Справа № 813/4093/17
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/4093/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого cудді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Михайленко Б.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третіх осіб ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Вільховецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, Львівської регіональної філії державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру" про визнання незаконними наказів, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_5 (далі ОСОБА_5, позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (далі ГУ Держгеокадастру у Львівській області, відповідач 1), Вільховецької сільської ради Жидачівського району Львівської області (далі Вільховецька сільська рада, відповідач 2), за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 (далі ОСОБА_6, третя особа 1), ОСОБА_7 (далі ОСОБА_7, третя особа 2), ОСОБА_8 (далі ОСОБА_8, третя особа 3), ОСОБА_9 (далі ОСОБА_9, третя особа 4), ОСОБА_10 (далі ОСОБА_10, третя особа 5), ОСОБА_11 (далі ОСОБА_11, третя особа 6), Львівської регіональної філії державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру" (далі ДП "Центр Державного земельного кадастру", третя особа 7) з наступними вимогами: з наступними вимогами:

- визнати протиправними накази Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 30.03.2017 року № 13-2125/16-17-СГ, № 13-2128/16-17-СГ, № 13-2127/16-17-СГ, № 13-2118/16-17-СГ, № 13-2123/16-17-СГ, № 13-2117/16-17-СГ, № 13-2122/16-17-СГ "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою" ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_12 та ОСОБА_6;

- зобов'язати зареєструвати витяг про внесення відомостей до Державного земельного кадастру про відведення позивачу 30 га земельної ділянки для ведення фермерського господарства.

Ухвалою судді Сакалоша В.М. від 23.11.2017 року відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 25.04.2018 року призначено у справі судову експертизу та зупинено провадження у справі до одержання результатів експертизи.

Ухвалою суду від 05.09.2018 року поновлено провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі розпорядження голови Жидачівської районної ради від 15.07.2005 року № 447 ОСОБА_5 надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для фермерського господарства на території Вільховецької сільської ради, урочище "За селом" розміром 30 га із земель запасу Вільховецької сільської ради. Межі вказаної ділянки накладаються із межами ділянок на які відповідачем надано дозвіл на розробку проекту землеустрою ОСОБА_11, ОСОБА_10,

ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_12 та ОСОБА_6. Відповідно до листа відділу у Жидачівському районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області № 18-1309-0.3-2189/2-17 від 10.10.2017 року позивача повідомлено про те, що під час реєстрації земельної ділянки для ведення фермерського господарства на території Вільховецької сільської ради Жидачівського району Львівської області та передана йому розпорядженням Жидачівської РДА № 447 від 15.07.2005 року, виявлено, що на даному масиві зареєстрована земельна ділянка ОСОБА_8 кадастровий №:05:000:0349 передана їй наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області. Крім того, позивачу повідомлено, що на даному масиві призупинено реєстрацію земельних ділянок ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_12, що передані їм по наказах ГУ Держгеокадастру у Львіській області. Позивач наголосив, що вказані обставини перешкоджають йому отримати витяг про реєстрацію земельної ділянки, яку йому було відведено ще у 2005 році. У звязку з цим, позивач просить визнати накази ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 30.03.2017 року протиправними.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, з підстав, викладених у позовній заяві, поясненнях до позовної заяви (вх. № 31389 від 26.12.2017 року), від 18.04.2018 року, та просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Львівській області в судовому засіданні проти позову заперечила. Позицію щодо позовних вимог висвітлила у відзиві на позов від 12.02.2018 року (вх. № 4023 від 14.02.2018 року). Представник наголосила, що відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України (далі ЗК України) особи зацікавлені в одержанні безоплатно у власність для ведення особистого господарства у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідного органу влади, який передає земельні ділянки державної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 ЗК України. До клопотання долучаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Представник відповідача наголосила, що 23.02.2017 року, з метою реалізації свого права на землю, громадяни ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_7 звернулися до ГУ Держгеокадастру у Львівській області із клопотанням про надання дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства розташованої на території Вільховецької сільської ради Жидачівського району Львівської області за межами населеного пункту. Представник відповідача наголосила, що до клопотань про надання дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, громадяни ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_7 долучили графічні матеріали, на яких зазначалося бажане місце розташування земельної ділянки, а також лист Вільховецької сільської ради від 29.03.2017 року № 307. Представник відповідача звернула увагу суду на те, що відповідно до доручення Віце премєра міністра України від 08.10.2014 року № 37732/0/1-14 та рішення колегії Держземагентства України №2/1 від 14.10.2014 року Головне управління Держгеокадастру у Львівській області при прийнятті рішення щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності зобовязане враховувати обовязковість погодження надання дозволів на розроблення документів із землеустрою з органами місцевого самоврядування. Представник наголосила, що Вільховецька сільська рада листом від 29.03.2017 року № 307 повідомила ГУ Держгеокадастру у Львівській області про те, що на масиві на який претендують громадяни ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_7 обмежень та заперечень немає. З метою належного розгляду вищезгаданих клопотань, відповідач подав запит до відділу Держгеокадастру у Жидачівському районі Львівської області (лист від 04.06.2015 року № 95) щодо можливості надання дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо можливого відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Вільховецької сільської ради Жидачівського району Львівської області за межами населеного пункту. Відділ Держгеокадастру у Жидачівському районі Львівської області листом від 10.03.2017 року №22-1309-0.5-659/2-17 проінформовано про те, що земельні ділянки, які пропонуються до відведення є державної форми власності та не перебувають у користуванні (власності) третіх осіб. Отже, враховуючи отриману інформацію та керуючись ст. 118 ЗК України, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області прийняв рішення про надання дозволів на розроблення проекту землеустрою від 30.03.2017 року № 13-2125/16-17-СГ, № 13-2128/16-17-СГ, № 13-2127/16-17-СГ, № 13-2118/16-17-СГ, № 13-2123/16-17-СГ, № 13-2117/16-17-СГ, № 13-2122/16-17-СГ "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою" громадянам ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_7 Крім того, представник зазначила, що ГУ Держгеокадастру у Львівській області не було відомо про розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 15.07.2005 року № 447, відповідно до якого ОСОБА_5 надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для фермерського господарства на території Вільховецької сільської ради, урочище "За селом" розміром 30 га. Представник відповідача також зазначила, що відповідно до практики Верховного Суду України отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про подальшу передачу такої земельної ділянки особі. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19.01.2016 року №21-3690а15 та від 13.12.2016 року № 21-2573а16 та інших. Таким чином, представник відповідача підсумувала, що при прийнятті рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_7 жодних підстав для відмови, що чітко передбачені п. 7 ст. 118 ЗК України не було. Враховуючи наведене, представник відповідача просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник відповідача Вільховецької сільської ради Жидачівського району Львівської області в судове засідання не прибув. Позиція відповідача висвітлена в запереченнях на позов від 25.01.2018 року (вх. № 2339 від 29.09.2018 року), суть яких полягає в наступному. 24.01.2005 року до Вільховецької сільської ради звернувся позивач із заявою про виділення земельних ділянок для ведення фермерського господарства. Вказана заява була розглянута 25.01.2005 року на сесії та рішенням XIV сесії IV демократичного скликання позивачу було надано земельні ділянки загальною площею 30,0 га, а саме: - біля фермерського господарства ОСОБА_13 в селі Вільхівці урочище За Дзюньком площею 15,7 га; - біля фермерського господарства ОСОБА_14 у с. Вільхівці урочище За селом площею 14,3 га. Отже, з даного рішення зрозуміло, що загальна площа 30,0 га, яка виділена позивачу, ділиться на дві окремі земельні ділянки, які не є суміжними та знаходяться в різних місцях. Враховуючи наведене, вважає позовні вимоги безпідставними та просить у задоволенні позову відмовити повністю. 19.04.2018 року від Вільховецької сільської ради на електронну адресу суду надійшло клопотання за вх. № 1522 ел., про розгляд спрви без участі представника.

Представник третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 ОСОБА_4 в судовму засіданні проти позовних вимог заперечив. 23.01.2018 року через канцелярію суду подав заперечення на на позовну заяву (вх. №1826). Представник зазначив, що ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 у відповідності до положено ЗК України звернулися до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області із заявами та всіма необхідними документами, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зазначений ними у заявах розмір земельних ділянок відповідає нормам, визначеним ЗК України. За результатами розгляду заяв вказаних осіб, ГУ Держгеокадасту у Львівській області надало дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність. Враховуючи наведене, представник третіх осіб просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, у звязку з їх безпідставністю.

