Справа № 802/1337/16-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 вересня 2018 року

м. Київ

справа №802/1337/16-а

адміністративне провадження №К/9901/38790/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стародуба О.П.,

суддів - Анцупової Т.О., Кравчука В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 25.10.2016р. (суддя - Воробйова І.А.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. (судді: Сушко О.О., Смілянець Е.С., Залімський І.Г.) у справі за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Комерційна будівельно-сервісна компанія" до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування припису,

встановив:

У вересні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Комерційна будівельно-сервісна компанія" звернулося до суду з позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області третя особа: ФОП ОСОБА_1, в якому просило визнати недійсним та скасувати припис відповідача № 266-31 від 25.08.2016р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що припис винесено та вручено позивачу, в той час як перевірка проводилась щодо дотримання норм містобудівного законодавства ФОП ОСОБА_1

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 25.10.2016р., залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. позов задоволено. Визнано недійсним та скасовано припис Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області № 266-31 від 25.08.2016р.

Стягнуто на користь позивача 1378 грн. судового збору та 2900 грн. витрат на правову допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області.

З ухваленими по справі судовими рішеннями не погодилась Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилається на те, що проектна документація, виготовлена позивачем на замовлення ФОП ОСОБА_1, розроблена з порушенням вимог п.4.5., 8.2, абз. 2 п.4.1., п.п. 8.3., 8.4 Додатку Д. ДБН А.2.2-3:2012 в результаті чого було внесено припис «про усунення порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил №266-31 від 25.08.2016р.

Крім того, позивачем не підтверджено понесення витрат на правову допомогу, а саме не долучено договір про надання правової допомоги немає підтвердження виконаних робіт та не надано доказів сплати витрат на правову допомогу.

Заперечуючи проти касаційної скарги, представник позивача просив залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до частини першої статті 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI проектна документація на будівництво об'єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Згідно положень Порядку розроблення проектної документації на будівництво об'єктів, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.05.2011р. № 45, проектувальник - юридична особа, яка має у своєму складі відповідних виконавців, що згідно із законодавством одержали кваліфікаційний сертифікат, або фізична особа, яка згідно з законодавством має відповідний кваліфікаційний сертифікат.

За правилами п. 21 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об'єктів, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.05.2011р. № 45 проектна документація затверджується відповідно до Порядку затвердження проектів будівництва і проведення їх експертиз, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011р. № 560.

Згідно положень пункту 2 Порядку затвердження проектів будівництва і проведення їх експертиз, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011р. № 560 під терміном «проект будівництва» слід розуміти проектну документацію об'єктів архітектури, розроблену для нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будинків і споруд, технічного переоснащення об'єктів виробничого призначення на таких стадіях проектування, як техніко-економічне обґрунтування, техніко-економічний розрахунок, ескізний проект, проект, робочий проект.

Згідно п. 5 Порядку затвердження проектів будівництва і проведення їх експертиз, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011р. № 560 на виконання проектних робіт укладається договір у порядку, встановленому Загальними умовами договорів підряду в капітальному будівництві, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2005 року № 668.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній до 15 грудня 2017 року; далі - КАС України) якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

У п. 1 ч. 3 ст. 87 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких віднесено і витрати на правову допомогу.

В ході розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно наказу №411 від 29.06.2016р. та направлення № 43-П від 18.07.2016р., відповідачем проведено планову перевірку дотримання вимог чинного законодавства у сфері містобудування, будівельних норм, державних стандартів і правил щодо об'єкта добудови до магазину за адресою: АДРЕСА_1, замовником якого (об'єкта) є ФОП ОСОБА_1, що підтверджується декларацією про початок виконання будівельних робіт (зареєстрована 05.03.2014р.).

