Справа № 1140/2423/18
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2018-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

07 вересня 2018 року м. Кропивницький Справа № 1140/2423/18

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Черниш О.А.

розглянула матеріали адміністративного позову

позивач: ОСОБА_1 (Ізраїль, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1)

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7а, )

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо непоновлення виплати їй пенсії по інвалідності 3 групи в розмірі пенсії за віком;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області перерахувати розмір та поновити виплату їй пенсії по інвалідності 3 групи в розмірі пенсії за віком з 07.10.2009 року, з врахуванням компенсації втрати частини доходів, з підвищенням та індексацією пенсії відповідно до статей 27, 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", доплатою до пенсії за понаднормативний стаж відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", як непрацюючому пенсіонеру, здійснити осучаснення пенсії відповідно до пенсійної реформи України, починаючи з 01.10.2017 року, та здійснити виплату пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі за цією позовною заявою суд дійшов до таких висновків.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником).

Позовну заяву підписано ОСОБА_2, як представником позивачки ОСОБА_1 На підтвердження повноважень представника до позовної заяви додано ксерокопію довіреності від 22.03.2018 року, виданої ОСОБА_1 у місті Тель-Авів, Держава Ізраїль на право представництва її інтересів фізичними особа, зокрема ОСОБА_2, та ксерокопію аркушу, на якому проставлений апостиль від 25.03.2018 року. Ці ксерокопії засвідчені підписом ОСОБА_2

Відповідно до частин 1, 2, 5, 6, 8, 9 статті 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді.

Оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Довіреності або інші документи, які підтверджують повноваження представника і були посвідчені в інших державах, повинні бути легалізовані в установленому законодавством порядку, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 34 Закону України "Про міжнародне приватне право" порядок видачі, строк дії, припинення та правові наслідки припинення довіреності визначаються правом держави, у якій видана довіреність.

Згідно зі статтею 13 цього Закону документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів" від 10.01.2002 року №2933-III Україна приєдналася до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів (вчинена в Гаазі 5 жовтня 1961 року; далі - Гаазька Конвенція).

Згідно зі статтею 1 Гаазької конвенції ця Конвенція поширюється на офіційні документи, які були складені на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави.

Для цілей цієї Конвенції офіційними документами вважаються: a) документи, які виходять від органу або посадової особи, що діють у сфері судової юрисдикції держави, включаючи документи, які виходять від органів прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; b) адміністративні документи; c) нотаріальні акти; d) офіційні свідоцтва, виконані на документах, підписаних особами у їх приватній якості, такі як офіційні свідоцтва про реєстрацію документа або факту, який існував на певну дату, та офіційні і нотаріальні засвідчення підписів.

Відповідно до статей 2, 3, 4 Гаазької Конвенції кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Для цілей цієї Конвенції під легалізацією розуміється тільки формальна процедура, що застосовується дипломатичними або консульськими аґентами країни, на території якої документ має бути представлений, для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплено документ.

Єдиною формальною процедурою, що може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 Конвенції апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Передбачений в частині першій статті 3 апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції.

Гаазька Конвенція набрала чинності для України 22.12.2003 року і застосовується у відносинах з Ізраїлем, яка також є країною-членом Конвенції.

Тож для цілей прийняття складеної в Державі Ізраїль довіреності, як документа, що підтверджує повноваження представника, та звільнення її від процедури легалізації, цей документ повинен містити апостиль або бути скріпленим з апостилем.

До позову долучено ксерокопію апостилю, вчиненого на окремому аркуші з перекладом, офіційність якого не завірена.

Відтак, суд прийшов до висновку, що долучені до позовної заяви ксерокопії довіреності від 22.03.2018 року та апостилю від 25.03.2018 року, які всупереч вимогам частини 5 статті 59 КАС України завірені особисто ОСОБА_2, не є належними документами, що підтверджують повноваження представника позивача ОСОБА_2 на ведення справи в суді та здійснення від імені позивачки її процесуальних прав та обов'язків.

За змістом статей 55 - 60 КАС України сторона у справі має право на звернення до суду через представника лише на підставі документу, що посвідчує його повноваження у визначеному законом порядку. Повноваження представника фізичної особи можуть підтверджуватись, зокрема, довіреністю, виданою цією фізичною особою, або копією такої довіреності, засвідченою у встановленому законом порядку чи підписом судді.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Враховуючи те, що належні докази, які б підтверджували повноваження ОСОБА_2 на підписання та подання даної позовної заяви від імені ОСОБА_1 відсутні, позовна заява підлягає поверненню, як така, що підписана особою, яка не має права її підписувати.

Згідно з частиною 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

При поданні цього позову ОСОБА_2 сплачено судовий збір у сумі 704,80 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду, зокрема, в разі повернення заяви або скарги.

Відтак, сплачений судовий збір може бути повернутий особі, яка його сплатила, за її клопотанням.

Керуючись статтями 59, 169, 171, 248, 256, 294, 295 КАС України, суддя

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1, подану ОСОБА_2, повернути.

Копію ухвали надіслати позивачці разом із позовною заявою.

Копію позовної заяви залишити у суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 15 - денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. Черниш