Справа № 822/2129/18
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2018-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2129/18
РІШЕННЯ

іменем України

07 вересня 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І.

за участю:секретаря судового засідання Яворської І.Ю., позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою від 18.06.2018, в якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області від 05.06.2018 № НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що ним не допущено порушення вимог Постанови №957, оскільки мінімальна роздрібна ціна на реалізовані алкогольні напої - 38,0 грн., є більшою мінімально встановленої - 32,14 грн., адже реалізовані позивачем алкогольні напої за кодом УКТЗЕД відносяться до "Вермути та інші вина виноградні натуральні з додаванням рослинних або ароматизованих екстрактів у скляній тарі місткістю 0,7 л., в іншій тарі місткістю 1 л.", код УКТЗЕД 2205. Щодо продажу пива, вказує, що в даному випадку мав місце продаж алкогольних напоїв на розлив, який є різновидом роздрібної торгівлі, а не продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці. У приміщенні стоїть табличка з написом "Споживання пива в приміщенні магазину заборонено", що перевіряючими не відображено в акті.

Ухвалою від 16.07.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено судове засідання на 02.08.2018 (арк. спр.2-3).

Відповідачем подано до суду Відзив на позовну заяву від 27.07.2018, в якому вказує, що реалізований позивачем напій є лікеро-горілчаним виробом (код УКТЗЕД 2208) із вмістом спирту 20%. Також перевіркою встановлено факт реалізації в магазині алкогольного напою - пива на розлив для споживання на місці, без статусу громадського харчування, що підтверджується фіскальним чеком № від 11.05.2018. У ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями прямо вказано магазин позивача, а це свідчить про те, що позивач має право позивач має право лише на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, без права реалізації пива на розлив. В задоволенні позову просить відмовити (арк. спр. 38-40).

Ухвалою суду від 02.08.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання на 07.09.2018 (арк. спр. 57).

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, покликаючись на ті ж обставини і докази, які вказані в позові.

Представник відповідача в задоволенні позовних вимог просив відмовити з вказаних у Відзиві на позовну заяву підстав.

Заслухавши учасників судового розгляду, з'ясувавши обставини, на які вони покликаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази, суд прийшов до таких висновків, враховуючи наступне.

На виконання наказу ГУ ДФС в області від 15.05.2018 №1591 "Про проведення фактичної перевірки" (арк. спр. 43), відповідачем проведено фактичну перевірку належного позивачу магазину, розташованого за адресою Ізяславський район, с. Білеве, з питань дотримання суб'єктом господарювання ОСОБА_1 (код НОМЕР_2) вимог Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" №481/95-ВР, постанови КМУ № 957 "Про встановлення розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" та інших нормативно-правових актів, які регулюють ліцензування, виробництво, обіг, зберігання спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Результати перевірки зафіксовано в ОСОБА_2 від 16.05.2018 за №0097/22-01-40-01/НОМЕР_2 (далі - ОСОБА_2 перевірки), яким встановлено, що згідно інформації системи «Податковий блок» підсистеми «Чеки РРО» ФОП ОСОБА_1 встановлено факт реалізації 20.09.2017 алкогольного напою - настоянки «Моя вишенька» з коньяком 0,5л. 20% спирту за ціною 38.00 грн. (підтверджується фіскальним чеком №4), чим порушено Постанову КМУ №957 від 30.10.2008; ціна становила не менше 39,78 грн. Також перевіркою встановлено реалізацію в магазині алкогольного напою - пива на розлив для споживання на місці, без статусу громадського харчування, що підтверджується фіскальним чеком № від 11.05.2018 за ціною 13.10 грн. «Пиво Чернігівське» розливне 0.5л., та накладна про отримання даного пива в кегах 50 л, чим порушено ст.15-3 Закону України №481/95-ВР. При цьому перевіркою встановлено наявність у ФОП ОСОБА_1 ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (арк. спр. 41-42).

Не погодившись із висновками ОСОБА_2 перевірки, позивачем було подано на адресу ГУ ДФС у Хмельницькій області скаргу від 24.05.2018, у якій просив врахувати, що напій "Моя вишенька" з коньяком 0,5 л. 20% не відноситься до горілки та горілчаних виробів, був отриманий як Вермут лікерний, але помилково був закодований як настоянка. Також вказано, що торгувати пивом з бочки не заборонено, при наявності ЕККА, накладних, та видачі чеку при покупці (арк. спр. 13).

Листом від 04.06.2018 вих. № 14168/С/22-01-40-01-14 "Про розгляд заяви" Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області повідомлено позивача лише про проведену перевірку та її висновки (арк. спр. 14).

