Справа № 638/2521/18
Суддя: Хайкін В. М.
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/2521/18

Провадження № 2-а/638/317/18

12.09.2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Хайкіна В.М.

за участю секретаря Скрипаченко В. Р.

з участю судового розпорядника Зміївської О. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного військового комісаріату м. Харкова, ТВО військового комісара Шевченківського районного військового комісаріату м. Харкова капітана ОСОБА_2 , провідного спеціаліста командування Шевченківського районного військового комісаріату м. Харкова Калашнікова Віталія Анатолійовича, третя особа: Новобаварський об`єднаний районний військовий комісаріат м. Харкова про визнання протиправними і скасування протоколу та постанови військового комісаріату у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом про визнання протиправними і скасування протоколу та постанови військового комісаріату у справі про адміністративне правопорушення. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.08.2013 року після закінчення п`яти років денної форми навчання у вищому навчальному закладі був знятий з реєстрації місця проживання за адресою гуртожитку і відповідно знятий з військового обліку в Дзержинському РВК м. Харкова. Після чого, маючи передбачений законодавством обов`язок стати на військовий облік, 27.12.2013 року ОСОБА_1 особисто звернувся до Жовтневого об`єднаного районного військового комісаріату м. Харкова із необхідними письмовими документами для постановки на військовий облік, однак з невідомих причин у постановці на військовий облік йому відмовлено. 08.01.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського обласного воєнного комісаріату із письмовою заявою, в якій просив роз`яснити йому за якою процедурою, на яких передбачених законом підставах, де, коли, як і в якому саме військовому комісаріаті він має стати на військовий облік, якщо він не має власного житла і постійного місця проживання, а лише тимчасово орендовану квартиру, власник якої відмовляє йому в наданні дозволу на реєстрацію в ній свого місця проживання. 09.01.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого об`єднаного районного військового комісаріату м. Харкова із заявою аналогічного змісту, в якій, крім іншого, просив у встановленому законом порядку поставити його на військовий облік. 13.02.2014 року ОСОБА_1 повторно з`явився до Жовтневого об`єднаного районного військового комісаріату м. Харкова із необхідними письмовими документами - приписним свідоцтвом та копією договору оренди квартири, зазначеними у листі-відповіді Харківського обласного військового комісаріату для постановки на військовий облік, однак йому було відмолено, оскільки всіх належних документів ним не надано. 07.03.2014 року ОСОБА_1 направив засобами поштового зв`язку на адресу вказаного військового комісаріату повторну письмову заяву, в якій просив поставити його на військовий облік до Жовтневого об`єднаного районного військового комісаріату м. Харкова на підставі необхідних для цього письмових документів, а саме: приписного свідоцтва та копії договору оренди квартири, однак, жодної відповіді та/або повідомлення на вказану заяву ОСОБА_1 про постановку на військовий облік Жовтневий об`єднаний районний військовий комісаріат м. Харкова заявнику так і не надіслав. 19.01.2018 року ОСОБА_1 на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В. А. за реєстровим №170 набув у власність квартиру АДРЕСА_1 для власного постійного проживання. 08.02.2018 року він звернувся до Шевченківського районного військового комісаріату м. Харкова з метою та бажанням встати на військовий облік, на особистому прийомі ОСОБА_1 було видано протокол від 08.02.2018 року про адміністративне правопорушення за статтею 210 КУпАП та постанову від 08.02.2018 за №43 за справою про адміністративне правопорушення. 09.02.2018 року позивач ОСОБА_1 знову прибув до приміщення Шевченківського районного військового комісаріату м. Харкова з метою проходження обстеження та медичного огляду для постановки на військовий огляд. З огляду на те, що як процедура складання та видачі вказаних протоколу та постанови відбувались з істотним порушенням вимог чинного законодавства, так і самі оскаржувані протокол та постанова у справі про адміністративне правопорушення складені та винесені з істотним (грубим) порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач ОСОБА_1 вимушений звернутися в районний суд із цим позовом за захистом та відновленням своїх порушених прав. Просить суд позов задовольнити, визнати незаконним (протиправним) і скасувати протокол про адміністративне правопорушення за статтею 210 КУпАП, складений провідним спеціалістом командування Шевченківського районного військового комісаріату м. Харкова Калашніковим В. А. 08.02.2018 року відносно ОСОБА_1 ; визнати незаконною (протиправною) і скасувати постанову тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 капітана ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення №43 від 08.02.2018 року відносно ОСОБА_1 ; закрити провадження в адміністративній справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення та/або спливу строку для накладення адміністративного стягнення.
Відповідачі - Шевченківський районний військовий комісаріат м. Харкова, ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 капітан ОСОБА_2 , провідний спеціаліст командування Шевченківського районного військового комісаріату м. Харкова Калашніков Віталій Анатолійович, отримавши копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви, відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову до суду не подали.

