Справа № 521/17361/17
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2018-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2018 р.м.ОдесаСправа № 521/17361/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Плавич І.В.
Дата та місце ухвалення: 05.04.2018 р. м.Одеса

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді - Шеметенко Л.П.

судді - Домусчі С.Д.

судді - Шевчук О.А.

за участю секретаря - Брижкіної І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 05 квітня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Римарєва Владислава Анатолійовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, якому просила визнати протиправними дії співробітника патрульної поліції Римарєва Владислава Анатолійовича, скасувати постанову Серії АР №837203 від 25.09.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначила, що висновки інспектора поліції про порушення нею правил дорожнього руху є необґрунтованими, не враховують всіх обставин, що мають значення для вирішення питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, в тому числі вимушені дії позивача у зупинці транспортного засобу в забороненому місці. Зазначені обставини свідчать про невідповідність оскаржуваного рішення вимогам законодавства, що є безумовною підставою для його скасування та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 05 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР№837203 від 25.09.2017 року, ухвалену інспектором патрульної поліції 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції міста Одеси Римарєвим В.А. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Не погоджуючись з вказаним рішенням судом першої інстанції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини справи.

Постановою інспектора патрульної поліції 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Римарєва В.А. від 25.09.2017 року Серії АР №837203 застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. (а.с. 4).

Згідно вказаної постанови, 25.09.2017 року о 18:40 годині позивач здійснила зупинку транспортного засобу Ford Kuga н.з. НОМЕР_1 безпосередньо на перехресті вул. Торгової та пров. Княжеського, чим порушила п.п. «ґ» п. 15.9 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із вказаною постановою, посилаючись на її безпідставність, необґрунтованість і невідповідність чинному законодавству, позивач звернулася до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Вирішуючи справу та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного стягнення та не підтвердження належними і допустимими доказами факту скоєного позивачем адміністративного правопорушення, у зв'язку із чим вбачав всі підстави для скасування рішення суб'єкта владних повноважень та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, вважає їх правильними та такими, що відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Згідно із п. 1.5 Правил від 10.10.2001 року №1306 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п. 15.1 Правил від 10.10.2001 року №1306 зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Згідно із п.п. «ґ» п. 15.9 Правил від 10.10.2001 року №1306 зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Разом з цим, згідно із п. 15.14 Правил від 10.10.2001 року №1306 у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9 - 9.11 цих Правил.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції надано вірну правову оцінку правилам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та судом першої інстанції правильно враховано те, що відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з цим, слід зазначити, що відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі і на підставі пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, згідно пояснень, наданих позивачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, зупинка транспортного засобу у забороненому місці була вимушеною, пов'язана із поганим самопочуттям позивача та необхідністю прийняти ліки.

Обставини щодо поганого самопочуття під час вчинення адміністративного правопорушення підтверджуються і випискою виїзду бригади екстреної (невідкладної) медичної допомоги.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що доводи позивача про виникнення під час руху вимушеної зупинки через незалежні від водія обставини заслуговують на увагу, а відтак мали б бути враховані і поліцейським під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Проте, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, відповідач обмежився лише зафіксованим у встановленому порядку фактом вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, пояснення позивача до уваги не врахував, що свідчить про формальність вирішення питання про притягнення водія до адміністративної відповідальності.

На думку колегії суддів, у випадку, коли особа вчинила необхідні дії на підтвердження своєї невинуватості, а обставини щодо відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення підтвердились, притягнення особи до відповідальності не може мати місце, в тому числі виявлене правопорушення не може нести негативних наслідків для цієї особи.

Водночас, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи контролюючого органу про те, що відсутність у позивача обставин вимушеної зупинки підтверджується тим, що водій у такому випадку не вчинив дії згідно вимог пунктів 9.9 - 9.11 Правил дорожнього руху, в тому числі не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, не виставив знак аварійної зупинки, оскільки як показали обставини справи вжити таких заходів у позивача можливості не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Враховуючи викладене, оскільки порушення правил дорожнього руху відбулось з незалежних від позивача обставин, а поліцейським не було надано належної оцінки обставинам справи під час вирішення питання про притягнення водія до відповідальності, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про необґрунтованість оскаржуваної постанови, наявність підстав для її скасування та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 05 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 13.09.2018 р.

Головуючий, суддя: Л.П. Шеметенко

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.А. Шевчук