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт № 43-П від 19.08.16р., згідно якого проведено планову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, та встановлено порушення вимог містобудівного законодавства. Крім того встановлено, що будівельно-монтажні роботи на об'єкті виконуються згідно проектно-кошторисної документації, виготовленої у 2014 році ТОВ «Комерційна будівельно-сервісна компанія" під керівництвом Горохівського В.М., яка, в свою чергу, розроблена з порушенням вимог п.4.5., 8.2., абз.2 п.4.1., п.8.3., 8.4. Додатку Д ДБН А.2.2-3:2012.

Акт планової перевірки підписано фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 як суб'єктом містобудування, щодо якого здійснено державний архітектурно-будівельний контроль.

За результатами проведеної перевірки відповідачем видано директору позивача припис "про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил" №266-31 від 25.08.2016р., яким відповідач вимагав від позивача відкоригувати та доопрацювати проектну документацію в повному обсязі відповідно до вимог чинного законодавства у термін до 08.09.2016р.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про архітектурну діяльність»№687-XIV, замовником є фізична або юридична особа, яка має у власності або у користуванні земельну ділянку, подала у встановленому законодавством порядку заяву (клопотання) щодо її забудови для здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об'єкта містобудування.

Оскільки відповідачем згідно наказу №411 від 29.06.2016р. та направлення №43-П від 18.07.2016р., проведено планову перевірку дотримання вимог чинного законодавства у сфері містобудування, будівельних норм, державних стандартів і правил щодо об'єкта добудови до магазину за адресою: АДРЕСА_1, замовником якого (об'єкта) є ФОП ОСОБА_1, який є суб'єктом містобудування та здійснює реконструкцію об'єкта добудови і щодо якого здійснювався державний архітектурно-будівельний контроль, оскаржуваний припис відповідача мав бути складений щодо суб'єкта містобудування - ФОП ОСОБА_1, а не суб'єкта містобудування стосовно якого перевірка не проводилась.

Суди попередніх інстанцій дійшли до висновку про те, що відповідачем проведено планову перевірку дотримання вимог чинного законодавства у сфері містобудування, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єкті будівництва ФОП ОСОБА_1, а не позивача. Таким чином, припис про усунення порушень вимог законодавства щодо суб'єкта містобудування, щодо якого перевірка не здійснювалась, винесено з порушенням вимог Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. № 553.

Крім того, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач мав наміри виконати роботи по розробленню проектної документації щодо об'єкта будівництва на замовлення ФОП ОСОБА_1, про що видано наказ №7 від 28.01.2014р. «Про призначення головного інженера проекту» та розроблено варіант проекту, проте відповідний договір не було укладено, а тому проектна документація не виготовлялася.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн., що підтверджується договором №49/16-а про надання послуг в галузі права від 08.09.2016р. та квитанцією №49 від 08.09.2016р. про оплату послуг, суди попередніх інстанцій дійшли висновку що згідно ч. 1 ст. 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Оскільки розмір мінімальної заробітної плати становив 1450 гривень, а кількість відпрацьованих представником позивача - адвокатом ОСОБА_4 годин у судовому засіданні визначена виходячи із даних журналів судових засідань та складає 5 годин, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що сума понесених витрат на правову допомогу має відшкодовуватись у розмірі 2900 грн., виходячи з розрахунку 580 грн. (40% мінімальної зарплати) х 5 год.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки судів попередніх інстанцій не спростовують та є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи судами встановлено, що відповідачем перевірка позивача не здійснювалась, договору з ФОП ОСОБА_1 на розробку проектної документації та розробка такої позивачем не здійснювалась, а тому суди обґрунтовано прийняли рішення про задоволення позову.

Крім того, судами встановлено, що звертаючись до суду позивач на підставі відповідного договору скористався допомогою адвоката, який брав участь в судових засіданнях і надав докази понесення позивачем витрат на оплату такої допомоги, а тому суди обґрунтовано прийняли рішення про часткове задоволення вимог про розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки при ухваленні рішення суд апеляційної інстанції порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, тому суд прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Касаційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 25.10.2016р. та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. у даній справі - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Т.О. Анцупова

В.М. Кравчук