Справа № 808/734/18
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 вересня 2018 рокусправа № 808/734/18
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Круговий О.О.

судді: Шлай А.В., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1,

позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року у справі №808/734/18 (суддя суду першої інстанції Батрак І.В.), яке прийняте о 16:25 годині в м. Запоріжжя у відкритому судовому засіданні, повне судове рішення складено 15.06.2018 року, за позовом ОСОБА_2 до Токмацької державної районної адміністрації в особі голови Дудукалова Віктора Сергійовича, третя особа: Запорізька обласна державна адміністрація в особі голови Бриля Костянтина Івановича про скасування розпорядження про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час звільнення,-

в с т а н о в и в :

27 лютого 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив: визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача від 29.01.2018 №3-к "Про звільнення ОСОБА_2"; поновити позивача на посаді заступника голови Токмацької РДА; стягнути з відповідача середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 29 січня 2018 року по 14 лютого 2018 року у розмірі 12 119,59 грн., та середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 30 січня 2018 року по 26 лютого 2018 року у розмірі 14 391,93 грн., а разом - 26 511,52 грн.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що що 26 грудня 2017 року, в день призначення нового голови місцевої державної адміністрації Дудукалова В.С., позивачем було подано заяву про припинення своїх повноважень заступника голови райдержадміністрації (відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Закону України "Про місцеві державні адміністрації"), але він не заявляв про своє звільнення та/або відмову від продовження своїх трудових відносин на займаній посаді. Вказує, що з моменту подання вказаної заяви фактично продовжив виконувати свої службові обов'язки і працював на цій посаді до 29 січня 2018 року включно, отже трудові відносини тривали до кінця робочого дня 29 січня 2018 року і про бажання припинити свою роботу не заявляв. Крім того, на думку позивача, звільнення свого заступника відноситься до категорії прав, а не обов'язків, новопризначеного голови районної державної адміністрації, оскільки чинне законодавство не містить вказівок на обов'язкове звільнення заступника попереднього голови місцевої державної адміністрації або заборону обіймати йому цю ж або іншу посаду в апараті новопризначеного голови місцевої державної адміністрації. Вважає, що чинне законодавство не містить такого формулювання для звільнення, як "у зв'язку із закінченням повноважень голови районної державної адміністрації", оскільки ч. 3 ст. 10 вищевказаного Закону передбачено лише обов'язок з боку перших заступників та заступників голів місцевих державних адміністрацій заявити про припинення своїх повноважень новопризначеним голова у день їх призначення, що і було зроблено позивачем шляхом подання заяви від 26.12.2017 із точним формулюванням відповідно до цього Закону. Звертає увагу суду, що минулого голову Токмацької РДА було звільнено з займаної посади за власним бажанням 24 липня 2017 року, тому вважає незаконним формулювання для його звільнення 29 січня 2018 року. Також, позивач вказує, що ст. 83 Закону України "Про державну службу" містить вичерпний перелік підстав для припинення державної служби, жодної з яких не було у наявності у даному випадку, крім того, частина друга цієї ж статті регламентує пряму заборону припинення державним службовцем державної служби на займані посаді з ініціативи новопризначених керівників. Крім того, відповідач зазначає, що 9 січня 2018 року при звільнені з ним не було проведено розрахунку по заробітній платі, а також не видано компенсацію за невикористану відпустку, а було проведено розрахунок лише 14 лютого тобто через 16 днів після звільнення, а тому просить стягнути з відповідача компенсацію за затримку розрахунку у розмірі 12 119,59 грн..

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року адміністративний позов задоволено частково: стягнуто з Токмацької державної районної адміністрації в особі голови Дудукалова Віктора Сергійовича (місцезнаходження: 71701, Запорізька область, м. Токмак, вул. Центральна, буд. 45, ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: 71701, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 29 січня 2018 року по 14 лютого 2018 року у розмірі 9306,12 грн., (дев'ять тисяч триста шість гривен дванадцять копійок).

