Справа № 810/3331/18
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2018-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2018 року № 810/3331/18

Київський окружний адміністративний у складі судді Лисенко В.І.,

за участі: секретаря судового засідання Приходько Н.І.,

представника позивача - Родкевич Л.І. ,

відповідача - Крившука Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Авентин" до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень ,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство "Авентин" з позовом до Головного управління ДФС у Київській області , в якому просить скасувати податкові повідомлення - рішення від 18.062018 № та від 18.06.2018 №, прийняті ГУ ДФС в Київській області на підставі акту №1239/10-36-51-01/36758943 від 06.06.2018 року.

В основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень покладено висновок податкового органу про безпідставне формування позивачем податкового кредиту за рахунок сум податку на додану вартість згідно податкових накладних, отриманих від ТОВ «ТД «Полімер Трейдінг», що призвело до завищення Позивачем розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 304 326,50 грн та завищено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 16 336, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає висновки податкового органу безпідставними, оскільки господарські відносини між ПП «Авентин» та ТОВ «ТД «Полімер Трейдінг» мали реальний характер - товари поставлені контрагентом та оплачені позивачем. Ці факти підтверджуються документально, господарські операції належним чином відображені у податковому обліку і податковій звітності, а кримінальне провадження № 0000521 від 23.05.2016 року, на яке посилається відповідач, закрите 29.11.2016 року постановою слідчого прокуратури міста Києва. Позивач вважає висновки податкового органу неправомірними, а тому просить скасувати оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Відповідач проти позову заперечував, надав до суду письмовий відзив, у якому зазначив, що згідно з Актом перевірки від 06.06.2018 року № 1239/10-36-51-01/36758943 встановлено взаємодію ПП «Авентин» з ризиковим контрагентом (постачальником) ТОВ «ТД «Полімер Трейдінг», щодо якого наявна інформація про зареєстроване провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статті 258-2 Кримінального кодексу України. Так, відповідно бази даних АІС «Податковий блок» та ЄРПН, проведеного аналізу фінансового - господарської діяльності та з урахуванням Довідки наданої ОУ Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, відповідачем поставлено під сумнів законність придбання товарів (послуг), які документально реалізовані по ланцюгу постачання та отримані ПП «Авентин».

Ухвалою суду від 05.07.2018 відкрито спрощене позовне провадження у даній адміністративній справі.

У судове засідання, призначене на 03.09.2018 прибули представник позивача та представник відповідача. Під час судового засідання, представник позивача позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити, представник відповідача позовні вимоги не визнав, у задоволенні адміністративного позову просив відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Приватне підприємство «Авентин» відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є юридичною особою з 11.11.2009 (а.с.200-207).

Як платник податків позивач перебуває на обліку у Бориспільському відділенні Броварській ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області.

Як убачається з матеріалів справи, між позивачем та ТОВ «ТД «Полімер Трейдінг» був укладений договір поставки від 17.12.2015 №1712/15ТД, згідно якого ТОВ «ТД «Полімер Трейдінг» зобов'язувався передати, а позивач прийняти та оплатити на умовах, передбачених даним договором товар (партію товару) в кількості, асортименті та по цінах, вказаних в специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного договору (а.с.69-74).

На виконання умов договору, сторонами були укладені специфікації.

Перша специфікація від 19.07.2017 №61, у відповідності до якої, контрагент постачає позивачу поліетилен LLD Daelim ХР9200EN в кількості 2000 кг на суму 98016,00 грн (а.с. 75). Поставка товару була здійснена 20.04.2017 року та оформлена видатковою накладною від 20.07.2017 №744 (а.с.76).

З матеріалів справи встановлюється, що товар був доставлений на склад позивача перевізником ФОП Волковим С.А., з яким позивачем було укладено договір на здійснення послуг по автомобільному перевезенню та транспортній експедиції вантажів від 31.12.2015 № АВ-248/15 (а.с 77-80). Транспортування та доставка товару також підтверджується товарно-транспортною накладною від 20.07.2017 № Р744 та актом приймання виконаних робіт від 20.07.2017 № 174 (а.с.82-83).

У подальшому, ТОВ «ТД «Полімер Тредінг» на адресу ПП «Авентин», у порядку виконання вищевказаного договору та специфікації до нього, було виписано та зареєстровано податкову накладну від 20.07.2017 № 86 на суму 98016,00 грн., (ПДВ - 16 336, 00 грн) за поліетилен (а.с.84).