05.06.2018 на підставі ОСОБА_2 перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення за №, згідно з яким до позивача відповідно до абз. 10 та 14 ч.2 ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" №481/95-BP (далі - Закон №481/95-BP) застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 16800 грн. (арк. спр.15). Згідно розрахунку штрафних санкцій, за порушення абз. 10 ч.2 ст. 17 Закону №481/95-BP розмір штрафу склав 6800 грн., за порушення абз. 14 ч.2 ст. 17 Закону №481/95-BP - 10000 грн. (арк. спр.16).

Cтосовно встановленого перевіркою порушення - продажу алкогольного напою за ціною, що є нижчою за встановлені роздрібні ціни, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз.14 ч.2 ст.17 Закону №481/95-BP до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Згідно зі ст.1 Закону №481/95-BP алкогольні напої - це продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об'ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу "живого" бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об'ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Мінімальні оптові та роздрібні ціни на окремі види алкогольних напоїв встановлені у Додатку до постанови Кабінету міністрів України від 30.10.2008 №957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв", яким визначено такі ціни в залежності від коду УКТ ЗЕД алкогольного напою.

Отже, визначення виду алкогольного напою ставиться в пряму залежність від Української класифікації товарів зовнішньо-економічної діяльності.

Відповідач вважає, що перевіркою, проведеною 16.05.2018, він встановив, що 20.09.2017 позивач реалізував настоянку "Моя вишенька" з коньяком 0,5л. 20% спирту, котра є лікерно-горілчаним виробом саме з кодом УКТ ЗЕД 2208, відповідно до чеку РРО (арк. спр.48).

Так як інших доказів, крім чеку РРО від 20.09.2018, відповідач не надав, за відсутності встановленого факту наявності у позивача в 2017 році такого товару, як настоянка "Моя вишенька" з коньяком 0,5л. 20% спирту, суд вважає, що контролюючий орган не встановив порушення реалізації згаданого напою. Адже, позивачем надано копію видаткової накладної №16832/17570 від 23.03.2017, та фіскального чеку від 05.04.2017, згідно яких ним було придбано, зокрема, Вермут лікерний червоний Моя "Вишенька з коньяком" (20%) 0,5 л, та вказано код УКТ ЗЕД такого товару - 2205 10 90 00 (арк. спр. 34), що спростовує вищенаведений висновок відповідача.

Крім цього, потрібно враховувати, що реалізований алкогольний напій не відноситься до "Горілка та лікеро-горілчані вироби, інші", з кодом УКТ ЗЕД 2208, стосовно яких мінімальна роздрібна ціна за 1 літр 100-відсоткового спирту становить 397,76 гривень (та, як наслідок, ціна напою 0,5 л 20% має становити 39,78 грн.). Відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів про те, що вказана в чеку РРО від 20.09.2017 настоянка "Моя вишенька" з коньяком 0,5л. 20% спирту (арк. спр. 48) є лікерно-горілчаним виробом саме з кодом УКТ ЗЕД 2208.

Зазначене не спростовує зазначення у фіскальному чеку від 20.09.2017 назви товару - "настоянка", оскільки таке зазначення не свідчить про безумовне віднесення такого до алкогольного виробу з кодом УКТ ЗЕД 2208, так як постанова КМУ №957 та Закон України "Про митний тариф України" не містить у товарній позиції 2208 назву товару "настоянка". При цьому суд також звертає увагу на те, що в даному випадку підлягає встановленню саме факт наявності порушення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, а будь-які неточності у розрахунковому документі (касовому чеку) реєстратора розрахункових операцій не є підставою для притягнення до відповідальності згідно ст.17 Закону №481/95-BP без доведення самого факту вчиненого порушення.

Отже, позивачем доведено факт придбання та реалізації в 2017 році саме Вермуту лікерного Моя "Вишенька з коньяком" (20%) 0,5 л, і не встановлено відповідачем 16.05.2018, через 1 рік від дати чеку, факту реалізації 20.09.2017 настоянки "Моя вишенька" з коньяком 0,5л.

Відповідно до Додатку до постанови Кабінету міністрів України від 30.10.2008 №957 (далі - Постанова №957), роздрібна ціна товару "Вермути та інші вина виноградні натуральні з додаванням рослинних або ароматизувальних екстрактів у скляній тарі місткістю 0,7 л, в інший тарі місткістю 1 л" з кодом УКТ ЗЕД 2205 становить 45 грн.

Приміткою №2 до Додатку визначено, що мінімальна роздрібна ціна на вина та вермути у скляній та іншій тарі місткістю менш як 1 літр та більш як 1 літр, 1 літр у скляній тарі розраховується як добуток затвердженої мінімальної ціни та місткості тари, поділений на 0,7.

