Справа № 826/14265/18
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2018-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

13 вересня 2018 року м. Київ № 826/14265/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., ознайомившись з матеріалами адміністративної справи та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1

до Головного територіального управління юстиції у м. Києві

пр визнання протиправним та скасування рішення від 17.03.2014 № 11675704,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Сипчу К.М. від 17.03.2014 № 11675704 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 49/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1, що становлять: 1-1/8,7 кв.м, веранда, 1-1/10,7 кв.м житлова, 1-2/7,2 кв.м житлова, 3-1/9,6 кв.м коридор, 3-2/7,6 кв.м кухня, 3-3/9,1 кв.м житлова, 3-4/23,2 кв.м житлова, 3-5/4,6 кв.м коридор, 3-6/3,6 кв.м санвузол, льох літ. "під А", сарвй літ. "И", 1/2 споруд №1-№5, №1.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" у рішенні від 12.10.1978 вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з &? ;…&?к; питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів &?к;…&gп;". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктом 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Під суб'єктом владних повноважень у даному випадку розуміється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ним публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Крім того, частиною 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він та ОСОБА_3 є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_2 та між ними склався певний порядок користування житловими приміщеннями будинку. Раніше будинок належав матері позивача та третьої особи, однак після смерті їх матері залишилися приміщення, якими остання користувалась за життя та які були внесені відповідачем до Державного реєстру із зазначенням права власності на них за ОСОБА_3

При цьому, позивач також зазначає, що на даний момент між ним та ОСОБА_3 виник спір стосовно вказаних приміщень, який вирішується у Святошинському районному суді міста Києва, тому, на думку позивача, відомості внесені державним реєстратором щодо права власності ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є неправдивими, що стало підставою для звернення позивача до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Так, позивач оскаржує рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Сипчу К.М. про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 49/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1, в обґрунтування чого позивач посилається виключно на порушення його прав щодо порядку володіння та користування приміщеннями житлового будинку та наявність спору між ним та ОСОБА_3 щодо права власності на вказані приміщення.

Отже, правовідносини, які виникли між сторонами, випливають з правовідносин, пов'язаних з правом власності на об'єкт нерухомого майна, тобто спір виник не у зв'язку із виконанням або невиконанням суб'єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій.

Оскільки позивач вбачає у наслідках, які спричинені прийняттям рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на частку нерухомого майна, порушення, пов'язані саме з реалізацією своїх майнових інтересів щодо володіння, користування та розпорядження (права власності), визнання такого рішення протиправним та його скасування є способом захисту саме цивільних прав та інтересів позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного суду від 21 лютого 2018 року у справі №823/3501/13-а.

Крім того, суд звертає увагу позивача на неприпустимість зловживання процесуальними правами, оскільки ним вже було подано позовну заяву з ідентичним предметом та підставами позову. Так, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.08.2018 відмовлено у відкритті провадження у справі № 826/11899/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві в особі державного реєстратора Сипчу Крістіни Миколаївни, третя особа - ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення від 17.03.2014 № 11675704. Вказана ухвала позивачем не оскаржувалась та набрала законної сили.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною п'ятою статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається. Частиною шостою цієї статті передбачено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Керуючись статтями 170, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити ОСОБА_4 у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Роз'яснити позивачу, що повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

3. Роз'яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесений до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

4. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі та позовну заяву з усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Відповідно до частини другої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями)

Відповідно до частини другої статті 293, статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя О.П. Огурцов