Справа № 236/700/18
Суддя: Бєлоусов А. Є.
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 236/700/18
Провадження № 2-а/236/29/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року Краснолиманський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

при секретарях Безорчук А.О., Колесник О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман (за відсутності учасників справи) адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 05-16-3300/0001-0002 від 07.03.2018 року,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_4 з позовом до Головного управління Держпраці у Донецькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 05-16-3300/0001-0002 від 07.03.2018 року.

Позивач вказує, що під час інспекційного відвідування РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» з 11.10.2017 року по 25.10.2017 року Головним управлінням Держпраці у Донецькій області зафіксовано випадок створення перешкод у діяльності інспектора праці, зокрема, ненадання інформації, необхідної для інспекційного відвідування або невиїзного інспектування. За результатами інспекційного відвідування Головним управлінням Держпраці у Донецькій області складено вимогу від 13.10.2017 року № 04.4/58 «Про надання/поновлення документів». Цією вимогою зобов'язано роботодавця в строк до 10.01.2017 року надати/поновити документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування стосовно діяльності «Іловайського будівельно-монтажного управління» СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» та «Станції Комунарськ» СП «Луганська дирекція залізничних перевезень» РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».

11.01.2018 року інспектором праці Кімачуком А.В. складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування за № ДЦ-103/540/0001.

Постановою заст. начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області від 07.03.2018 року № 05-16-3300/0001-0002 на підставі ст. ст. 230-1, 284 КУпАП було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 як особу, що обіймає керівну посаду в РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця». На позивача було накладено штраф у розмірі 1377,00 грн..

Зазначену постанову ОСОБА_4 вважає неправомірною. Позивач вказує, що РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» за своєю сутністю не є суб'єктом господарювання в розумінні ст. 55 ГК України, є відокремленим структурним підрозділом, діє імені юридичної особи - ПАТ «Укрзалізниця». Висновок інспектора праці про створення перешкод під час інспектування є хибним, оскільки структурні підрозділи «Іловайське будівельно-монтажне управління» та «Станція Комунарськ» розташовані на тимчасово окупованій території України (відповідно м. Іловайськ Донецької області та м. Алчевськ Луганської області), тому керівництво РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» не має доступу до документів вказаних підрозділів з об'єктивних причин. З огляду на це, у діянні ОСОБА_4 відсутня ознака вини у скоєнні адміністративного правопорушення. Позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову заст. начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області від 07.03.2018 року № 05-16-3300/0001-0002.

Позивач ОСОБА_4 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом, для участі в судовому засіданні не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив долучити до матеріалів справи копію науково-правового висновку Торгово-промислової палати України від 16.01.2018 року № 126/2/21-10.2 щодо унеможливлення виконання обов'язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричинений впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Відповідача - Головне управління Держпраці у Донецькій області було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом; для участі в судовому засіданні представник відповідача Солодовник Т.В. не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги вважала безпідставними та необґрунтованими, просила відмовити у їхньому задоволенні.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови) до місцевого загального суду як адміністративного суду.

Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ст. 77 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, внесений до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, обіймає посаду директора Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (а. с. 8-11).

13.10.2017 року інспектором праці ГУ Держпраці у Донецькій області Кімачуком А.В. було складено вимогу № 044/58, адресовану директору РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» ОСОБА_4., про надання/поновлення документів, котрі стосуються обліку робочого часу, нарахування та виплати заробітної плати, нарахування певних видів допомог, компенсацій, звільнення працівників «Іловайського будівельно-монтажного управління» СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» та «Станції Комунарськ» СП «Луганська дирекція залізничних перевезень» РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (а.с.11).

