Справа № 802/3984/15-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 серпня 2018 р. Справа № 802/3984/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Комара П.А.,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука В.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Вімексім" (21036, м. Вінниця, вул. Максимовича, 4, оф. 211)

до: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (21027, м Вінниця, вул. Костянтина Василенка, 21)

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з Верховного суду на новий розгляд надійшла адміністративна справа №802/3984/15-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Вімексім" до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

Ухвалою суду від 18.06.2018 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У строк, запропонований судом, від відповідача до суду надійшов відзив (вх. №27666 від 04.07.2018) згідно якого представник Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області проти позову заперечує та просить у його задоволенні відмовити з наступних підстав.

Оскаржуване податкове повідомлення - рішення прийняте Вінницької ОДПІ на підставі акту перевірки №2452/2202/37338260 від 07.09.2015 про результати позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "Вімекс" з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства при проведенні господарських операцій з ПП "АН Транс" за період з 01.01.2013 по 31.12.2013.

Відповідач звертає увагу суду на тому, що вироком Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/20533/14-к від 07.11.2014 керівника ПП "АН Транс" ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України (фіктивне підприємництво). Вказане свідчить про безтоварність господарських операцій позивача з контрагентом.

Відносно посилань позивача щодо безпідставності перевірки представник відповідача зазначив, що предметом попередньої перевірки позивача, яку проведено Крижопільської ОДПІ, являлись не аналогічні питання, що і при перевірці Вінницькою ОДПІ.

Щодо питання оскарження наказу №1532 від 20.05.2015 відповідач вказав, що згідно позиції ВАСУ саме на етапі допуску до перевірки платник податків має право поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого податкового контролю щодо себе. Водночас допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

ТОВ "Вімекс" допустив Вінницьку ОДПІ до проведення позапланової виїзної перевірки, а отже погодився з правомірністю наказу №1532 від 20.05.2015.

Позивач, в свою чергу скористався своїм правом та подав відповідь на відзив (вх. №29273 від 13.07.2018) згідно якої вважає твердження податкового органу безпідставними та просить задовольнити адміністративний позов.

Ухвалою суду від 02.08.2018 закрито підготовче провадження у справу та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача просив адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти позовних вимог та просив у позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши інші докази, які є у справі, суд встановити наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІМЕКСІМ» зареєстроване Вінницьким міським управлінням юстиції 14.06.2011 року, номер державної реєстрації - 0000723, яке знаходиться за адресою вул. Максимовича, буд.4, оф.211, м. Вінниця.

У період, що перевірявся, ТОВ «ВІМЕКСІМ» був платником податку на прибуток, на додану вартість, з доходів фізичних осіб та єдиного соціального внеску.

На підставі направлення №1773/22 від 19.08.2015 року та наказів від 20.05.2015 року за №1532 (про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «ВІМЕКСІМ») та від 19.08.2015 року за №2341 (про поновлення термінів проведення позапланової документальної перевірки ТОВ «ВІМЕКСІМ» та зміну складу перевіряючих) виданих Вінницькою ОДПІ, головним державним ревізор-інспектором відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту Вінницької ОДПІ ОСОБА_4 ст.20, п.75.1 ст.75, п.п.78.1.11 п.78.1, п.78.2 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України на виконання постанови слідчого слідчого з ОВС першого ОВС першого ВКР СУ ФГ ГУ Міндоходів в Одеській області від 03.03.2015 проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «ВІМЕКСІМ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства при проведенні господарських операцій з ПП «Ан Транс» за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року. За результатами вказаної перевірки було складено Акт від 07.09.2015 року за № 2452/2202/37338260.

Вказаною перевіркою встановлено наступні порушення відповідно до висновків:

- Пункту 44.1 статті 44, пунктів 138.2, 138.4, 138.6, 138.8 статті 138, п.п. 139.1.9 пункту 139.1. ст. 139 ПК України, в результаті чого занижено суму податку на прибуток у загальній сумі 157 865 грн. в т.ч. за 2013 рік - 157 865 грн.

Не погоджуючись з висновками Акту, 14 вересня 2015 року ТОВ «ВІМЕКСІМ» було подано заперечення.

