Справа № 487/1956/18
Суддя: Гаврасієнко В. О.
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/1956/18
Провадження № 2-а/487/145/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Гаврасієнка В.О., за участю секретаря судового засідання Гречаної А.Д., представника позивача Стинка С.О., представника відповідача Ковальського Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Миколаївській області Яковлева Володимира Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

12.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Миколаївській області Яковлева Володимира Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАА за № 344320 від 31.03.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, мотивуючи наступним. 31.03.2018 року інспектором патрульної поліції 1 роти 2 батальону УПП в Миколаївській області Яковлевим В.В. винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 255 грн. Позивач вважає зазначену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_1 правил дорожнього руху не порушував, так як діяв згідно правил зменшив швидкість та пропустив пішохода. Крім того, при складанні протоколу не допитані свідки. На підставі викладеного просив позовну заяву задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позову. Також зазначив, що під час патрулювання 31.03.2018 року інспектором Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Яковлевим В.В., разом з напарником було виявлено порушення Правил дорожнього руху. А саме водій автомобіля Hyndai IX д/н НОМЕР_1 рухаючись в м. Миколаєві по пр. Центральний в районі перехрестя з вул. 8-го Березня, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився перед пішохідним переходом, чим створив перешкоду пішоходу, тим самим порушив п. 18.1 ПДР України. Після чого інспекторами було прийнято рішення про зупинку даного транспортного засобу, згідно п.1 ч.1 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію». Підійшовши до водія, ким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину зупинки і перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1. ПДР України на підставі ч.1 ст.32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення п. 18.1 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 122 КупАП, було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача. Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, порядок та строки оскарження постанови та наслідки несплати штрафу. Інспектор виніс постанову та наклав стягнення на позивача в розмірі 255 грн., відповідно до санкції статті. Згідно ст. 285 КупАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови та запропоновано під підпис отримати копію документу. Оскільки позивачем не надано жодного підтвердження, що спростовує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, просив в задоволенні позову відмовити.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що є дружиною позивача. 31.03.2018 року вони з чоловіком їхали по пр. Центральному в бік центру. Перед пішохідним переходом зупинилися, а потім почали рух, але на вул. Рюміна були зупинені працівниками поліції, які пояснили їм, що вони не пропустили пішоходів, але відеофіксацію не показали. Вона бачила, що коли на пішохідному переході вони пропускали пішохода, то дві жінки стояли на бордюрі, вони знаходились за 1 метр від переходу, то ставили одну ногу на перехід, то убирали її.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що позивач її товариш. 31.03.2018 року вона їхала із позивачем по пр. Центральному. На перехресті вони зупинилися та пропустили пішохода та поїхали. Так біля переходу були ще жінки, які розмовляли між собою.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, оглянувши відеофіксацію правопорушення, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 31.03.2017 року інспектором Управління патрульної поліції Миколаївської області рядовим поліції Яковлевим В.В. було винесено постанову серії ЕАА №344320 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої 31.03.2018 року о 13.52 годин в м. Миколаєві пр. Центральний, 21 водій керуючи т/з наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, чим порушив п.18.1. ПДР Водій ТЗ не пропустив пішоходів, що наближаються до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи.

Частина 2 ст. 222 КУпАП наділяє працівників патрульної служби повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, в тому числі і у сфері дорожнього руху, до яких відноситься ч. 1 ст 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Ч. 4 ст. 258 КУпАП зазначає, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 Кодексу.

Таким чином, співробітником Управління патрульної поліції Миколаївської області правомірно було винесено постанову про адміністративне правопорушення.

У своєму позові гр. ОСОБА_1 зазначає, що працівники поліції склали постанову незаконно та він вважає її та такою, що підлягає скасуванню, оскільки правил дорожнього руху не порушував, так як діяв згідно правил: зменшив швидкість та пропустив пішохода. Однак твердження позивача спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, порядок дорожнього руху на території України відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабмін віл 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 18.1 ПДР України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Із оглянутої в судовому засіданні відеофіксації правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів та порушив п. 18.1 ПДР України.

Щодо повного всебічного з`ясування обставин, що мали значення для вирішення справи. Згідно з ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі, тому суд вважає, що стягнення було накладено правомірно.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розглядi справи про адмiнiстративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адмiнiстративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненнi, чи пiдлягає вона адмiнiстративнiй вiдповiдальностi, чи є обставини, що пом`якшують i обтяжують вiдповiдальнiсть, а також з`ясувати iншi обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 31 березня 2018 року, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення, доказів, які б спростували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, а судом таких обставин не встановлено.

За таких обставин, оцінивши надані докази, суд вважає, що вимоги позивача про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 9, 19, 20, 77, 241, 244, 245, 246, 286, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Миколаївській області Яковлева Володимира Вікторовича (місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1-б) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності з п. 15.5 Розділу VІІ Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 13 вересня 2018 року.

Суддя В.О. Гаврасієнко