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою у даній справі, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм процесуального та матеріального права просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована фактично доводами адміністративного позову. Також, позивач зазначає, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки доводам позивача стосовно того, що до 29.01.2018 року позивач фактично був державним службовцем та відповідач не мав права його звільнити, позивач вважає, що розпорядження №2-К від 25 січня 2018 року про та, що на посаду заступника голови Токмацької районної державної адміністрації з 28.01.2018 року не поширюється дія ЗУ «Про державну службу» має ознаки штучно створеного доказу. Також, заявник апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції було неправомірно взято до уваги розпорядження голови райдержадміністрації №5-к від 29.01.2018, яким внесено зміни до розпорядження №3-К від 29.01.2018, оскільки позивача із зазначеним розпорядженням ніхто не ознайомив, та на думку позивача розпорядження є таким, що виготовлено значно пізніше з метою лише подання до суду в якості доказу. Крім того, в апеляційній скарзі позивач зазначає, що його було звільнено із порушенням вимог п. 3.1.13 Положення про організацію роботи з кадрами в Запорізькій обласній державній адміністрації та місцевих органах виконавчої влади, а саме позивача звільнено з посади без одночасного призначення на це місце іншої особи. Також, заявник зазначив, що судом необґрунтовано відмовлено у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Від третьої особи на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що позивач хибно трактує норму закону та вважає, що голова РДА не мав права його звільняти оскільки не мав на відміну від позивача статусу державного службовця. Запорізька ОДА зазначає, що відповідно до т. 10 та 11 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації» голова райдержадміністрації має право звільняти заступника голови та інших, визначених законом працівників, незалежно від наявності в нього статусу державного службовця. Також, третя особа зазначає, що посилання позивача на неправомірність застосування п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП є необґрунтованими, оскільки строк перебування заступника голови РДА на посаді залежить від строку повноважень відповідного голови РДА.

В судовому засіданні представник позивача та позивач доводи апеляційної скарги підтримали. Посилаючись на доводи, викладені в адміністративному позові та апеляційній скарзі, просили суд апеляційну скаргу задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 перебував на посаді заступника голови Токмацької районної державної адміністрації відповідно до розпорядження голови адміністрації №52-к від 06.07.2015.

27 листопада 2017 року у зв'язку із набранням чинності 15 листопада 2017 оку Законом України від 09.11.2017 №2190-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань проходження державної служби", яким внесено зміни до Закону України "Про державну службу" стосовно непоширення його дії на голів місцевих державних адміністрацій, їх перших заступників та заступників, відповідно до ч. 3, 4 ст. 32 Кодексу законів про працю України позивача повідомлено під розпис про зміну істотних умов праці.

20 грудня 2017 року Президентом України призначено головою Токмацької районної державної адміністрації - Дудукалова В.С. з 26 грудня 2017 року.

26 грудня 2017 року позивач на ім'я новопризначеного голови райдержадміністрації написав заяву, у якій відповідно до вимог статті 10 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" заявив про припинення своїх повноважень на посаді заступника голови районної державної адміністрації у зв'язку з призначенням на посаду нового голови районної державної адміністрації.

Головою Запорізької облдержадміністрації було погоджено (від 29.01.2018 №00783/08-42) звільнення ОСОБА_2 з посади заступника голови Токмацької РДА у зв'язку із закінченням повноважень голови районної державної адміністрації.

Розпорядженням голови Токмацької районної державної адміністрації Дудукалова В.С. №3-К від 29.01.2018, ОСОБА_2, який перебував на посаді заступника голови Токмацької районної державної адміністрації, звільнено з займаної посади у зв'язку із закінченням повноважень голови районної державної адміністрації відповідно до статті 10 Закону України "Про місцеві державні адміністрації".

Як вбачається з оскаржуваного розпорядження № 3-К, під час його винесення Дудукалов В.С. керувалась ст. 6, 10, 39, 41 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", п.2 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, ст. 24 Закону України "Про відпустки".

Також, розпорядженням голови Токмацької районної державної адміністрації Дудукалова В.С. №5-к від 29.01.2018, внесено зміни до розпорядження №3-К від 29.01.2018 в частині заміни слів "Підстава: заява ОСОБА_2 від 26.11.2017, лист-погодження Запорізької облдержадміністрації від 29.01.2018 №00783/08-42" словами "Підстава: заява ОСОБА_2 від 26.12.2017, лист-погодження Запорізької облдержадміністрації від 29.01.2018 №00783/08-42".

Правомірність та обґрунтованість розпорядження голови Токмацької райдержадміністрації №3-К від 29.01.2018 р. Дудукалова В.С. про звільнення позивача з посади, поновлення позивача на роботі, а також стягнення середнього заробітку є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи частково в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вступаючи на посаду заступника голови Токмацької районної адміністрації особа вважається попередженою про своє можливе звільнення в силу прямої вказівки закону, ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації» у зв'язку з призначенням на посаду нового голови місцевої державної адміністрації. Також суд зазначив, що на момент звільнення позивача Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань проходження державної служби» посада заступника голови місцевої адміністрації була виведена і категорії посад державної служби, тому відповідачем не було порушено порядку звільнення позивача з займаної посади, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного розпорядження.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації», перший заступник та заступники голів місцевих державних адміністрацій виконують обов'язки, визначені головами відповідних державних адміністрацій, і несуть персональну відповідальність за

стан справ на дорученій їм ділянці роботи.

