Справа № 344/8685/17
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/6442/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Коваля Р.Й., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 червня 2018 року про залишення позовної заяви без розгляду, постановлену суддею Антоняк Т.М. у м. Івано-Франківськ, у справі №344/8685/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 Управління патрульної поліції м.Івано-Франківська лейтенанта поліції Королюка Петра Ігоровича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача - інспектора роти №1 Управління патрульної поліції м.Івано-Франківська лейтенанта поліції Королюка Петра Ігоровича, у якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР №828467.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 червня 2018 року позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвала мотивована тим, що позивач був повідомлений про судові засідання, повторно до суду не з«явився, про причини неявки суд не повідомив, із заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з»ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що в матеріалах справи відсутня ухвала суду про відкладення судового розгляду та виклик у судове засідання та відсутні докази повідомлення про відкладення судового розгляду.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Реалізація порушеного чи оспорюваного права відбувається шляхом пред'явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції.

Суд першої інстанції відповідно до ч.5 ст. 205 КАС України ухвалою від 21 червня 2018 року залишив позовну заяву без розгляду, встановивши, що позивач був повідомлений про судові засідання та повторно не прибув у судове засідання, про поважні причини неприбуття суд не повідомив, із заявою про слухання справи за його відсутності до суду не звертався.

Так, статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства визначено наслідки неявки у судове засідання учасника справи.

Відповідно до частини першої цієї статті неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; необхідність витребування нових доказів, у випадку, коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення (ч.2 ст.205 КАС України).

Водночас в силу ч.5 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

Як слідує з матеріалів справи, у судове засідання, призначене на 10 листопада 2017 року о 11:00, позивач не прибув, однак, покликаючись на наявність поважних причин неявки у судове засідання, заявив клопотання про відкладення розгляду справи на інший день, про що просив повідомити у встановленому законом порядку.

Повістку про виклик до суду на 20.03.2018 о 14:30 надіслано на зазначену позивачем адресу для листування «вул. Івасюка, 26/131, м.Івано-Франківськ» з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ф.119. Зазначене відправлення повернулося до суду разом з довідкою відділення поштового зв'язку від 18.11.2017, в якій причиною невручення поштового відправлення зазначено "за закінченням встановленого строку зберігання" (а.с.19).

20 березня 2018 року секретарем судового засідання складено довідку про те, що сторони по справі у судове засідання не з»явились, а тому розгляд справи здійснено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Повістку про виклик до суду на 21.06.2018 о 14:30 надіслано на зазначену позивачем адресу для листування «вул. Івасюка, 26/131, м.Івано-Франківськ» з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ф.119. Зазначене відправлення також повернулося до суду разом з довідкою відділення поштового зв'язку ф.20, в якій причиною невручення поштового відправлення зазначено "за закінченням встановленого строку зберігання" (а.с.25).

У судове засідання 21 червня 2018 року позивач не з»явився, про причини неприбуття не повідомив, клопотання про розгляд справи без участі не заявив.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора роти №1 Управління патрульної поліції м.Івано-Франківська лейтенанта поліції Королюка Петра Ігоровича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції встановив, що позивач повторно не прибув у судове засідання без поважних причин. При цьому суд дійшов висновку, що неявка позивача перешкоджає розгляду справи, так як вважає за необхідне заслухати особисті пояснення позивача чи його представника.

Заходи щодо виклику сторін у судові засідання перебачені Главою 7 Розділу І КАС України.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.124 КАС України судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями. Судовий виклик або судове повідомлення учасників справи здійснюється за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур'єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному ст.129 цього Кодексу.

Повістка вручається під розписку. Особа, яка вручає повістку, зобов'язана повернути до адміністративного суду розписку адресата про одержання повістки, яка приєднується до справи (ч.1, ч.2 ст.126 КАС України).

Відповідно до ч. 11 ст. 126 КАС України розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Частина 1 статті 131 Кодексу адміністративного судочинства покладає обов'язок на учасників судового процесу під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Враховуючи наведену правову норму, слід зазначити, що позивач про зміну місця проживання (перебування, знаходження) суд не повідомляв, тому на підставі ч.1 ст.131 КАС України судом першої інстанції повістки про виклик в суд було надіслано на адресу, вказану позивачем та наявну у матеріалах справи. Як наслідок, застосовуючи до спірних правовідносин ч.11 ст.126 КАС України та ч.1 ст.131 КАС України, повістки про виклик в судове засідання на 20 березня 2018 року та 21 червня 2018 року вважаються врученими позивачу.

Слід зазначити, що позивачу було відомо про наявність та розгляд справи №344/8685/17 та свідчить про те, що позивач не був позбавлений можливості брати участь у судовому засіданні.

Водночас частина 2 ст.44 КАС України покладає на учасників справи обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 7 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Закріплений у ст. 6 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права в Україні.

При цьому суд вказав, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходив з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 та "Круз проти Польщі" від 19.06.2001. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції вжиті перебачені Главою 7 Розділу І КАС України заходи щодо виклику позивача у судові засідання на 20 березня 2018 року, 21 червня 2018 року.

Оскільки позивач повторно не прибув у судове засідання, неявка позивача перешкоджає розгляду справи, суд вважав за необхідне заслухати особисті пояснення позивача чи його представника, доказів поважності причини своєї неявки у судові засідання суду не надав та клопотання про розгляд справи без участі за заявив, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду є обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 червня 2018 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі №344/8685/17 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді Р. Й. Коваль
В. Я. Макарик
Постанова складена в повному обсязі 10.09.2018.