Крім того, в судовому засіданні від 05.09.2018 року представник третіх осіб клопотав про вилучення з числа третіх осіб ОСОБА_12, у звязку з її смертю.

Представник третьої особи ДП "Центр Державного земельного кадастру" в судове засідання не прибув, причин неявки та відношення до позову суду не повідомив. Належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання шляхом скерування на адресу третьої особи судової кореспонденції.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третіх осіб, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач 24.01.2005 року звернувся до Вільховецької сільської ради із заявою № 15 про виділення земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Рішенням Вільхівецької сільської ради Жидачівського району Львівської області XIV сесії IV демократичного скликання № 299 позивачу виділено земельну ділянку загальною площею 30,0 га, а саме: - біля фермерського господарства ОСОБА_13 в селі Вільхівці урочище За Дзюньком площею 15,7 га; - біля фермерського господарства ОСОБА_14 у с. Вільхівці урочище За селом площею 14,3 га.

Розпорядження голови Жидачівської районної ради від 15.07.2005 року № 447 ОСОБА_5 надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для фермерського господарства на території Вільховецької сільської ради, урочище "За селом" розміром 30 га із земель запасу Вільховецької сільської ради.

Після виготовлення технічної документації позивач подав її до відділу у Жидачівському районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області для проведення державної реєстрації.

Однак, позивачу було відмовлено у проведенні реєстрації земельної ділянки, у звязку з тим, що на даному масиві зареєстрована земельна ділянка ОСОБА_8 кадастровий №:05:000:0349 передана їй наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області. Крім того, призупинено реєстрацію земельних ділянок ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_12, дозвіл на виготовлення технічної документації по яких, наданий ГУ Держгеокадастру у Львіській області на підставі наказів від 30.03.2017 року № 13-2125/16-17-СГ, № 13-2128/16-17-СГ, № 13-2127/16-17-СГ, № 13-2118/16-17-СГ, № 13-2123/16-17-СГ, № 13-2117/16-17-СГ, № 13-2122/16-17-СГ.

Вважаючи вказані накази протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідності до вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3 ЗК України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 2 ст.22 ЗК України визначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

Пунктом а ч.3 ст.22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до ст.33 ЗК України земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Пунктом в ч. 3 ст.116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Частиною 6 ст.118 ЗК України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_15 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Позивач в межах розгляду даної справи оскаржує накази ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 30.03.2017 року № 13-2125/16-17-СГ, № 13-2128/16-17-СГ, № 13-2127/16-17-СГ, № 13-2118/16-17-СГ, № 13-2123/16-17-СГ, № 13-2117/16-17-СГ, № 13-2122/16-17-СГ "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою" ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_12 та ОСОБА_6.

Як вбачається з матеріалів справи, вказані особи звернулися до ГУ Держгеокадастру у Львівській області із клопотаннями про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2, 000 га для ведення особистого селянського господарства. Так, в матеріалах справи мітяться копії клопотань ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_12, та ОСОБА_6 з усіма необхідними додатками, а саме: викопіюванням з кадастрової карти, погодження землекористувача, копії документа, що посвідчує особу, копія документа про присвоєння ідентифікаційного коду.

Тобто, вказані особи при зверненні до ГУ Держгеокадастру у Львівській області повністю виконали вимоги до оформлення клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, що визначені у ч.6 ст.118 ЗК України.

Згідно з п.4 ст.122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15 (далі - Положення), Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

Згідно з п.2 Положення, Держгеокадастр у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, Указами Президента України та постановами Верховної ОСОБА_15 України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до п.3 Положення передбачено, що основними завданнями Держгеокадастру, зокрема, є реалізація державної політики у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Згідно з пп.13 п.4 Положення, ГУ Держгеокадастру в області розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Оскільки, спірна земельна ділянка належить до категорії земель сільськогосподарського призначення, тому саме до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Львівській області відноситься розгляд питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки.

Відповідно до ст.21 Закону України Про Кабінет Міністрів України передбачено, що Кабінет Міністрів України спрямовує і координує роботу міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які забезпечують проведення державної політики у відповідних сферах суспільного і державного життя, виконання Конституції та законів України, актів Президента України, додержання прав і свобод людини та громадянина. Міністерства та інші центральні органи виконавчої влади відповідальні перед Кабінетом Міністрів України, підзвітні та підконтрольні йому.