Перший заступник та заступники голови обласної державної адміністрації призначаються на посаду та звільняються з посади головою обласної державної адміністрації за погодженням із Кабінетом Міністрів України. Перший заступник та заступники голови районної державної адміністрації призначаються на посаду та звільняються з посади головою районної державної адміністрації за погодженням з головою обласної державної адміністрації.

Перші заступники та заступники голів місцевих державних адміністрацій заявляють про припинення своїх повноважень новопризначеним головам місцевих державних адміністрацій у день їх призначення.

Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації» (в редакції станом на час виникнення спірних відносин) голови місцевих державних адміністрацій призначають на посади та звільняють з посад своїх заступників, керівників структурних підрозділів відповідно до ст. 10 та 11 цього Закону.

Процедура призначення та звільнення заступників голови місцевої державної адміністрації Токмацької РДА також визначена Положенням про організацію роботи з кадрами в Запорізькій обласній державній адміністрації та місцевих органах виконавчої влади, затвердженим розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 17.01.2005 р. №15.

Відповідно до пп. 3.1.12 Положення, у випадку припинення повноваження голови райдержадміністрації, перший заступник, заступник голови, керівник апарату, заступник голови райдержадміністрації заявляють новопризначеному голові районної державної адміністрації про припинення ними своїх повноважень у день його признання.

У відповідності до пп. 3.1.13 Положення, якщо новопризначений голова районної державної адміністрації дає згоду на припинення повноважень першого заступника, заступника голови, керівника апарату, заступника голови райдержадміністрації, він протягом місяця надсилає обласній державній адміністрації подання про погодження звільнення з посади першого заступника, заступника голови, керівника апарату, заступника голови райдержадміністрації та копію його заяви про припинення ним своїх повноважень.

У разі одержання погодження від обласної держадміністрації, у день призначення на керівну посаду нового працівника, видається розпорядження про звільнення особи, яка обіймала цю посаду.

У трудовій книжці робиться запис «Звільнений у зв'язку з припиненням повноважень голови районної державної адміністрації відповідно до ст. 10 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації».

З аналізу зазначених норм права вбачається, що на заступника голови районної державної адміністрації покладено обов'язок щодо подання заяви про припинення повноважень при призначенні нового голови райдержадміністрації, тобто законодавцем визначено термін перебування на посаді заступника голови місцевої адміністрації. В свою чергу, голова райдержадміністрації наділений правом надати згоду на припинення повноважень заступника та за погодженням із з обласною державною адміністрацію прийняти рішення про його звільнення з посади у зв'язку з припиненням повноважень голови районної державної адміністрації відповідно до ст. 10 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації .

Як видно з матеріалів справи, приймаючи оскаржуване розпорядження про звільнення позивача з роботи, відповідачем було дотримано вимоги ст. 10, 39 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації», пп. 3.1.12, 3.1.13 Положення, в частині погодження звільнення позивача з обласною державною адміністрацією, а також в частині визначення підстави звільнення позивача з посади, оскільки вона повністю відповідає абз. 3 пп. 3.1.13 Положення.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи позивача про незаконність його звільнення із посиланням на статтю 83 Закону України "Про державну службу" та статтю 36 Кодексу законів про працю України є необгрунтованими, оскільки Закон України "Про місцеві державні адміністрації" є спеціальним по відношенню до положень Закону України "Про державну службу" та не містить спеціальних вимог чи заборон звільнення заступника голови адміністрації, оскільки таке звільнення відбувається у зв'язку із припиненням повноважень із дотриманням процедури встановленої ст. 10 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації».

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, на момент звільнення позивача з роботи Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань проходження державної служби" посада заступника голови місцевої державної райдержадміністрації була виведена із категорії посад державної служби України, у зв'язку із чим позивача 27 листопада 2017 року повідомлено під розписку про зміни істотних умов праці.

Згідно розпорядження голови районної державної адміністрації від 25 січня 2018 року №2-К «Про заступника голови районної державної адміністрації» взято до відома, що на посаду голови Токмацької РДА, з 28 січня 2018 року, не поширюється дія Закону України «Про державну службу».

