Справа № 810/3148/18
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2018-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3148/18 Суддя першої інстанції: Панченко Н.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Кузьмишина О.М. та Кобаль М.І.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю:

представника позивача: - Задніпряного В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Будівельний альянс» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Будівельний альянс» до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2018 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Будівельний альянс» звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області про скасування постанови, в якому просив:

- визнати протиправною постанову головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Тарасенка В.О. про відкриття виконавчого провадження № 55918213 від 03.03.2018 року у зв'язку із закінченням строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 липня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що постанова Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 20.11.2017 року №З-2011/16-10/10-19/2011/08/01 до примусового виконання була звернута у встановлені законом строки, в тому числі й пунктом 34 Порядком накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 року № 244 (далі - Порядок).

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 20 листопада 2017 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області прийнято постанову №З-2011/16-10/10-19/2011/08/01, якою ТОВ «Будівельна компанія «Будівельний альянс» визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом 1 пункту 8 частини 3 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у розмірі 75780,00 грн.

02 березня 2018 року Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області звернувся до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови від 20.11.2017 року №З-2011/16-10/10-19/2011/08/01.

Постановою державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 03.03.2018 року №55918213 відкрите виконавче провадження з примусового виконання постанови від 20.11.2017 року №З-2011/16-10/10-19/2011/08/01.

Не погоджуючись з постановою про відкриття виконавчого провадження, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 6 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, в тому числі, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Перелік органів, уповноважених розглядати справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, визначено у статті 3 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Відповідно до частини 1 вказаної статті, справи про правопорушення, передбачені цим Законом, розглядаються: 1) виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад; 2) структурними підрозділами з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій; 3) центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Пунктом 1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 № 294, передбачено, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», постанови про накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, винесені посадовими особами, визначеними у частині другій статті 3 цього Закону, є виконавчими документами і підлягають виконанню в установленому законом порядку.

Отже, постанови про накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, прийняті Держархбудінспекцією або її територіальними органами, є виконавчими документами та підлягають виконанню відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частиною 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Таким чином, Законом України «Про виконавче провадження» встановлений вичерпний перелік підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження.

В позовній заяві та апеляційній скарзі наголошено, що виконавче провадження ВП №55918213 було відкрите на підставі виконавчого документа, строк пред'явлення якого до виконання минув, з приводу чого, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Строки пред'явлення виконавчих документів до виконання визначені у статті 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, частиною 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до частини 2 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Отже, постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності можуть бути звернуті до примусового виконання протягом трьох місяців з дня набрання ним законної сили.

Як вбачається з постанови Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 20.11.2017 року №З-2011/16-10/10-19/2011/08/01, датою набрання нею законної сили є 05.12.2017 року.

Таким чином, до примусового виконання постанова Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 20.11.2017 року №З-2011/16-10/10-19/2011/08/01 могла бути звернута у термін до 05.03.2018 року.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що заява про примусове виконання вказаної постанови була надіслана Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області 19.02.2018 року та надійшла до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області 02.03.2018 року.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 20.11.2017 року №З-2011/16-10/10-19/2011/08/01 до примусового виконання була звернута у встановлені законом строки, в тому числі й пунктом 34 Порядком накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 року № 244 (далі - Порядок).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Будівельний альянс» - залишити без задоволення, рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 липня 2018 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 311, 316, 321, 322, 325, 329, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Будівельний альянс» - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 липня 2018 року - без змін

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: О.М.Кузьмишина

М.І.Кобаль