Віце - премєр - міністром України - Міністром регіонального розвитку будівництва та житлово - комунального господарства України надано Держземагентству України доручення від 08.10.2014 № 37732/0/1-14, в якому йдеться про обовязкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні.

На виконання вказаного доручення, Держземагентством України прийнято наказ від 15.10.2014 № 328 Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України від 14.10.2014, зокрема, рішення колегії Держземагентства України № 2/1 Про обовязкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності, яким запроваджено з 15.10.2014 року обовязкове врахування позиції органів місцевого самоврядування щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності.

Відповідно до п. 2 рішення колегії № 2/1 Про обовязкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності, начальники головних управлінь Держземагентства в областях, м.Києві за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні, що надходитимуть з 15.10.2014, забезпечують обовязкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою. Під час розгляду клопотань про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності надсилають органам місцевого самоврядування (сільським, селищним, міським радам) за місцем розташування земельної ділянки запити про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, на підставі якої зазначені земельні ділянки можуть бути передані у власність або користування.

Згідно з пп.2.3 п.2 рішення колегії Держземагентства України №2/1, у разі надходження у десятиденний строк від органу місцевого самоврядування мотивованих заперечень стосовно надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які безпосередньо передбачені законом, зокрема ч. 7 ст. 118 та ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України відмовляють заявникові у задоволенні відповідного клопотання.

Механізм безоплатної передачі земель сільськогосподарського призначення у власність та вичерпні підстави для відмови в цьому визначені нормами Земельного кодексу України.

Згідно з ч.7 ст.118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 вказаного Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування обєкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Вказана норма кореспондується з ч.3 ст.123 ЗК України, згідно з якою відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З аналізу вказаних положень законодавства випливає, що перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним.

Згідно матеріалів справи, Вільховецька сільська рада листом від 29.03.2017 року № 307 повідомила ГУ Держгеокадастру у Львівській області про те, що на земельній ділянці за межами с. Вільхівці Жидачівського району Львівської області в урочищі за селом площею 15,5 га на масиві під кадастровим номером :05:000 обмежень та заперечень немає.

Крім того, як зазначив представник ГУ Держгеокадастру у Львівській області при розгляді заяв громадян ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_7 було враховано інформацію Відділу Держгеокадастру у Жидачівському районі Львівської області, викладену у листі від 10.03.2017 року №22-1309-0.5-659/2-17 про те, що земельні ділянки, які пропонуються до відведення є державної форми власності та не перебувають у користуванні (власності) третіх осіб.

Отже, враховуючи те, що вичерпний перелік підстав відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки визначений ч.7 ст.118 ЗК України, судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваних наказів ГУ Держгеокадастру у Львівській області діяло на підставі законодавства та у відповідності до своїх повноважень, відтак жодних підстав для скасування наказів ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 30.03.2017 року № 13-2125/16-17-СГ, № 13-2128/16-17-СГ, № 13-2127/16-17-СГ, № 13-2118/16-17-СГ, № 13-2123/16-17-СГ, № 13-2117/16-17-СГ, № 13-2122/16-17-СГ "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою" ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_12 та ОСОБА_6 немає.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відділу у Жидачівському районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області зареєструвати витяг про внесення відомостей до Державного земельного кадастру про відведення позивачу 30 га земельної ділянки для ведення фермерського господарства, суд зазначає наступне.

В судовому засіданні від 09.01.2018 року суд протокольною ухвалою виключив відділ у Жидачівському районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області з кола відповідачів. Враховуючи те, що відділ був структурним підрозділом ГУ Держгеокадастру у Львівській області, а позивач вимоги позовної заяви у цій частині не уточнив, суд вважає дану вимогу такою, що звернена до ГУ Держгеокадастру у Львівській області.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до розпорядження голови Жидачівської районної ради від 15.07.2005 року № 447 ОСОБА_5 надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для фермерського господарства на території Вільховецької сільської ради, урочище "За селом" розміром 30 га із земель запасу Вільховецької сільської ради.

Межі вказаної ділянки накладаються із межами ділянок на які відповідачем надано дозвіл на розробку проекту землеустрою ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_12 та ОСОБА_6.