Отже, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо законності та обґрунтованості розпорядження голови Токмацької райдержадміністрації Дудукалова В.С. №3-К від 29.01.2018 р. про звільнення позивача з посади та відсутності підстав для його скасування.

Відсутність підстав для задоволення позовних вимог про скасування розпорядження про звільнення позивача з посади свідчить і про відсутність підстав для задоволення вимог про поновлення позивача на посаді, а також про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки вказані вимоги є похідними від вимоги про скасування розпорядження №3-К від 29.01.2018 р. про звільнення позивача з посади.

Доводи апеляційної скарги про те, що розпорядження голови Токмацької райдержадміністрації від 25.01.2018 року №2-К, а також №5-к від 29.01.2018 року носять характер штучно створених доказів, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими оскільки, вказані розпорядження містять всі необхідні реквізити, та відповідають вимогам Закону щодо своєї форми та змісту. Натомість сторонами під час розгляду справи не заявлено, а матеріали справи не містять відомостей про оскарження або скасування вказаних розпоряджень в судовому або адміністративному порядку, також матеріали справи не містять доказів стосовно наявності кримінального провадження з фактом підробки документів або вироку суду, яким би встановлювався факт підробки зазначених розпоряджень. Тобто, позивач вказуючи на недопустимість врахування розпоряджень голови РДА в якості доказів посилається на підробку вказаних документів, однак суду не надано жодних доказів, які б могли підтвердити твердження позивача, що свідчить про наявність підстав для відхилення вказаних доводів позивача.

Стосовно доводів позивача про те, що його було звільнено з роботи із порушенням вимог Положення оскільки на час звільнення ОСОБА_2 не було призначено на посаду заступника голови райдержадміністрації іншої особи, суд зазначає наступне.

Так, пп. 3.1.13 Положення зазначено, що у разі одержання погодження від обласної держадміністрації, у день призначення на керівну посаду нового працівника, видається розпорядження про звільнення особи, яка обіймала цю посаду.

Тобто, вказаною нормою права визначено процедуру призначення нового працівника на керівну посаду, яка має відбутись в день звільнення особи, яка займала цю посаду раніше.

Між тим, ні Закон ні Положення не ставить в залежність можливість звільнення головою райдержадміністрації заступника голови на підставі ст. 10 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації» від факту одночасного прийняття на дану посаду іншого працівника.

Таким чином, на думку суду, той факт, що при звільненні з посади заступника голови райдержадміністрації позивача не було одночасно прийнято на цю посаду іншої особи не є обставиною, що порушила права та інтереси позивача, та відповідно не створює підстав для поновлення ОСОБА_2 на попередньому місці роботі.

Щодо доводів позивача про неправомірність рішення суду в частині відмови в задоволенні вимоги про стягнення на користь позивача витрат з надання правничої допомоги, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.134 КАС України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, з зазначеного вбачається, що розмір витрат на правову допомогу визначається згідно умов договору та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті.

Так, п. 4 Договору про надання правової допомоги від 14 лютого 2018 року №4 визначено основні критерії для визначення розміру гонорару адвоката позивача, серед них: строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання доручень Клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обґрунтованого розміру гонорару.

Також, в матеріалах справи міститься розрахунок витрат на правову допомогу за договором №4 від 14.02.2018 року, в якому наведено вид робіт, кількість використаних годин, а також вартість послуг у гривнях. При цьому, у зазначеному розрахунку не наведено тих критеріїв для визначення гонорару адвоката, які вказані в п. 4 Договору, а зазначено лише, що розрахунок вартості правової допомоги, виконаний у відповідності до положень ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розрахунок складено 26 лютого 2018 року. (а.с.31)

Між тим, Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» втратив чинність 15 грудня 2017 року на підставі Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що станом на час надання правової допомоги, а також складання розрахунку витрат на правову допомогу Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» втратив чинність тому вказаний Закон не міг бути підставою для обрахування витрат на правничу допомогу. Більш того, оскільки розрахунок витрат на правничу допомоги обрахований фактично не на підставі критеріїв визначених договором, а на підставі закону, який втратив чинність станом на час надання позивачу правничої допомоги та визначення її вартості, суд апеляційної інстанції зазначає, що вимоги про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу не підлягають задоволенню.

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, оскільки доводи позивача не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення суду є законним та обґрунтованим.

Керуючись, ст. 243, 308, 310, 316 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року року у справі №808/734/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 05 вересня 2018 року та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 07.09.2018 року.

Головуючий суддя: О.О. Круговий

Суддя: А.В. Шлай

Суддя: Т.С. Прокопчук