Третя особа - Новобаварський об`єднаний районний військовий комісаріат м. Харкова, отримавши копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви, пояснень щодо позову до суду не подав.

Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Будь-які рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його постановлено або вчинено, а суд, відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення. Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 капітана ОСОБА_2 підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 119, 00 грн.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП).
Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення. У ньому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (частина перша статті 256 Кодексу). Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами (частина друга статті 256 КУпАП). У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це; така особа має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до нього, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання (частина третя статті 256 КУпАП). Протокол разом з іншими матеріалами справи, зокрема процесуально оформленими доказами, перелік яких встановлено у статті 251 Кодексу, надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення (частина перша статті 257 КУпАП). Підвідомчість справ про адміністративні правопорушення визначено у главі 17 КУпАП.
У частині першій статті 277 КУпАП закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).
Згідно з частиною 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.
Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.
Як встановлено у судовому засіданні, відносно ОСОБА_1 08.02.2018 року складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого ОСОБА_1 в порушення вимог п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Указу президента «Про положення про військовий квиток рядового, сержантського і старшинського складу та Положення про військовий квиток офіцера запасу», з грудня 2017 року по теперішній час не з`явився до військкомату та не став на військовий облік як особа, яка досягла 27-річного віку, внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 210 КУпАП (а. с. 31).
Згідно постанови тво військового комісара Шевченківського районного військового комісаріату м. Харкова капітана ОСОБА_2 №73 від 08.02.2018 року, ОСОБА_1 в порушення вимог п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Указу президента «Про положення про військовий квиток рядового, сержантського і старшинського складу та Положення про військовий квиток офіцера запасу», з грудня 2017 року по теперішній час не з`явився до військкомату та не став на військовий облік як особа, яка досягла 27-річного віку, внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 210 КУпАП, та його притягнуто до адміністративної відповідальності із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 119 грн. (а. с. 32).
Згідно положень пункту 10 частини 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на який посилається Шевченківський районний військовий комісаріат м. Харкова, громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Тобто, положення вказаного пункту передбачають, що особа, яка приписана до відповідного військового комісаріату повинна з`являтися до нього за викликом для оформлення будь-яких документів та/або проходження медичного огляду.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, 06 серпня 2013 року позивач ОСОБА_1 , у зв`язку із закінченням навчання у вищому навчальному закладі та зняттям з реєстраційного обліку, був знятий з військового обліку в Дзержинському РВК м. Харкова, про що свідчить відмітка у приписному свідоцтві (а. с. 18).

Тобто, з 06 серпня 2013 року позивач ОСОБА_1 не був приписаним до жодного із військових комісаріатів, зокрема Шевченківського районного військового комісаріату м. Харкова, а отже, військовий комісаріат не мав права застосовувати положення вказаної вище норми як підставу притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Як наголошує позивач, та це не спростовано матеріалами справи, жоден військовий комісаріат, зокрема Шевченківський районний військовий комісаріат м. Харкова, не надсилав на поштову адресу позивача ОСОБА_1 письмовий виклик про необхідність з`явитись до військкомату.

Натомість, позивач ОСОБА_1 , маючи передбачений законодавством обов`язок стати на військовий облік, починаючи з січня 2014 року неодноразово намагався встати на військовий облік до Жовтневого об`єднаного районного військового комісаріату м. Харкова, про що свідчать письмові заяви про постановку на військовий облік, а також заяви з проханням роз`яснити належні до вчинення дії з питання постановки на військовий облік (а. с. 9, 15, 22), проте на військовий облік його не взято.

Таким чином, посилання військового комісаріату на положення пункту 10 частини 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як на підставу притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, є незаконним та необгрунтованим, оскільки позивач вимог вказаної статті ані станом на момент складення та винесення оскаржуваних протоколу та постанови, ані станом на момент їх оскарження не порушував.

Окрім того, другий нормативний акт - Указ Президента «Про Положення про військовий квиток рядового, сержантського і старшинського складу та Положення про військовий квиток офіцера запасу», на положення якого військовий комісаріат також послався у якості обґрунтування вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, втратив чинність ще 04 січня 2017 року на підставі Указу Президента «Про Положення про військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу та Положення про військовий квиток офіцера запасу» від 30 грудня 2016 року.

Більш того, військовий комісаріат не вказав, яку саме норму ОСОБА_1 порушив своїми діями та/або бездіяльністю, яка передбачає відповідну адміністративну відповідальність.

У свою чергу, положення статті 283 КУпАП визначають, що постанова про адміністративне правопорушення повинна містити, зокрема, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Таким чином, незазначення військовим комісаріатом в оскаржуваних протоколі та постанові у справі про адміністративне правопорушення відповідних конкретних норм чинного законодавства, за порушення яких ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, є порушенням вимог діючого законодавства.