В.о. головного інженера -першого заступника директора РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» Борисенком Д.В. 11.01.2018 року за вих. № НГ-НЗ-1-06/91 направлено повідомлення начальнику ГУ Держпраці у Донецькій області Шубіну В.П. про неможливість виконання вказаної вимоги інспектора праці (а.с.12). Відсутність такої можливості мотивована тим, що структурні підрозділи «Іловайське будівельно-монтажне управління» та «Станція Комунарськ» розташовані на тимчасово окупованій території України (відповідно м. Іловайськ Донецької області та м. Алчевськ Луганської області), тому керівництво РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» не має доступу до документів вказаних підрозділів з об'єктивних причин.

11.01.2018 року інспектором праці Кімачуком А.В. в присутності в.о. головного інженера -першого заступника директора РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» Борисенком Д.В. складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування за № ДЦ-103/540/0001 (а.с.13-18). Зазначений акт підписано представником РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» із викладенням окремих зауважень (а.с.19-20).

Постановою заст. начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області від 07.03.2018 року № 05-16-3300/0001-0002 на підставі ст. ст. 230-1, 284 КУпАП було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 як особу, що обіймає керівну посаду в РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (а.с.21-24). На позивача було накладено штраф у розмірі 1377,00 грн..

Копія постанови у справі про адміністративне правопорушення була направлена на службову адресу директора РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» ОСОБА_4 відповідачем 07.03.2018 року за вих. № 04.4-13-6/2068-18 (а.с.25), отримана за місцем роботи позивача 14.03.2018 року (вх. № Н-6/187).

Позивачем на обґрунтування позовних вимог до суду надана копія науково-правового висновку Торгово-промислової палати України від 16.01.2018 року № 126/2/21-10.2 щодо унеможливлення виконання обов'язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричинений впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (а.с.32-64).

Оцінюючи в даному випадку правомірність дій посадових осіб ГУ Держпраці у Донецькій області щодо притягнення до адміністративної відповідальності директора РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» ОСОБА_4, суд виходить з такого.

Спірним питанням цієї справи є правомірність накладання на ОСОБА_4 штрафу, з огляду на наявність (на думку позивача) об'єктивних та незалежних причин, які виключають його відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 100 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» утворено Державну службу України з питань праці, реорганізувавши шляхом злиття територіальні органи Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №929-р «Питання Державної служби з питань праці» на Державну службу України з питань праці покладено здійснення функцій і повноважень Державної інспекції з питань праці, що припиняється.

Положення про Державну службу України з питань праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96.

Відповідно до п. 1 вказаного Положення Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом (п. 7 Положення).

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295.

Пунктом 2 згаданого Порядку встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці зокрема Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до п/п.1 п. 5 Порядку інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю.

Згідно з п. 12 Порядку вимога інспектора праці про надання об'єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов'язковою для виконання.

Відповідно до п. 30 вказаного Порядку припис або вимога інспектора праці можуть бути оскаржені у 10-денний строк з дати їх отримання до керівника або заступника керівника відповідного територіального органу Держпраці. У разі незгоди з рішенням керівника або заступника керівника відповідного територіального органу Держпраці таке рішення може бути оскаржене до керівника або заступника керівника Держпраці. Подання в установлений строк скарги тимчасово припиняє виконання припису або вимоги. Скарга розглядається у 30-денний строк з дати її надходження, якщо інше не встановлено законом. За результатами розгляду скарг вимоги, приписи можуть бути скасовані повністю або в окремій частині.

За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення (п.19 Порядку).

Як вбачається зі змісту акта від 11.01.2018 року № ДЦ-103/540/0001, складеного інспектором праці Кімачуком А.В., підставами для здійснення перевірки РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» стали заяви колишніх працівників щодо невиплати заробітної плати та інших обов'язкових платежів.

Зазначена обставина позивачем визнається та не є спірною. При цьому будь-яких належних доказів того, що ПАТ «Укрзалізниця» не мало змоги з обґрунтованих і незалежних обставин виплатити кошти колишнім працівникам не було надано ні інспектору праці під час перевірки, ні суду під час судового розгляду справи.