21 вересня 2015 року Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області було надано лист № 27562/10/02-28-22-02 про результати розгляду заперечення, відповідно до якого заперечення ТОВ «ВІМЕКСІМ» залишено без задоволення.

29 вересня 2015 року ТОВ «ВІМЕКСІМ» засобами поштового звязку було отримано податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 23.09.2015 року на суму 236 798, 00 грн. (двісті тридцять шість тисяч сімсот девяносто вісім гривень) у звязку з чим було збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств, де 157 865 грн. (сто пятдесят сім тисяч вісімсот шістдесят п'ять гривень) - сума грошового зобовязання за основним платежем, а 78 933 грн. (сімдесят вісім тисяч дев'ятсот тридцять три гривні) - штрафні санкції.

10 жовтня 2015 року ТОВ «ВІМЕКСІМ» було подано скаргу вих. № 191/10 на податкове повідомлення-рішення Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області за № НОМЕР_1 до ГУ ДФС у Вінницькій області. (а. с. 40-47).

Рішенням ГУ ДФС у Вінницькій області від 26.10.2015 року за № 1392/10/02-32-10-04 про результати розгляду первинної скарги було залишено без змін податкове повідомлення - рішення за № НОМЕР_1, а скаргу ТОВ «ВІМЕКСІМ» без задоволення.

19 листопада 2015 року ТОВ «ВІМЕКСІМ» було подано скаргу на податкове повідомлення-рішення Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області за № НОМЕР_1 до ДФС України. Відповіді на момент розгляду справи по суті отримано не було.

Непогоджуючись із прийнятим податковим повідомленням - рішенням ТОВ «ВІМЕКСІМ» звернулося до суду з позовом про визнання протиправним та скасування такого рішення.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 13.01.2016, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26.04.2016, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 23.09.2015 № НОМЕР_1.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.11.2016 рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду касаційної інстанції Вінницька ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області звернулася до Верховного Суду України із заявою про його перегляд з підстав, встановлених пунктами 1, 5 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Верховного суду від 03.05.2018 заяву Вінницької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області задоволено частково: Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13.01.2016, ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26.04.2016 та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 22.11.2016 у справі №802/3984/15-а скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Приймаючи таке рішення Верховний суд зазначив, що при розгляді справи суди мають перевіряти та оцінювати такі доводи контролюючого органу щодо неможливості здійснення підприємством легальної господарської діяльності.

Зокрема, в ході розгляду справи судами не взято до уваги наявність вироку Приморського районного суду міста ОСОБА_3 від 07.11.2014 у справі № 522/20533/14-к стосовно ОСОБА_3, який був засновником ПП «Ан Транс». Вказане ставить під сумнів реальність господарських операцій між позивачем та вказаним підприємством. Крім того, у рішеннях відсутнє мотивування, з яких доводів виходили суди, вважаючи виданий ТОВ «Іллічівський зерновий термінал» лист від 12.01.2015 № 10-01 таким, що підтверджує транспортування товару.

За вказаних обставин Верховний суд дійшов висновку, що у даній справі висновки судів про помилковість доводів відповідача щодо штучного формування валових витрат та податкового кредиту є передчасними та зроблені без належного зясування фактичних обставин справи.

Визначаючись щодо правомірності оскаржуваного податкового повідомлення - рішення суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Положеннями ст. 21 ПК України визначені обов'язки органів фіскальної служби, серед яких обов'язок дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій. Отже, органи фіскальної служби та їх посадові особи при прийнятті рішень, у т.ч. наказів про проведення позапланової перевірки, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений ПК України.

За змістом пп. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок, її предметом є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться - на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до пп. 78.1.11 п.78.1. ст.78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності такої обставини як отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанови органу, що здійснює оперативно- розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Відповідно до п.133.1 ст. 133 ПК України, платниками податку з числа резидентів є, зокрема, суб'єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК. Так, згідно з положенням пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХIV).