Сума податку на додану вартість у розмірі 16 336, 00 грн по зазначеній податковій накладній включена до складу податкового кредиту до податкової декларації з ПДВ позивача за липень 2017 року, та заявлено до суми відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника у банку за березень 2018 року.

Друга специфікація від 06.03.2018 № 92, згідно якої позивач придбав товар - поліетилен LD 15083-020 Сумгаіт в кількості 7 500 кг на суму 341 280, 00 грн, поліетилен SABIK LDPE HP0323NN 00900 в кількості 5 500 кг на суму 253 044,00 грн; поліетилен LD 10803-020 в кількості 4 000 кг на суму 176 019,00 грн.; поліетилен HDPE MARLEX ТR 144 в кількості 2 750 кг на суму 127 875,00 грн, всього на суму 898 215, 00 грн (а.с.91). Поставка товару була здійснена 07.03.2018 року та оформлена видатковою накладною від 07.03.2018 № 204 (а.с.92).

Постачання товару на склад позивача здійснено перевізником ПП «АСД-Логістік», з яким позивачем було укладено договір на здійснення послуг по автомобільному перевезенню та транспортній експедиції вантажів № 2101/3 від 21.01.2013 № 2101/3 (а.с.94). Транспортування та доставка товару також підтверджується товарно-транспортною накладною від 07.03.2018 № Р204 та актом приймання виконаних робіт від від 07.03.2018 № АС-0000235 (а.с.93,99).

У відповідності до третьої специфікації від 13.03.2018 №93, позивач придбав товар - поліетилен LD 15083-020 Сумгаіт в кількості 7 500 кг на суму 341 280,00 грн.; поліетилен LD 10803-020 в кількості 3 000 кг на суму 129 024,00 грн.; поліетилен HDPE MARLEX ТR 144 в кількості 2 000 кг на суму 91 008,00 грн, а всього товару на суму 561 312, 00 грн (а.с.124).

Поставка товару була здійснена 14.03.2018 року та оформлена видатковою накладною від 14.03.2018 № 229 (а.с.125), а поставка товару на склад позивача була здійснена перевізником ПП «АСД-Логістік», що підтверджується оформленою товарно-транспортною накладною від 14.03.2018 №Р229 (а.с.126) та актом приймання виконаних робіт від 14.03.2018 № АС-0000249 (а.с.127).

Також, на підставі специфікації від 16.03.2018 № 95, позивач придбав товар - поліетилен SABIK LDPE HP0323NN 00900 в кількості 4 000 кг на суму 183 216,00 грн.; поліетилен LD 15083-020 Сумгаіт в кількості 4 000 кг на суму 183 216, 00 грн., а всього товару на суму 366 432,00 грн (а.с.137).

З матеріалів справи убачається, що поставка товару була здійснена 16.03.2018 року та оформлена видатковою накладною від 16.03.2018 № 241 (а.с.138).

Товар був доставлений на склад позивача перевізником ПП «АСД-Логістік», доставка здійснювалась за рахунок ТОВ «ТД «Полімер Трейдінг» згідно визначеної в п.5 цієї специфікації умови доставки. Транспортування продукції оформлено товарно-транспортною накладною № Р241 від 16.03.2018 року (а.с.139).

Як встановлено судом та не заперечувалось відповідачем, ТОВ «ТД «Полімер Трейдінг» на адресу ПП «Авентин», у порядку виконання вищевказаного договору та специфікацій № 92,93,95, було виписано та зареєстровано наступні податкові накладні:

1) від 07.03.2018 року № 11 на суму 898 215, 00 грн (ПДВ - 149702,50 грн) за поліетилен (а.с. 100);

2) від 14.03.2018 року № 28 на суму 561 312, 00 грн (ПДВ - 93552,00 грн) за поліетилен (а.с.128);

3) від 16.03.2018 року № 38 на суму 366 432,00 грн (ПДВ - 61072,00 грн) за поліетилен (а.с. 38).

Суми податку на додану вартість у загальному розмірі 304326,50 грн по вищезазначеним податковим накладним включено до складу податкового кредиту до податкової декларації з ПДВ позивача за березень 2018 року.

Надалі, посадовими особами Податкового органу проведено документальну позапланової виїзну перевірку ПП «Авентин» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника у банку за березень 2018 року.