Таким чином, оскільки мінімальна роздрібна ціна реалізованого позивачем товару становить 32,14 грн. (45х0,5 / 0,7), а ціна реалізації склала 38,00 грн., позивачем не було порушено вимог Постанови №957. Тому підстав для застосування до позивача фінансових санкцій відповідно до абз. 14 ч.2 ст. 17 Закону №481/95-BP у вигляді штрафу у розмірі 10 000 грн. не було.

Стосовно іншого порушення, встановленого перевіркою, а саме реалізації в магазині алкогольного напою - пива на розлив для споживання на місці, без статусу громадського харчування, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз.10 ч.2 ст.17 Закону №481/95-BP до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень.

Згідно з ч.6 ст.15-3 Закону №481/95-BP продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, суб'єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів.

Відповідно до п.2 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року №854 (далі - Правила № 854), роздрібна торгівля алкогольними напоями - діяльність з продажу алкогольних напоїв безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших закладах ресторанного господарства.

Згідно п.22 Правил №854 продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Однак в ОСОБА_2 перевірки не відображено, що продаж алкогольних напоїв на розлив здійснювався у приміщенні магазину, в якому наявні будь-які спеціально обладнані місця для споживання алкогольних напоїв одразу після їх придбання (столи, стільці), а також наявність посуду, в якому неможливо придбати такі напої "на винос".

Наявні в матеріалах справи докази не підтверджують факт продажу позивачем пива на розлив саме для його споживання на місці, оскільки підтверджено лише факт продажу алкогольного напою, проте не факт споживання його на місці реалізації. Таким чином, в даному випадку має місце продаж алкогольних напоїв, який є різновидом роздрібної торгівлі, а не продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.08.2018 у справі №806/1285/17.

Отже, під час перевірки контролюючим органом не було встановлено факту продажу позивачем пива на розлив саме для споживання на місці, а матеріалами справи, зокрема, ОСОБА_2 перевірки, підтверджується право позивача на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, оскільки позивач має відповідну ліцензію. Таким чином, підстав для застосування до позивача фінансових санкцій відповідно до абз. 10 ч.2 ст. 17 Закону №481/95-BP у вигляді штрафу у розмірі 6 800 грн. також не було.

Щодо доводів відповідача про те, що відповідно до п.2 Правил №854 позивач не має права реалізації пива на розлив, суд зазначає наступне.

В ОСОБА_2 перевірки зазначено про порушення позивачем статті 15-3 Закону №481/95-BP, якою передбачено право лише окремих суб'єктів на продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці. Законом №481/95-BP не встановлено обмежень щодо продажу алкогольних напоїв на розлив. Посилання ж відповідача на пункт 2 Правил №854 є безпідставним, оскільки така норма не встановлює обмеження на такий продаж, а зазначене у ньому формулювання "у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших закладах ресторанного господарства" жодним чином не передбачає, що такий перелік є вичерпним. Тобто, контролюючому органу потрібно встановити та зафіксувати факт продажу алкогольного напою на розлив, і споживання його на місці реалізації суб'єктом, який не має цього права, чого не було.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного суду.

Таким чином, суд, з урахуванням висновку Верховного Суду у справі №806/1285/17, та обставин, встановлених у цій адміністративній справі, прийшов до висновку, що позивач довів позовні вимоги, а суб'єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, не довів, що діяв у межах закону при прийнятті оскаржуваного рішення, що підтверджено доказами, перевіреними в суді, тому позов задовольняється.

Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з квитанцією від 15.06.2018 №15 позивачем сплачено 1680 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Відповідно до ч.2 ст.132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, поданого фізичною особою - підприємцем, розмір судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" № 2246-VIII установлено з 1 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1762,00 гривень.

Отже, за звернення позивача до адміністративного суду із даним адміністративним позовом судовий збір складає 704,80 грн.

Таким чином, відповідно до ст.139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - відповідача слід стягнути 704,80 грн.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, позивач вправі звернутися до суду з відповідним клопотанням для вирішення питання повернення решти суми судового збору, внесеної у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно з ухвалою суду від 12.09.2019 суд виправив описку, допущену у резолютивній частині рішення щодо розміру судового збору.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області від 05.06.2018 за №.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1409,60 (одна тисяча чотириста дев'ять гривень шістдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 12 вересня 2018 року

Позивач:Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (вул. Вишнева, 4, м.Ізяслав, Хмельницька область,30300 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2)
Відповідач:Головне управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, м.Хмельницький, Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 39492190)

Головуючий суддя ОСОБА_3