспецекспорт», разом з тим, суд не може погодитись з правомірністю таких висновків контролюючого органу, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (тут і далі в редакції чинній на момент оформлення МД №125120105/2016/308087 від 12.04.2016) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (ч.2 ст.51 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Частиною 2 статті 57 МК України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

З матеріалів справи судом встановлено, що між КП «НВК «Іскра» - комітент та ДК «Укрспецекспорт» - комісіонер було укладено Договір комісії №USE-16.1-176-D/K-15 від 09.11.2015 (далі - Договір комісії), відповідно до п.1.1 якого Комісіонер зобов'язується за дорученням Комітента за плату вчинити правочин з закупівлі на зовнішньому ринку для Комітента радіостанцій типу МІСОМ та додаткового обладнання до них (надалі - Вироби) згідно Додатку №1 до даного Договору від свого імені за рахунок Комітента (а.с.46-48).

Відповідно до пункту 1.2 Договору комісії, виступаючи від свого імені, Комісіонер самостійно вчиняє зовнішньоекономічну угоду (надалі - «Контракт») з постачальником (надалі - «Продавець»).

Згідно пункту 3.1 Комісіонер у відповідності до даного Договору зобов'язується, серед іншого:

3.1.1. Виконати переддоговірну роботу, укласти з Продавцем Контракт. В разі необхідності - вчинити інші правочини, спрямовані на забезпечення виконання наданого Комітентом доручення;

3.1.2. Організувати закупку Виробів на умовах СІР аеропорт Бориспіль (м. Київ, Україна) та вжити всіх необхідних заходів для передачі їх Комітенту в місті передачі згідно п.4.2;

3.1.3. Здійснити декларування Виробів, або вчинити правочин з декларування Виробів при їх імпорті в Україну, та сплатити пов'язані з цим платежі, за винятком платежів зазначених в п.3.2.1;

3.1.4. Передати Комітенту Вироби, що зазначені у Додатку №1 до даного Договору, в місці передачі згідно п.4.2 даного Договору.

Відповідно до пункту 5.1 Договору комісії, погоджена Комітентом ціна Виробів за даним Договором складає суму еквівалентну 77110,00 доларів США у гривнях США і наводиться у Додатку №2 до Договору, та сформована з урахуванням ціни закупівлі Виробів у Продавця, а також: витрат згідно з п.3.2.4.; комісійної плати визначеної п.5.4. Договору.

Пунктом 5.2 Договору комісії передбачено, що ціна закупівлі Виробів у Продавця складає 70020,00 доларів США та наведена в Додатку №1 до даного Договору.

Відповідно до Специфікації виробів (Додаток №1 до Договору комісії) узгоджена вартість виробів - радіостанції МІСОМ та додаткове обладнання до них становить 70020,00 доларів США (а.с.51).

Судом встановлено, що ДК «Укрспецекспорт», на виконання вимог Договору комісії з КП «НВК «Іскра», 09.11.2015 укладено Контракт купівлі-продажу №USE-16-1-93-K/KI-15 з Elbit Systems Land and C4I Ltd. на придбання радіостанцій МІСОМ та додаткового обладнання до них (а.с.136-146).

Відповідно до пункту 6.1. Контракту купівлі-продажу, ціна товарів визначена в додатку А до цього Контракту. Ціна товарів, яка повинна бути сплачена покупцем - ДК «Укрспецекспорт» продавцю - Elbit Systems Land and C4I Ltd. за цим контрактом становить 70020,00 доларів США і складає загальну вартість Контракту.

Під час судового розгляду адміністративної справи судом встановлено, що під час здійснення митного оформлення товару придбаного у Elbit Systems Land and C4I Ltd. в митній декларації №125120105/2016/308087 від 12.04.2016 митну вартість товару задекларовано у сумі 70020,00 доларів США, що за курсом НБУ склало 1 790 453,34 грн., а позивачем за зазначеною митною декларацією сплачено податок на додану вартість в розмірі 358090,67 грн.

Відповідно до ч.4 ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно ч.9 ст.58 МК України, розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Відповідно до Відомості запланованих витрат за Договором комісії (додаток №2, а.с.52) встановлено, що загальна сума платежів за договором становить 77110,00 доларів США, яка складається з наступних платежів:

1. ціна закупівлі виробів - 70020,00 доларів США;

2. витрати комісіонера з організації передачі виробів комітенту - 2188,60 доларів США, у тому числі: 2.1. витрати на митне оформлення виробів - 500,00 доларів США, 2.2. витрати на оформлення дозволів ДСЕК України - 300,00 доларів США, 2.3. транспортні витрати - 600,00 доларів США, 2.4. витрати на послуги банків та конвертацію валюти - 788,60 доларів США;

3. комісійна плата - 4901,40 доларів США.

Так, контролюючий орган в Акті перевірки зазначив про необхідність включення до митної вартості товару усіх складових витрат за Договором комісії.