Перевірка проводилась з 18.05.2018 по 01.06.2018 на підставі наказу ГУ ДФС у Київській області від 17.05.2018 №1061 та направлень від 18.05.2018 №1492 та №1493.

За результатами вказаної перевірки оформлено Акт від 06.06.2018 року № 1239/10-36-51-01/36758943, яким встановлено порушення пунктів п.198.1, 198.3.,198.6, ст.201, п.200.4 ПКУкраїни, в результаті чого безпідставно сформовано податковий кредит по податку на додану вартість, який заявлений до бюджетного відшкодування до декларації за березень 2018 року на суму ПДВ - 16 336,00 грн, та завищено залишок від'ємного значення (рядок 21) на суму ПДВ у розмірі 304 326, 50 грн (а.с.15).

До зазначеного висновку контролюючий орган дійшов у зв`язку із тим, що згідно довідки управління Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, позивач взаємодіяв з ризиковим контрагентом ТОВ «Торговий дім «Полімер Трейдінг» який є постачальником по 1 ланцюгу постачання ПП «Авентин» - (Поліетилен LLDPE Daelim ХР9200EN) по якому наявне кримінальне провадження №0000521 від 23.05.2016 зареєстроване за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.258-2 КК України. За результатами аналізу ТОВ «ТД Полімер Трейдінг» та з врахуванням наявного кримінального провадження № 0000521 від 23.05.2016, встановлено ряд постачальників - учасників проходження схемного кредиту, які при здійсненні фінансово- господарських операцій задіяні у схемах мінімізації сплати податків та формування штучного, ризикового податкового кредиту з податку на додану вартість для реального сектору економіки. Тому, відповідно бази даних АІС «Податковий блок» та ЄРПН, проведеного аналізу фінансового - господарської діяльності та з урахуванням Довідки наданої ОУ Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, відповідачем ставиться під сумнів законність придбання товарів (послуг), які документально реалізовані по ланцюгу постачання та отримані ПП «Авентин».

На підставі Акту перевірки від 06.06.2018 року № 1239/10-36-51-01/36758943, відповідачем прийняті наступні податкові повідомлення рішення:

- від 18.06.2018 № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 16 336, 00 грн. та нараховано штрафних санкцій на суму 4 084,00 грн (а.с.61);

- від 18.06.2018 № , яким позивачу було зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 304 326,50 грн (а.с. 60).

Вважаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними, та таким що не відповідають нормам чинного законодавства, ПП «Авентин» звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Спірні у рамках даного провадження правовідносини регулюються Податковим кодексом України, який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно із підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит -це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1, 198.2 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулась раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податі у товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно із пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, ін. документами передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України встановлено, що податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, право на формування податкового кредиту виникає у платника податків у зв'язку із здійсненням ним господарських операцій, що підтверджені відповідними розрахунковим, платіжними, та іншими документами. Таке право покупця не ставиться в залежність від дотримання контрагентами вимог законодавства та вчинення ймовірних зловживань за ланцюгом постачання товару.

Статтею 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV визначено, що його дія поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно - правових форм власності.

Виходячи з вимог пункту другого статті 3 Закону №996 бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 цього закону встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документи; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, аналіз вищенаведених норм у їх зв`язку з фактичними обставинами справи свідчать про дійсність та фактичність господарських операцій позивача, з яких він сплачував податок на додану вартість та формував податковий кредит, що підтверджується переліком наданих, як суду в ході розгляду справи, так і контролюючому органу під час перевірки, первинних документів.

У цьому контексті, суд звертає увагу, що податковий орган ані в Акті перевірки, ані в ході судового розгляду не ставив під сумнів достовірність даних, які містять первинні бухгалтерські документи позивача, а також не зазначав про невідповідність первинних бухгалтерських документів вимогам чинного податкового законодавства, однак, і не взяв їх до уваги, при прийнятті оскаржуваного рішення.

Проте, основним чинником формування висновку щодо порушення позивачем чинного законодавства, став сумнів контролюючого органу у правомірності податкової діяльності його контрагента ( ТОВ «ТД «Полімер Трейдінг»).

Такі доводи Податкового органу суд оцінює критично, з огляду на наступне.

