Справа № 805/826/16-а
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 серпня 2018 року

м. Київ

справа №805/826/16-а

адміністративне провадження №К/9901/7967/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І.,

суддів: Шипуліної Т.М., Хохуляка В.В.,

розглянув у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні без виклику сторін касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21.04.2016 (суддя - Крилова М.М.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.11.2016 (головуючий суддя - Чебанов О.О., судді - Сіваченко І.В., Шишов О.О.) у справі за позовом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Центральної контрольно-дослідницької та проектно-вишукувальної водної лабораторії (далі - КП «Компанія «Вода Донбасу») до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС (далі - ДФС) про визнання дій протиправними, скасування вимоги та рішення,

У С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» в особі Центральної контрольно-дослідницької та проектно-вишукувальної водної лабораторії звернулося до суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС про визнання дій протиправними, скасування вимоги від 03.12.2015 №Ю-51-11 та рішення від 24.09.2015 №/3154/10/28-03-42.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 21.04.2016, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.11.2016, адміністративний позов було задоволено частково, скасовано вимогу від 03.12.2015 №Ю-51-11 та рішення від 24.09.2015 №/3154/10/28-03-42, у задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій у частині задоволення позовних вимог обґрунтовані висновком про те, що оскільки позивач є платником єдиного внеску, який визначений статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», та перебуває на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводиться антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 № 405/2014, то наявні правові підстави для звільнення підприємства позивача від сплати єдиного внеску та від відповідальності, штрафних та фінансових санкцій, передбачених Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції. Також суди зазначили про безумовний характер звільнення позивача від відповідальності за неналежне виконання податкових зобов'язань на період часу проведення антитерористичної операції, що передбачено в силу Закону.

Відповідачем оскаржено рішення судів першої та апеляційної інстанцій до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 22.12.2016 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована порушенням судами першої та апеляційної інстанцій вимог статей 1, 25, пункту 9-4 розділу VII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI та норм статей 33, 35, 49, 159 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на що останній просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 № 1401-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 № 2 «Про визначення дня початку роботи Верховного Суду» днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства викладено у новій редакції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2018 у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Хохуляк В.В., Шипуліна Т.М.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 16.08.2018 прийняв касаційну скаргу відповідача до провадження та призначив справу до розгляду у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на 21.08.2018.

Позивач надав письмові заперечення на касаційну скаргу, за змістом яких просить судові рішення у даній справі залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи відповідача, обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги та дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Так, судовими інстанціями було встановлено, що Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» є юридичною особою, зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з кодом 00191678, місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, вул. К.Лібкнехта, 177А, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (он-лайн сервісу).

Центральна контрольно-дослідницька та проектно-вишукувальна водна лабораторія є відокремленим підрозділом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за №35397888 без статусу юридичної особи, місцезнаходження: 84112, Донецька область, м. Слов'янськ, вул. Університетська, буд. 13, та перебуває на обліку Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби як платник єдиного внеску з 04.09.2007, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29.02.2016 за №.

Позивачем 05.11.2014 було подано до відповідача заяву про звільнення від виконання своїх обов'язків, визначених частиною 2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме - від нарахування, утримання, сплати єдиного внеску та подання звітності №03-1224.

Відповідно до Сертифікату (висновку) Торгово-промислової палати України №1735 (від 25.11.2014 №5270/05-4) про настання обставин непереборної сили, Торгово-промислова палата України засвідчила настання обставин непереборної сили з 10.06.2014 для підприємства позивача при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотримання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов'язкових платежів. Було визнано, що на момент видачі сертифікату (висновку) Торгово-промисловою палатою України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення терміну встановити неможливо.

Крім того, судовими інстанціями встановлено, що контролюючим органом було прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.12.2015 №Ю-51-11, якою встановлено, що станом на 30.11.2015 заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску становить 3 332 398,37 грн. Також, контролюючим органом було прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 24.09.2015 №/3154/10/28-03-42, яким застосовано до позивача штраф у розмірі 72 597,53 грн. та нараховано пеню у розмірі 67 994,11 грн. Зазначені рішення та вимога були оскаржені позивачем у адміністративному порядку, однак скарги підприємства були залишені без задоволення, а рішення і вимога - без змін, тому оскаржені позивачем у судовому порядку і є предметом розгляду даної справи.

Підставою для стягнення недоїмки та визначення штрафу та пені стали висновки контролюючого органу про необхідність своєчасної сплати позивачем боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з огляду на здійснення останнім господарської діяльності.