Суд встановив, що ОСОБА_5 та ДП "Центр Державного земельного кадастру" було укладено договір на виконання робіт із землеустрою №4612 від 04.07.2011 року. Згідно вказаного договору позивачем було сплачено суму у розмірі 14256,12 грн. за послуги з виготовлення технічної документації.

Позивач стверджує що вказана у договорі сума сплачувалася за земельну ділянку розміром 30 га.

Водночас допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16, який підписував договір №4612 від 04.07.2011 року в статусі керівника ДП "Центр Державного земельного кадастру" надав суперечливі пояснення, з'ясування яких потребує спеціальних знань. Зокрема, свідок стверджував, що площа земельної ділянки щодо якої було здійснено оплату є 15 га і схилявся до того, що оплата була внесена саме за розробку проекту землеустрою на 15 га.

Отже, беручи до уваги те, що при розгляді справи виникли питання, які потребують спеціальних знань, 25.04.2018 року суд призначив у даній справі судову експертизу, доручивши її проведення Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз.

На вирішення експертизи суд поставив наступні питання:

- якою була вартість за 1 га землі за послуги при розробці проекту відведення земельної ділянки у 2011 році Жидачівським районним відділом Львівської регіональної філії державне підприємство "Центр Державного земельного кадастру"?

- чи відповідає оплата по договору, укладеному ОСОБА_5 та Жидачівським районним відділом Львівської регіональної філії державне підприємство "Центр Державного земельного кадастру" на виконання робіт із землеустрою №4612 від 04.07.2011 року у розмірі 14256,12 грн., оплаті за земельну ділянку розміром 30 га.?

З метою вирішення вказаних питань, експерт ОСОБА_17, якій було доручено проведення експертизи, скерувала до суду клопотання про надання додаткових документів, а саме: 1) протоколу погодження договореної ціни на виконання робіт (додаток 1 договору); 2) кошторису на виконання робіт (додаток 2 договору).

Позивач вказаних документів не надав. У заяві від 12.06.2018 року (вх. № 18817 від 15.06.2018 року) зазначив, що такі документи до договору не підписував та зазначив про відсутність таких документів у землевпорядній організації.

Водночас, з метою підтвердження повного виготовлення технічної документації, позивач просив викликати у якості свідка ОСОБА_18 керівника відділу Жидачівського районного виробничого відділу Львівської регіональної філії ДП Центр державного земельного кадастру.

У звязку з тим, що витребувані експертом документи до експертної установи не надійшли, 06.07.2018 року експертом зроблено повідомлення №2754 про неможливість дати висновок судової експертизи та повернено адміністративну справу до суду.

Допитана в якості свідка ОСОБА_18 підтвердила, що вона завершувала оформлення технічної документації з відведення земельної ділянки для фермерського господарства на території Вільховецької сільської ради, урочище "За селом" розміром 30 га із земель запасу Вільховецької сільської ради.

Однак, суд критично ставиться до вказаних показів свідка, адже жодних доказів, а саме договору про надання послуг, додаткової угоди про тарифи на такі послуги та оригіналу платіжного доручення про оплату виконаних робіт до матеріалів справи не долучено, а свідок стверджувала, що користувалася відомостями в електронній базі даних відділу щодо оплати послуг, а не оригіналами зазначених документів, які у відділі відсутні.

Підсумовуючи наведене, позивач не довів того, що вказана у договорі сума сплачувалася за виготовлення технічної документації за земельну ділянку розміром 30 га.

Крім того, суд зазначає, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) критеріям, не повинен втручатись у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог прав осіб, що звертаються до суб'єктів владних повноважень, без порушень принципу розподілу влади.

Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України, суд може зобовязати відповідача субєкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У даному випадку, суд встановив, що вирішення питання про внесення відомостей до Державного земельного кадастру про відведення 30 га земельної ділянки для ведення фермерського господарства ОСОБА_5 передбачає право субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд, у звязку з чим, суд відмовляє позивачу у задоволенні даної вимоги.

Тому, враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Також суд зазначає, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем були дотримані, відтак жодних підстав для задоволення позовних вимог у даній справі немає.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог та враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні позову повністю.

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати з сторін не стягуються.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 11 вересня 2018 року.

Суддя В.М. Сакалош