Справа № 523/14670/17
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2018-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2018 р.м.ОдесаСправа № 523/14670/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Сувертак І.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Потапчука В.О.

суддів - Бойка А.В.

- Шляхтицький О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 16 листопада 2017 року прийняту у порядку скороченого провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 (далі - позивач, скаржник, ОСОБА_2.) звернулася до суду із адміністративним позовом до Суворовського ОУПФ України в м. Одесі в якому просить:

1. визнати протиправними дії Суворовського ОУПФ України в м. Одесі щодо відмови врахування під час обчислення розміру пенсії позивачки трудового стажу, зазначеного в трудовій книжці, за період з 01 січня 2004 року по 11 квітня 2006 року та довідки про грошове забезпечення, за період з січня 2004 року по вересень 2005 року включно;

2. зобов'язати Суворовське ОУПФ України в м. Одесі врахувати під час обчислення розміру пенсії ОСОБА_2 трудовий стаж, зазначений в трудовій книжці за період з 01 січня 2004 року по 11 квітня 2006 року і довідку про грошове забезпечення, за період з січня 2004 року по вересень 2005 року включно, починаючи з моменту звернення з заявою про призначення пенсії за віком - з 23 червня 2017 року, та здійснити виплату недоплачених сум з урахуванням проведених виплат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 16 листопада 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2018 року після усунення недоліків апеляційної скарги відкрито провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Обставини справи.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Управлінні та з 23 червня 2017 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

31 липня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача з заявою на яку 08 серпня 2017 року Суворовське ОУПФ України в м. Одесі надано вмотивовану відповідь, відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Не погоджуючись із вказаною відповіддю позивачка звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що в діях УПФ України в Суворовському районі м. Одеси відсутні порушення прав, свобод та інтересів ОСОБА_2, оскільки відповідач діяв на підставі норм діючого законодавства України

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції не правильним та таким, що не відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" N 22-1 від 25 листопада 2005 року та Закону України «Про звернення громадян».

Джерела права й акти їх застосування.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 1 частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону № 1058-IV, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у частині 1, 10 статті 20 Закону № 1058-IV, якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно частини 12 статті 20 цього Закону страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Оцінка суду.

З урахуванням вказаних вимог чинного законодавства вбачається, що розрахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Таким чином, обов'язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Більш того, відповідно до ч.ч. 11, 12 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

За таких обставин, позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання підприємством, в якому він працює, обов'язку щодо сплати страхових внесків.

До того ж, колегія суддів зазначає, що невиконання відповідних обов'язків підприємством, не може стати на заваді в реалізації права на пенсію працівнику, який добросовісно працює та сплачує страхові внески.

До такого ж висновку дійшов ВАСУ в ухвалі від 29 червня 2017 року у справі №316/1394/16-а.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Так, дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що згідно копій Архівної довідки (а.с.13) та трудової крижки (а.с. 8-10) позивач в період з 01 серпня 1972 року по 13 грудня 2004 року проходила військову службу, таким чином доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_2 не повинна підтверджувати наявний трудовий та пільговий стаж за період з 01 січня 2004 року по 11 квітня 2006 року підлягають задоволенню.

При цьому, оскільки будь-яких посилань на не відповідність довідок чинному законодавству відповідачем не наведено і вимог для надання у нього уточнюючих довідок не існує, то відмова у врахуванні заробітної плати та стажу роботи за 2004 рік при призначенні пенсії є неправомірною.

Вищевказані обставини помилково не були встановлені судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови від 16 листопада 2017 року, що привело до помилкового висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2

При цьому, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції помилково відмовлено позивачці у задоволенні позову на підставі невідповідності встановленому законодавством зразку заяви ОСОБА_2 від 31 липня 2017 року.

Так, дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що згідно листа - відповіді Суворовського ОУПФ України в м.Одесі від 08 серпня 2017 року №207/Т-5 вбачається, що позивачці відмовлено у задоволенні заяви про призначення пенсії за віком від 23 червня 2017 року, а саме не зараховано період з 01 січня 2004 року по 11 квітня 2006 року, оскільки за даними персоніфікованого обліку відсутня сплата страхових внесків до Пенсійного фонду у вказаному періоді.

В результаті чого вона звернулася до суду з даним адміністративним позовом щодо визнання неправомірними дії відповідача з підстав відмови останнього в задоволенні її заяви від 23 червня 2017 року.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відмови позивачці у задоволенні позову на підставі невідповідності встановленого законодавством зразка заяви від 31 липня 2017 року, яка відповідно до матеріалів справи була надіслана до відповідача ОСОБА_2 після звернення з заявою від 23 червня 2017 року. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що вказана заява від 23 червня 2017 року в матеріалах справи зовсім відсутня.

Статтею 317 КАС України встановлено, що підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що судом попередньої інстанції при винесенні вказаного рішення порушено норми матеріального права та неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, таким чином керуючись п.п.1, 4 ч.1 ст. 317 КАС України колегія суддів вважає за необхідним, скасувати постанову суду першої інстанції, та ухвалити нову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Згідно ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

При цьому, частиною 1 ст.139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, відповідно до наявних в матеріалах справи квитанцій від 19 жовтня 2017 року №9 та від 02 березня 2018 року №50 про сплату судового збору за звернення до суду ОСОБА_2 з адміністративним позовом та апеляційною скаргою позивачці підлягають поверненню грошові кошти в загальній сумі (640 + 960) 1600 грн.

Частиною першою ст. 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

При цьому, відповідно до п. 2 частини 5 ст. 328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Керуючись ст.ст. 317, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 16 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправні дії Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі щодо відмови врахувати під час обчислення розміру пенсії ОСОБА_2 трудовий стаж, зазначений в трудовій книжці, за період з 01 січня 2004 року по 11 квітня 2006 року та довідки про грошове забезпечення, за період з січня 2004 року по вересень 2005 року включно.

Зобов'язати Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі врахувати під час обчислення розміру пенсії ОСОБА_2 трудовий стаж, зазначений в трудовій книжці, за період з 01 січня 2004 року по 11 квітня 2006 року і довідку про грошове забезпечення, за період з січня 2004 року по вересень 2005 року включно, та здійснити виплату недоплачених сум з урахуванням проведених виплат, починаючи з моменту звернення з заявою про призначення пенсії за віком - з 23 червня 2017 року.

Стягнути з Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 (код РНОКПП НОМЕР_1) сплачений судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текс судового рішення складений та підписаний 23 серпня 2018 року.

Головуючий суддя Потапчук В.О.
Судді Шляхтицький О.І. Бойко А.В.