Водночас, згідно з частиною другою статті 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, платники єдиного внеску, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, розмір єдиного внеску, орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність, склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 6 зазначеного Закону платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 цього ж Закону. Абзацом 1 частини восьмої цієї статті передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Стаття 25 вказаного Закону України регламентує заходи впливу та стягнення, частиною першої якої (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до частини десятої статті 25 названого Закону на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Частиною одинадцятою цієї статті передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції, зокрема за несвоєчасну сплату єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Водночас, Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набрав чинності з 15.10.2014, визначає, серед іншого, тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Підпунктом 8 пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) внесено зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме підпункт «б» розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 93 такого змісту: «Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції. Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються. Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

На виконання абзацу 3 пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (дію розпорядження зупинено згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 1079-р).

Виходячи з правового аналізу наведених законодавчих норм, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що саме перебування платників єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, є підставою для зупинення застосування до таких платників заходів впливу та стягнення і відповідальності за порушення Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що дочірні підприємства юридичної особи, її структурні та відокремлені підрозділи, які є самостійними платниками єдиного внеску, підпадають під дію Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у частині звільнення від відповідальності, штрафних та фінансових санкцій за умови їх перебування саме на обліку в органах доходів і зборів, які розташовані на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція.

Слід зазначити також, що судовими інстанціями було встановлено, що позивач звертався до відповідача із відповідною законодавчо встановленою заявою з приводу звільнення його як платника єдиного внеску від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що контролюючим органом не заперечується.

Також судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивачем окрім заяви про звільнення від виконання обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» було надано відповідачу сертифікат Торгово-промислової палати України №1735 (від 25.11.2014 №5270/05-4) для підтвердження настання обставин непереборної сили (форс-мажору).

Разом із тим, відповідно до статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 №405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція було включено м. Слов'янськ.

Дію зазначеного розпорядження було зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014.

Названі розпорядження втратили чинність згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Відповідно до додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р, до зазначених населених пунктів, зокрема, належить м. Слов'янськ.

Судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що Центральна контрольно-дослідницька та проектно-вишукувальна водна лабораторія Комунального Підприємства «Компанія «Вода Донбасу», яка була розташована у м. Слов'янську, знаходиться на обліку в контролюючому органі, який розташований на території населеного пункту, визначеного переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводиться антитерористична операція.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин та на момент розгляду даної справи судами першої та апеляційної інстанцій, антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 №405/2014, не закінчилась.

З огляду на дію абзацу 3 пункту 93 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) сплата єдиного внеску, відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Отже, платник єдиного внеску звільняється від відповідальності за його несвоєчасну сплату з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції за умови перебування його на обліку органу доходів і зборів, розташованому на території населеного пункту, де проводилася така операція.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, спірне рішення від 24.09.2015 та вимога від 03.12.2015 прийняті контролюючим органом у зв'язку з несплатою позивачем єдиного внеску. Суди також встановили, що недоїмка зі сплати єдиного внеску та застосування до позивача штрафу та нарахування пені відбулося за період з 08.08.2014 по 06.11.2015, тобто за період проведення антитерористичної операції, за наявності умови перебування позивача як платника єдиного внеску на обліку в органі доходів і зборів, розташованому в місті проведення цієї операції, без урахування положень Закону, який прямо забороняє притягнення до відповідальності за невиконання обов'язків платника єдиного внеску, що прямо передбачено пунктом 93 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Таким чином, вимога про сплату боргу (недоїмки) та застосування до позивача штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску є протиправними.

Також, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що неприйняття (несвоєчасне прийняття) або зупинення дії переліку населених пунктів, на території яких проводилась антитерористична операція, не є підставою для відмови платнику єдиного внеску у звільненні від відповідальності, застосуванні штрафних та фінансових санкцій, за умови подальшого включення до нього населених пунктів, на території яких проводиться антитерористична операція.

Таким чином, доводи відповідача, викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків, наведених у постанові Донецького окружного адміністративного суду від 21.04.2016 та ухвалі Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.11.2016, оскільки суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального та процесуального права до встановлених у справі спірних правовідносин, а тому у задоволенні касаційної скарги слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 349, статті 350, частинами 1, 5 статті 355, статтями 356, 359, підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21.04.2016 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.11.2016 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

В.В. Хохуляк ,

Судді Верховного Суду