Так, в контексті спірних правовідносин належить відмітити рішення Європейського Суду з прав людини у справах «Інтерсплав» проти України (2007 рік, заява №803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і «Бізнес Супорт Центр» проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), у яких, перевіряючи відповідність позбавлення права на податковий кредит/бюджетне відшкодування вимогам статті 1 Протоколу №1, Європейський суд з прав людини застосовував принцип пропорційності. Цей принцип є складовою частиною принципу верховенства права і вимагає додержання "справедливого балансу" між вимогами публічного інтересу та захистом прав приватних осіб, у реалізацію яких здійснюється втручання держави.

Провівши відповідну оцінку, Європейський Суд з прав людини визнав, що «справедливий баланс» не додержується, коли платника податку на додану вартість позбавляють права на податковий кредит/бюджетне відшкодування за відсутності доказів його залучення до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, чи доказів того, що йому було відомо/повинно було відомо про таку діяльність його постачальників.

Крім того, суд зазначає, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податків, право на формування витрат та податкового кредиту не можуть ставитьсь у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Законодавством України не передбачено відповідальність юридичної особи за зобов`язаннями іншої юридичної особи.

Аналогічну правову позицію висловив Вищий адміністративний суд України у своїх ухвалах від 23.02.2012 у справі №К/9991/40332/11 та від 23.04.2012 у справі №К/9991/26905/12.

Кримінальне провадження, на яке посилається відповідач не може бути доказом протиправності та незаконності дії Контрагента та його посадових осіб у відношеннях з позивачем, і як наслідок цього, стати підставою для визнання операцій з ним нереальними та незаконними, оскільки сам по собі факт порушення кримінальної справи та матеріали досудового слідства не можуть слугувати належним доказом безтоварності (фіктивності) вчинених операцій до часу їх закріплення належним процесуальним шляхом.

Аналогічну правову позицію висловив Вищий адміністративний суд України у справах №К/800/63542/13, К/9991/69711/11, К/9991/16918/12

Крім того, кримінальне провадження № 0000521, на яке посилається відповідач, було закрите у зв'язку з відсутністю складу злочину на підставі п.2.ч.1.ст 284 КПК України 29.11.2016 року.

Не менш важливим, на думку суду, є також те, що визначальною ознакою господарської операції, яка дозволяє віднести грошову суму такої операції до фактичних, підтверджених витрат є зміна майнового стану платника податків.

При цьому, як встановлено судом, оплата за отримані Товари була проведена повністю, що підтверджують банківські виписки від 20.07.2017 року на суму 98 016,00 грн., від 20.04.2018 року на суму 32 219,47 грн., від 25.04.2018 року на суму 146 000,00 грн., від 26.04.2018 року на суму 256 000,00 грн., від 27.04.2018 року на суму 71 000,00 грн., від 15.05.2018 року на суму 242 875,00 грн., від 18.05.2018 року на суму 300 000,00 грн., від 21.05.2018 року на суму 100 000,00 грн., від 22.05.2018 року на суму 311 432,53 грн., від 30.05.2018 року на суму 366 432,00 грн.

Отже, у даній конкретній ситуації, судом встановлено, що товари, які поставлялись ТОВ «ТД «Полімер Трейдінг», позивачем були повністю оплачені, що підтверджується банківськими виписками. Така обставина не заперечувалась відповідачем та свідчить про безумовність зміни майнового стану ПП «Авентин».

Таким чином, суд дійшов висновку про безспірність, фактичність та дійсність господарських операцій між позивачем та ТОВ «ТД «Полімер Трейдінг», оформлених достатньою, достовірною та належною доказовою базою, наявною в матеріалах справи (договорами, актами приймання-передачі, актами надання послуг тощо).

Судом також, враховано той факт, що під час судового розгляду відповідачем не наведено обставини, які б спростовували факт здійснення позивачем спірних господарських операцій, достовірності і повноти відображення у податковій звітності, що вказує на безпідставність тверджень Податкового органу.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, за таких обставин та з урахування вищенаведеного, висновки податкового органу про завищення позивачем суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість задекларовану на рахунок платника податків у банку у розмірі 16 336, 00 грн., та про завищення позивачем розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 304 326,50 грн, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а відтак, податкові повідомлення-рішення від 18.06.2018 № та № , є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 4871,20 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням від 19.06.2018 № 14067 (а.с. 2).

Отже, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС України в Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 18.06.2018 № та №.

Стягнути на користь Приватного підприємства "Авентин" () за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області () судовий збір у сумі 4871 (чотири тисячі вісімсот сімдесят одна) грн 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.

Дата складення і підписання повного тексту рішення - 10 вересня 2018 р.