Разом з тим, суд зазначає, що вичерпний перелік витрат, які додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, визначений частиною 10 статті 58 Митного кодексу України, і до таких витрат не належать витрати комісіонера з організації передачі виробів комітенту, витрати на митне оформлення виробів, витрати на оформлення дозволів ДСЕК України, транспортні витрати, витрати на послуги банків та конвертацію валюти.

Більш того, суд звертає увагу контролюючого органу, що поставка товару за митною декларацією №125120105/2016/308087 від 12.04.2016 здійснювалась на умовах поставки СІР (Carriage and Insurance Paid to) аеропорт Бориспіль, що передбачає понесення витрат з транспортування та страхування товару продавцем.

Відповідно до ч.11 ст.58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню:

1) плата за будівництво, спорудження, складення, технічне обслуговування або технічну допомогу, здійснені після ввезення імпортних товарів, таких як промислова установка, машини або обладнання;

2) витрати на транспортування після ввезення;

3) податки, які справляються в Україні.

За таких обставин, твердження контролюючого органу про наявність підстав для включення до митної вартості товару суми в розмірі 2188,60 доларів США є не обґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України.

Також, суд вважає обґрунтованими доводи позивача та третьої особи щодо відсутності підстав для включення до складу митної вартості товару такої складової як комісійна плата в розмірі 4901,40 доларів США, з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту «а» пункту 1 частини 10 статті 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати, понесені покупцем: комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів.

Суд зазначає, що в даному випадку за митною декларацією №125120105/2016/308087 від 12.04.2016 оформлювалась поставка товару відповідно до Контракту купівлі-продажу №USE-16-1-93-K/KI-15 укладеного ДК «Укрспецекспорт» з Elbit Systems Land and C4I Ltd., тобто в даному випадку ДК «Укрспецекспорт» виступало покупцем товару, у зв'язку з чим витрати передбачені пп.«а» п.1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України не може включатися до митної вартості товару.

Зазначена позиція суду підтверджується також листом за підписом в.о. голови Державної фіскальної служби України від 17.10.2017 №23307/6-99-99-19-02-01-15, який наданий на запит ДК «Укрспецекспорт» (а.с.147).

Отже, на переконання суду, комісійна плата, одержана ДК «Укрспецекспорт» від КП «НВК «Іскра» в рамках виконання договору комісії, не підлягає включенню до митної вартості товару, оскільки є платою за надання послуг пов'язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що при прийнятті податкового повідомлення - рішення № від 04.08.2017 в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податку на додану вартість у сумі 36259,11 грн. та штрафних санкцій в сумі 18129,56 грн., контролюючий орган діяв не обґрунтовано та без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв'язку з чим наявні підстави для скасування податкового повідомлення - рішення у вказаній частині.

Щодо позовних вимог про стягнення на користь позивача безпідставно нарахованих та надміру сплачених до Державного бюджету грошових коштів на загальну суму 54388,67 грн., в тому числі збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податку на додану вартість у сумі 36259,11 грн. та штрафних санкцій в сумі 18129,56 грн., суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 затверджено Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, який розроблено на виконання статей 43, 45, 78 та 112 Бюджетного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України, статті 301 Митного кодексу України, статті 7 Закону України «Про судовий збір» та Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 375 (далі - Порядок №787).

Відповідно до пункту 2 Порядку №787, цей Порядок визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі).

Згідно пункту 3 Порядку №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Відповідно до п.5 Порядку №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС)) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року №1146, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за №1679/28124.

За таких обставин, суд зазначає, що Порядком №787 передбачений чіткий порядок повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, а також закріплено відповідну процедуру дій як платника податків так і контролюючого органу.

Позивачем до суду не надано доказів на підтвердження звернення до контролюючого органу з заявою про повернення надмірно/помилково сплачених коштів на виконання податкового повідомлення - рішення № від 04.08.2017 в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податку на додану вартість у сумі 36259,11 грн. та штрафних санкцій в сумі 18129,56 грн.

За таких обставин, суд вважає вимоги позивача про стягнення з ГУ ДФС у Запорізькій області безпідставно нарахованих та надміру сплачених до Державного бюджету грошових коштів на загальну суму 54388,67 грн. такими, що не узгоджуються з положеннями Порядку №787 та є передчасними, у зв'язку з чим задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення - рішення в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податку на додану вартість у сумі 36259,11 грн. та штрафних санкцій в сумі 18129,56 грн. відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішень, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра».

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра» задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 04.08.2017 за № в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податку на додану вартість у сумі 36259,11 грн. та штрафних санкцій в сумі 18129,56 грн.

3. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

4. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривень 00 копійок присудити на користь Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра» (адреса: 69071, м. Запоріжжя, вул. Магістральна, буд. 84; ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (адреса: 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 10.09.2018.

Суддя Ю.П. Бойченко