Справа № 743/1345/18
Суддя: Сташків В. Б.
Дата ухвалення: 2018-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/1345/18
Провадження № 2-а/743/100/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого-судді СТАШКІВА В.Б.,
за участю: секретаря судового засідання НЕРУС Н.І.,
перекладача ВОЛОШКА П.В.,
учасники справи: - представник ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова

частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України

ЖИЛИ Л.А.,

- громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки в залі суду справу
за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )

Державної прикордонної служби України

до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2

про продовження строку затримання,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, їх заяви (клопотання), інші процесуальні дії у справі.

13 вересня 2018 р. ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі ІНФОРМАЦІЯ_4 ) звернувся до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому ставилось питання про продовження строку затримання останнього на шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, а саме до 25.03.2019 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ухвалою та постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.09.2017 року було примусово видворено за межі території України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та затримано останнього з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України на строк до 6 місяців, а рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20 березня 2018 р. продовжено строк затримання останнього, до 20 вересня 2018 року включно. Вказують, що строк затримання відповідача закінчується, а на даний час неможливо забезпечити його примусове видворення, так як особа останнього не ідентифікована, останній ухиляється від співпраці по його ідентифікації, що перешкоджає Чопському прикордонному загону одержати інформацію щодо країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи та організації примусового видворення за межі України.

Ухвалою судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13 вересня 2018 р. відкрито провадження по справі та призначено його на 13 вересня 2018 р..

В судовому засіданні:

- представник Чопського прикордонного загону ЖИЛА Л.А. позов підтримала, з підстав вказаних в ньому;

- громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проти задоволення позову та про продовження йому строку до 6 місяців не заперечував, так як бажає за закінченням 18 місяців отримати документи на право постійного проживання в Україні.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що:

- громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був затриманий 25 вересня 2017 р., близько 23 год. 00 хв., прикордонним нарядом від ВПС "Верховина Бистра" в районі 180 прикордонного знаку на відстані 3000 м. до лінії проходження державного кордону, за спробу незаконного перетину державного кордону України поза пунктом пропуску, у складі групи осіб, у нього відсутні документи, що посвідчують його особу та громадянську приналежність;

- ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.09.2017 року затримано громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та поміщено останнього до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України на строк до 6 місяців;

- постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.09.2017 року примусово видворено громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі території України;

- ІНФОРМАЦІЯ_5 громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за актом приймання-передавання іноземця або особи без громадянства, передано до Чернігівського ПТПІ;
- рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20 березня 2018 р. продовжено строк затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 20 вересня 2018 року включно;
- Чопським прикордонним загоном робились запити від 08.06.2018 року за № 81/736 та за № 81/737 до почесного консула Народної Республіки Бангладеш в Україні та, через Департамент консульської служби МЗС України, до Посольства Народної Республіки Бангладеш в Республіці Польща про належність до громадянства (або вихід з громадянства) Народної Республіки Бангладеш такої особи, як громадянин Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- відповіді на вказані запити, на адресу Чопського прикордонного загону, не надходили;

- 13.08.2018 р. Чернігівський ПТПІ листом № 09-02/1302 повідомив Чопський прикордонний загін про те, що громадянин Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовився, з особистих міркувань, від заповнення анкети на Посольство Народної Республіки Бангладеш.

Джерела права застосовані (не застосовані) судом.

У відповідних положеннях статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що:

«1. Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом,:

f) "законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції».

Стаття 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає, щоб затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції розглядалося як обґрунтовано необхідний захід, наприклад, з метою запобігти вчиненню особою злочину або втечі. У зв`язку з цим, стаття 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає інший від статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод рівень захисту: все, що вимагається відповідно до підпункту (f) це «вжити заходів з метою депортації або екстрадиції». Відповідно, для цілей його застосування несуттєво, чи є рішення про примусове видворення обґрунтованим згідно з національним законодавством або Конвенцією (§ 112 рішення у справі "Чахал проти Сполученого Королівства", § 38 рішення у справі "Чонка проти Бельгії", § 69 рішення у справі "Насруллоєв проти Росії", § 109 рішення у справі "Солдатенко проти України").

Затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції може бути виправдане у відповідності до другої частини статті 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод запитами від компетентних органів, навіть якщо офіційне прохання або наказ про екстрадицію не видано, оскільки такі запити можуть вважатися «заходами» в розумінні цього положення ("Х проти Швейцарії", рішення Комісії від 9 грудня 1980 року).

Згідно ч.ч. 11, 13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців. Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:
1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Виходячи з правового аналізу ст. 289 КАС України можна стверджувати, що інститут продовження строку затримання застосовується адміністративним судом у разі наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, якими є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

П. 2.7 Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 р. № 353/271/150 детально описує вжиття компетентними органами заходів щодо ідентифікації та документування іноземців та передбачає, що:

- у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу);

- у разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС;

- у разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежую їх використання, не має зворотної дії в часі.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Виходячи з правового аналізу даних норм, можна стверджувати, що при розгляді даної справи, суд не може керуватися нормами, які не є чинними, на момент її розгляду.

Виходячи з правового аналізу ст. 183-7 КАС України (у редакції, чинній на момент затримання іноземця) та в ст. 289 КАС України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду), якими передбачено обов`язок уповноважених органів подати адміністративний позов про продовження строку затримання іноземця, або особи без громадянства, в разі настання відповідних підстав та умов, кожні три місяці та кожні шість місяців відповідно, суд приходить до висновку, що ці імперативні обов`язки не є видом відповідальності іноземця.

Оцінка суду.

В контексті вказаних нормативних актів та в світлі практики ЄСПЛ, при неодержанні позивачем відповідей на запити з консульських установ Республіки Бангладеш та документів необхідних для ідентифікації громадянина Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд приходить до висновку про доведеність такої умови, за якої неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, як неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, що є підставою для продовження строку затримання.

Виходячи з того, що листом Чернігівського ПТПІ від 13.08.2018 р. № 09-02/1302 доведено, що громадянин Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не здійснює співпрацю під час процедури його ідентифікації, оскільки відмовився, з особистих міркувань, від заповнення анкети на Посольство Народної Республіки Бангладеш, суд приходить до висновку про доведеність такої умови, за якої неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, як відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації, що є також підставою для продовження строку затримання.

Враховуючи наведене в сукупності, зважаючи на те, що в даному випадку не ставиться питання про пом`якшення або скасування відповідальності відповідача, а тому необхідне застосувати норми КАС України у редакції, чинній на час звернення позивача до суду, суд приходить до висновку, що строк затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід продовжити до 25 березня 2019 року включно, задовольнивши позов, що буде дорівнювати граничному терміну тримання відповідача в ПТПІ, який становить 18 місяців з часу затримання, що передбачено Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (у редакції, чинній на момент затримання іноземця).

Керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 9, 241-246, 250, 290 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України задовольнити.

Продовжити строк затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до 25 березня 2019 року включно.

Рішення суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в десятиденний строк з дня його проголошення.

Головуючий В.Б.Сташків

Текст рішення виготовлено та
підписано 13 вересня 2018 року.