Справа № 528/592/18
Суддя: Федорак Л. М.
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Гребінківський районний суд Полтавської області
_________________________________________________________________ Справа № 528/592/18
РІШЕННЯ

Іменем України

06 вересня 2018 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Федорак Л.М., секретар судового засідання Коваленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 (далі позивач)

до

поліцейського роти № 1 батальйону № 1 УПП в Житомирській області капрала поліції ОСОБА_2 (далі відповідач)

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 455959 від 24.06.2018 року,

встановив:

02 липня 2018 року позивач звернувся із вищевказаною позовною заявою, в якій просив скасувати постанову серії ЕАА № 455959 від 24.06.2018 року, винесену поліцейською роти № 1 батальйону № 1 УПП в Житомирській області капралом поліції ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП, а справу закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24 червня 2018 року поліцейським роти № 1 батальйону № 1 УПП в Житомирській області капралом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 455959 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП України, і накладено стягнення у розмірі 510 грн. Зі змісту постанови позивач нібито перевозив вантаж, габаритні показники якого по ширині перевищували норму та не мав на це відповідного дозволу, чим порушив п. 22.5 ПДР та Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою КМУ № 30 від 18 січня 2001 року. Позивач вважає вищевказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, адже дії поліцейського при її винесенні є протиправними. Оскільки доказом щодо належності транспортного засобу до категорії великогабаритного чи великовагового є довідка про здійснення габаритно вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. Така позиція обґрунтована тим, що габаритно ваговий контроль щодо даного транспортного засобу не здійснювався, у матеріалах справи довідка про здійснення габаритно вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення відсутня, інші докази по справі також відсутні.

26.07.2018 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого в задоволенні позову просить відмовити за безпідставністю з огляду на те, що відповідно до технічних характеристик транспортного засобу, що містяться на інтернет сайтах, довжина комбайна дон 1500 складає 8,5 м, а ширина - 4,4 м. Тому він у будь-якому випадку підпадає під дію п. 22.5 ПДР України та, щоб здійснювати його перевезення по вулично шляховій мережі необхідно мати дозвіл про проїзд погоджений з органами Національної поліції України, якого у позивача не було, і до матеріалів справи не додано /а.с. 19-34, 36-47/.

В судове засідання сторони не зявилися, хоч повідомлялись про судове засідання належним чином, позивач в позовній заяві просив справу розглядати без його участі.

Зясувавши обставини, на які сторони посилаються, оцінивши докази, які мають юридичне значення, суд в світлі конкретних обставин справи вважає, що позов належить задовольнити, з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом із копії оскаржуваної постанови встановлено, що 24 червня 2018 року поліцейським роти № 1 батальйону № 1 УПП в Житомирській області капралом поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії ЕАА № 455959 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 132-1 КУпАП України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн. Згідно постанови позивач 24.06.2018 року о 12 год. 39 хв. в с. Мартинівка, дорога Київ Чоп 178 км, керував транспортним засобом з н/пр платформа FAYM ONVILLE SIBZ 3 VA, д.н.з. НОМЕР_1, та перевозив великогабаритний вантаж, комбайн зернозбиральний ДОН 1500, ширина якого перевищувала 2,6 м без узгодження з органами НПУ, чим порушив п. 22.5 ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами /а.с. 4/.

Статтею 132-1 КУпАП України встановлюється відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Згідно п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі ПДР), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує, зокрема, за шириною 2,6 м.

У такому разі згідно п. п. 4, 25 постанови КМУ від 18.01.2001 року № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред'являтися на вимогу уповноважених осіб.

Судом на підставі наданих відповідачем доказів, а саме скріншотів інтернет сайтів встановлено, що відповідно до технічних характеристик транспортного засобу зернозбирального комбайна Дон 1500, ширина його складає - 4,4 м /а.с. 41-47/. А отже, він підпадає під дію п. 22.5 ПДР України та, щоб здійснювати його перевезення по вулично шляховій мережі необхідний дозвіл про проїзд погоджений з органами Національної поліції України.

Проте позивач в силу ст. 77 КАС України, не довів наявність у нього таку дозволу на час винесення оскаржуваної постанови відповідачем.

Водночас, згідно п. 15 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879 (ділі Порядок) контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до п. 16 Порядку габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

При цьому згідно п.п. 3, 5-1 п. 2 Порядку габаритно-ваговий контроль контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів. Документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу;

Згідно п. 17 Порядку у разі коли за допомогою автоматичних зважувальних пунктів виявлено факт перевищення встановлених габаритно-вагових параметрів, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу здійснюється на найближчому стаціонарному та/або пересувному пункті габаритно-вагового контролю, за результатами чого водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення (п. 18 Порядку).

З огляду на викладене, належним та допустимим доказом порушення водієм п. 22.5 ПДР є довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Зважаючи на те, що відповідач не надав таких доказів, оскаржуване рішення прийнято не у спосіб, що передбачений законами України та без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Водночас, посилання на копію рапорту відповідача /а.с. 45/ як доказ у справі суд оцінює критично. Оскільки згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак відповідач не надав жодних інших із перелічених вище доказів на підтвердження обставин, викладених ним самим у рапорті та оскаржуваній постанові. Сам рапорт ніяким чином не спростовує обставини, на які посилається позивач.

Посилання відповідача на правомірність оскаржуваної постанови та дотримання норм чинного законодавства при її винесені є голослівними та нічим не підтверджені.

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП, застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

До випадків процедури скороченого провадження законом віднесено вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і пятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, частинами першою, другою, третьою і пятою статті 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), а також статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах вїзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, а також у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП).

А тому, зважаючи на притягнення позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, зафіксованого не у автоматичному режимі, відповідач повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення та розглянути відповідну справу за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України, зокрема, у приміщенні Управління патрульної поліції. Недотримання відповідної умови призвело до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

За таких обставин, оскаржувана постанова прийнята не у спосіб, що передбачений законами, необґрунтовано, без урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Власне, стаття 247 КУпАП встановлює, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення; закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, зокрема, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через два місяці з дня вчинення правопорушення.

Беручи до уваги те, що відповідач не надав доказів на підтвердження події і складу правопорушення в діях позивача, на даний момент строки накладення адміністративного стягнення закінчились, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, а позов задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України, з огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати належить компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

На підставі ст.ст. 132-1, 247, 251, 257, 258, 268, 277, 278, 279, 280, 284 КУпАП, керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 10-11, 77, 241-246, 251, 271-272, 286 КАС України, суд

ухвалив:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського роти № 1 батальйону № 1 УПП в Житомирській області ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 455959 від 24.06.2018 року.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 за ст. 132-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

Судові витрати компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, шляхом подачі апеляційної скарги Харківському апеляційному адміністративному суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Копію судового рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Позивач ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_2).

Відповідач поліцейський роти № 1 батальйону № 1 УПП в Житомирській області капрал поліції ОСОБА_2 (вул. Покровська, 96, м. Житомир, Житомирська область)

Суддя ОСОБА_4