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: відомості про господарську операцію і підтвердження її реального (фактичного) здійснення.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконати дії (операції) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Відповідно до наведеного визначення господарська операція пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Верховний суд направляючи справу до суду першої інстанції на новий розгляд зазначив, що в ході розгляду справи судами не взято до уваги наявність вироку Приморського районного суду міста ОСОБА_3 від 07.11.2014 у справі № 522/20533/14-к стосовно ОСОБА_3, який був засновником ПП «Ан Транс», що ставить під сумнів реальність господарських операцій між позивачем та вказаним підприємством.

Так, судом встановлено, що Вінницькою ОДПІ проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «ВІМЕКСІМ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства при проведенні господарських операцій з ПП «Ан Транс» за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року.

В матеріалах справи міститься вирок Приморського районного суду міста ОСОБА_3 від 07.11.2014 у справі № 522/20533/14-к, яким встановлено, що ОСОБА_3 не маючи наміру займатись підприємницькою діяльністю, переслідуючи корисливу мету на отримання грошової винагороди, надав згоду перереєструвати на своє імя ПП «Ан Транс». Свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 205 Кримінального кодексу України ОСОБА_3 визнав.

Верховний суд в ухвалі від 12.09.2017 по справі №826/10933/14 зазначив, що статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть формально.

Як слідує із матеріалів справи, первинні документи від імені контрагента позивача ПП «АН Транс» складені та підписані саме директором ОСОБА_3, який, як встановлено вироком суду у кримінальній справі, у січні 2013 року, ОСОБА_3, не маючи наміру займатись підприємницькою діяльністю, переслідуючи корисливу мету на отримання грошової винагороди, в розмірі 100 доларів США (800 гривень), надав згоду невстановленій слідством особі перереєструвати на своє ім'я приватне підприємство «Ан Транс».

Таким чином керівник ПП «АН Транс» ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.41 ст. 205 КК України за кваліфікуючими обставинами - фіктивне підприємство, тобто придбання суб'єкту підприємницької діяльності (юридичної особи) без справжнього наміру здійснювати господарську діяльність, а з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб.

Тобто, контрагент позивача - ПП «АН Транс» створене для використовування іншими особами для створення видимості законності здійснюваної ними діяльності, пов'язаної з незаконним формуванням податкового кредиту, шляхом документального оформлення проведених безтоварних операцій з метою подальшої мінімізації та несплати податків до бюджету.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що зазначені вище обставини свідчать про відсутність здійснення реальних господарських операцій контрагента позивача ПП «АН Транс» з його постачальниками, і як наслідок відсутність у ПП «АН Транс» товару для поставки позивачу.

Визначаючись щодо належності листа ТОВ "Іллічівський зерновий термінал" як доказу, що підтверджує транспортування ріпаку згідно договорів поставки №КР23/09-2013-01А від 23.09.2013 та "КР24/09/-2013-02А від 24.09.2013, суд зазначає наступне.

Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, які брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Враховуючи аналіз зазначених норм законодавства, суд робить висновок про те, що всі первинні бухгалтерські документи податкові накладні, акти виконаних робіт, видаткові накладні, договори поставки, що надані позивачем на підтвердження реальності здійсненої господарської операції, не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, оскільки не відображають реальність цих господарських операцій, а є лише формальним підтвердженням господарської діяльності, так як контрагент позивача не мав на меті здійснення реальної господарської діяльності та у ПП «АН Транс» відсутні об'єкти оподаткування по операціях з придбання та продажу товарів (послуг) у відповідно до п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України реальної можливості на здійснення поставки товарів та надання послуг. Тобто, первинні бухгалтерські документи, які не фіксують факт вчинення господарської операції, не несуть доказовості відносно змісту здійснених операцій.

Враховуючи те, що в судовому засіданні не було доведено факту здійснення господарських операцій з ПП «АН Транс» та настання правових наслідків для обох сторін у цих правочинах, а навпаки було встановлено відсутність таких операції, то суд дійшов висновку, що Вінницька ОДПІ правомірно винесла податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 23.09.2015, а відтак позов задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вімексім" (21036, м. Вінниця, вул. Максимовича, 4, оф. 211, ); Вінницька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (21027, м Вінниця, вул. Костянтина Василенка, 21, ).

Суддя Комар Павло Анатолійович