Також до суду не було надано доказів про оскарження РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» вимоги інспектора праці ГУ Держпраці у Донецькій області від 13.10.2017 року № 044/58 про надання/поновлення документів.

Враховуючи наведене суд вважає, що інспектор праці при здійсненні перевірки зробив правомірні висновки про порушення ПАТ «Укрзалізниця» законодавства про працю.

Відповідно до ст. 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Згідно зі ст. 188-6 КУпАП невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, щодо усунення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування або створення перешкод для діяльності цього органу тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 230-1 КУпАП центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з невиконанням законних вимог посадових осіб цих органів або створенням перешкод для діяльності цих органів (ст.188-6).

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509, визначає механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч.2 ст. 265 КЗпП України та ч.ч. 2-7 ст. 53 Закону України «Про зайнятість населення».

Натомість ст. 188-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність посадових осіб роботодавця за невиконання законних вимог посадових осіб Держпраці або створення перешкод для діяльності цього органу. Згідно з ч.1 ст. 285 КУпАП копія постанови у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Отже, суд не бере до уваги твердження ОСОБА_4 про порушення відповідачем порядку направлення постанови про накладення штрафу, яке мало місце, на думку позивача, і виразилось у надісланні копії оскаржуваної постанови не суб'єкту господарювання (до ПАТ «Укрзалізниця»), а безпосередньо до РФ «Донецька залізниця». В розглядуваному випадку постанова у справі про адміністративне правопорушення була надіслана за місцем роботи посадової особи- директора РФ «Донецька залізниця» ОСОБА_4 (Донецька область, м. Лиман, вул Привокзальна, 22). Відтак, відповідачем були дотримані вимоги ст. 285 КУпАП.

Посилання позивача на науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України від 16.01.2018 № 126/2/21-10.2 щодо унеможливлення виконання обов'язків суд не бере до уваги з огляду на таке.

Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Протягом часу дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань є сертифікат Торгово-промислової палати України (ст. 10 Закону).

Згаданим Законом не непередбачено звільнення суб'єктів господарювання від своєчасного виконання своїх обов'язків у сфері законодавства про працю, відтак в даному випадку висновок Торгово-промислової палати України від 16.01.2018 року № 126/2/21-10.2 має виключно інформаційний характер та не є належним доказом, який би свідчив, що невиконання законних вимог посадових осіб Держпраці або створення перешкод для діяльності цього органу відбулось під впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Вимога інспектора праці ГУ Держпраці у Донецькій області від 13.10.2017 року № 044/58 стосується надання/поновлення документів. Якщо надати такі документи директор РФ «Донецька залізниця» не міг з об'єктивних причин, то поновлення документів є цілком можливим, зокрема, на підставі первинних даних бухгалтерського обліку, які могли зберігатись в електронних базах даних ПАТ «Укрзалізниця». Позивачем не надано до суду доказів, які б свідчили про неможливість поновити документи, що були витребувані інспектором праці для перевірки.

Враховуючи те, що судом, не встановлено порушень з боку відповідача при здійсненні ним функцій суб'єкта владних повноважень при проведені заходу інспекційного відвідування, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування постанови заст. начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області від 07.03.2018 року № 05-16-3300/0001-0002 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4. Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд зазначає про таке.

Згідно зі ст. 132 КАС України судовий збір віднесено до складу судових витрат. ОСОБА_4 при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., про інші судові витрати позивач не повідомляв.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі (ч.1 ст. 139 КАС України). З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, суд покладає судові витрати у справі на позивача.

Керуючись ст.ст. 2,5,6,7,19, 132,139,241,242,243,244,245,286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 05-16-3300/0001-0002 від 07.03.2018 року, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності із застосуванням адміністративного стягнення у виді 1377,00 грн. штрафу - відмовити.

Судові витрати у справі покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення такого рішення.

Повний текст цього рішення суду складено 09.07.2018 року.

Суддя -