Положення частини 1 статті 210 КУпАП, на підставі якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, визначають, що особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності у разі порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин або несвоєчасне подання в обліковий орган, де вони перебувають на військовому обліку, відомостей про зміну місця проживання, освіти, місця роботи, посади, а також порушення порядку проходження навчальних зборів (занять) у навчальних закладах Товариства сприяння обороні України та професійно-технічних навчальних закладах.

Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.
Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставиться до їх настання чи свідомо допускає їх настання (непрямий умисел).
Необережна форма вини характеризується тим, що особа не усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, не передбачає можливість настання негативних наслідків, хоча могла і повинна була усвідомлювати та передбачати - недбалість, або коли особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків, але легковажно розраховує на ненастання таких наслідків - самовпевненість.
Як вже зазначалося вище, ОСОБА_1 за наявності у нього бажання та мети не поставлено на військовий облік, не дивлячись на його чисельні особисті звернення до військового комісаріату та письмові звернення до них із проханням поставити ОСОБА_1 на військовий облік.

Отже, виходячи з наведеного вище, у діях ОСОБА_1 вбачається відсутність суб`єктивної сторони складу правопорушення, а саме відсутність вини у порушенні правил військового обліку.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, у адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Між тим, на підтвердження встановленого в постанові вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, доказів щодо порушення ОСОБА_1 вимог пункту 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», передбачених статтею 251 КУпАП, окрім адміністративного протоколу, відповідачем не надано.
При цьому, надана до матеріалів справи постанова про адміністративне правопорушення, незважаючи на не згоду позивача з вчиненням ним адміністративного правопорушення, не містить посилань на будь-які докази, які підтверджують порушення вищенаведених вимог Закону, що суперечить вимогам статті 251 КУпАП.
Матеріали справи не містять доказів правопорушення з боку позивача, який, у свою чергу, будь-які порушення зі свого боку заперечує, а можливість зібрання таких доказів втрачена. Водночас, в постанові не зазначено жодних підстав, з яких посадовою особою не було прийнято до уваги та відхилено пояснення ОСОБА_1 . Разом з тим, позивач зазначив, що йому не дали можливості реалізувати свої права, передбачені чинним законодавством, а саме був позбавлений права на захист та інших процесуальних прав.

Більш того, протокол про вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення та розгляд складеного протоколу з прийняттям відповідного рішення у вигляді постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, був складений та розглянутий одночасно в один день, при цьому розгляд протоколу був проведений безпосередньо після його складення. Вказана обставина, на думку суду, становила перешкоду ОСОБА_1 для здійснення ним у повному обсязі наданих йому статтею 268 КУпАП прав, зокрема останній був позбавлений права на ознайомлення з матеріалами справи та надання доказів на свій захист, права заявляти клопотання, користуватися при розгляді справи послугами адвоката.

Тобто, особа може бути піддана заходам впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та в порядку, встановленому законом, при цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, натомість, з огляду на відсутність спростування відповідачами наведених позивачем порушень при складанні процесуальних документів, суд вважає, що процедура притягнення ОСОБА_1 до відповідальності є сумнівною, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року.
Також суд наголошує, що скасування протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 210 КУпАП, складеного провідним спеціалістом командування Шевченківського районного військового комісаріату м. Харкова Калашніковим В. А. 08.02.2018 року відносно ОСОБА_1 виходить за межі компетенції суду, адже остаточним рішенням суб`єкта владних повноважень у даному випадку є саме постанова, яка і породжує правові наслідки та яку, за приписами статті 288 КУпАП можна оскаржити до суду. Натомість відповідно до статті 254 КУпАП, яка знаходиться в главі 19 розділу IV «Провадження в справах про адміністративні правопорушення», протокол про адміністративне правопорушення є лише документом, який порушує адміністративне провадження, і єдиною процесуальною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до Шевченківського районного військового комісаріату м. Харкова, ТВО військового комісара Шевченківського районного військового комісаріату м. Харкова капітана ОСОБА_2 , провідного спеціаліста командування Шевченківського районного військового комісаріату м. Харкова Калашнікова Віталія Анатолійовича, третя особа: Новобаварський об`єднаний районний військовий комісаріат м. Харкова про визнання протиправними і скасування протоколу та постанови військового комісаріату у справі про адміністративне правопорушення підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 6, 9, 77, 122, 139, 243-246, 262, 286 КАС України, ст. 279, 280 КУпАП суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ТВО військового комісара Шевченківського районного військового комісаріату м. Харкова капітана ОСОБА_2 , провідного спеціаліста командування Шевченківського районного військового комісаріату м. Харкова Калашнікова Віталія Анатолійовича, третя особа: Новобаварський об`єднаний районний військовий комісаріат м. Харкова про визнання протиправними і скасування протоколу та постанови військового комісаріату у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.
Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №43 від 08.02.2018 року, складену тимчасово виконуючим обов`язки військового комісара Шевченківського районного військового комісаріату м. Харкова капітаном ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за частиною 1 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 119 (сто дев`ятнадцять) грн. 00 коп.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за частиною 1 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду до або через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: