Справа № 826/14478/17
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

11 вересня 2018 року

справа №826/14478/17

адміністративне провадження №К/9901/56090/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

при секретарі судового засідання Гутніченко А.М.

за участю представників

позивача - Гаврилюка А.В., Залуніна К.В. за дов. від 20.11.2017 №545-УМ-17,

відповідача - Морозова П.В. за дов.від14.12.2017 №5817/9/10-36-10-08,

Федотової К.О. за дов. від 25.06.2018 №5963/9/10-36-05,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2018 року (судді Мельничук В.П., Земляна Г.В, Лічевецький І.О.) у справі №826/14478/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про скасування наказу про проведення перевірки,

У С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати Наказ № 1939 від 26 жовтня 2017 року про проведення фактичних перевірок Товариства, з мотивів його оформлення з порушенням вимог законодавства.

В обґрунтування позову також зазначено, що внаслідок оформлення спірного наказу з порушеннями законодавства у контролюючого органу відсутні підстави для проведення фактичної перевірки позивача.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 1 грудня 2017 року (суддя Шевченко Н.М.) адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ про проведення фактичних перевірок Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» №1939 від 26 жовтня 2017 року, складений Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області.

Судове рішення обґрунтоване тим, що спірний наказ не містить обов'язкових (істотних) реквізитів, а витяг з додатку до наказу, який є невід'ємною частиною останнього, також оформлено з порушенням законодавства в частині наявності в ньому обов'язкових реквізитів.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2018 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову, якою у задоволенні позову відмовлено з підстав того, що оскільки додаток до спірного наказу є невід'ємною частиною останнього, витяг з нього містить необхідні відомості, не зазначені в тексті самого наказу, а копія наказу засвідчена з дотриманням вимог законодавства, то спірний наказ відповідачем оформлено правильно. Відмовляючи у задоволенні позову суд апеляційної інстанції також зазначив, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що в результаті проведеної на підставі спірного наказу перевірки Товариства відповідачем складено акт фактичної перевірки з висновками про наявність порушень вимог законодавства щодо зберігання підакцизних товарів, від підписання якого позивач відмовився.

У липні 2018 року позивач, не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування цим судом норм матеріального права, а саме положень статті 81 Податкового кодексу України, Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади (затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1242), Інструкції з діловодства у Державній фіскальній службі України (затверджена наказом Державної фіскальної служби від 27 листопада 2014 року №333), вимог ДСТУ 2732:2004 та ДСТУ 4163-2003, повністю погоджуючись з висновками суду першої інстанції, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції.

У відзиві податкового органу на касаційну скаргу вказано, що факт встановлення в ході проведеної фактичної перевірки позивача, в результаті якої виявлені порушення законодавства, навіть за наявності окремих дефектів оформлення наказу про призначення податкової перевірки, повинен мати вирішальне значення при вирішенні цієї справи.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється у відкритому судовому засіданні відповідно до статті 344 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили.

Відповідно до вимог статей 20, 75, 80 Податкового кодексу України та з метою організації контролю за діяльністю суб'єктів господарювання сфери виробництва та обігу спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області 26 жовтня 2017 року прийнято наказ №1939 про організацію проведення у листопаді 2017 року управлінням контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів (ОСОБА_6) на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу в частині здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, пального фактичних перевірок суб'єктів господарювання відповідно до переліку, що додається.

З наявної в матеріалах справи копії спірного наказу вбачається, що вона містить підпис заступника начальника відповідача О.Є. Кучеренко, відбиток печатки відповідача «для наказів», штамп, який неможливо розібрати в силу неякісної копії документу.

З наявного в матеріалах справи Витягу з Додатку №1 до наказу №1939 від 26 жовтня 2017 року вбачається, що у ньому зазначено: реквізити суб'єкта господарювання - позивача у справі (його назву, код за ЄДРПОУ, адресу), термін проведення перевірки (8 листопада 2017 року - 10 днів), посади та прізвища/ініціали перевіряючих, вид перевірки (фактична), мету перевірки (за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності платника щодо дотримання норм законодавства з питань виробництва та обігу підакцизних товарів), період діяльності, що перевіряється (згідно статті 102 Податкового кодексу України - без конкретизації). На копії Витягу наявний штамп відповідача, який з огляду на неякісну копію, неможливо розібрати.

Відповідно до частин першої та другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При вирішенні питання щодо правильності застосування норм матеріального права до спірних правовідносин, Суд виходить з наступного.

За змістом підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки регламентовано статтею 80 Податкового кодексу України, відповідно до якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених у пункті 80.2 цього Кодексу.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (пункту 80.5 статті 80 цього Кодексу).

Спірним питанням у межах даних правовідносин є належне оформлення копії спірного наказу про проведення фактичної перевірки, а також наявність у ньому вичерпного переліку відомостей, з урахуванням положень пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України.

За змістом абзацу третього пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України умовою допуску посадової особи контролюючого органу до проведення фактичних перевірок за наявності підстав для її проведення є пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема такого документу як копія наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Між сторонами немає спору з приводу того, що Додаток №1 до спірного наказу є його невід'ємною частиною. Відтак, до Додатку №1 повинні ставитись такі ж вимоги, як і до спірного наказу.

Разом з тим, з встановлених у справі та підтверджених її матеріалами обставин вбачається, що ні спірний наказ, ні Витяг з Додатку №1 до наказу не містять зазначення періоду діяльності позивача, який буде перевірятися, зазначення якого є обов'язковим за змістом абзацу третього пункту 81.1 статті 81 Кодексу.

Посилання в Витягу з Додатку №1 на статтю 102 Податкового кодексу України з метою визначення періоду діяльності Товариства, Суд вважає недостатнім для ідентифікації цього періоду, а також створення у позивача відчуття правової визначеності при здійсненні відповідачем податкового контролю відносно нього.

Зазначені обставини зумовлюють висновок про те, що спірний наказ не відповідає положенням Податкового кодексу України щодо його змісту.

Стосовно дотримання законодавчих вимог щодо форми наказу, Суд звертає увагу, що Витяг з Додатку №1 до спірного наказу, який є невід'ємною його частиною, не містить печатки (ні гербової, ні печатки без зображення герба), наявність на ньому підпису уповноваженої особи судами не встановлена, внаслідок чого Витяг з Додатку №1 до наказу оформлено з порушенням вимог законодавства, які ставляться до наказу.

Зазначене є підставою для визнання спірного наказу таким, що не відповідає пункту першому частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України в частині способу виконання відповідачем владних управлінських функцій.

Повний текст Додатку в матеріалах справи відсутній, що ставить під сумнів висновок суду апеляційної інстанції про правильне оформлення Додатку №1 до спірного наказу та, як наслідок правильне оформлення Витягу з нього.

Суд зазначає, що ніщо в положеннях Інструкцій з діловодства, на які посилаються сторони (кожна - з метою обґрунтування власних доводів), не може тлумачитись як таке, що відміняє вимоги Податкового кодексу України щодо змісту і форми (підпис уповноваженої особи і печатка контролюючого органу) наказу про призначення податкової перевірки.

Оскільки згідно Витягу з Додатку №1 до спірного наказу, цей Додаток містить відомості, передбачені абзацом третім пункту 81.1 статті 81 Кодексу, які є обов'язковими, то за відсутності обов'язкових реквізитів ні Додаток, ні Витяг з нього (який оформлений неналежно) не можуть оцінюватися як такі, що прийняті (вчинені) у передбачений законом спосіб.

Суд відхиляє як безпідставні доводи відповідача про те, що окремі дефекти наказу про призначення податкової перевірки не можуть мати вирішального значення, за умови допуску господарюючим суб'єктом посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки та встановлення в результаті такої перевірки порушень законодавства таким суб'єктом - оскільки видання наказу про проведення податкової перевірки є способом реалізації владних управлінських функцій, недотримання якого спростовує доводи податкового органу щодо правомірності наказу.

Суд визнає, що суд апеляційної інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого, касаційна скарга позивача підлягає задоволенню, постанова суду апеляційної інстанції - скасуванню, а постанова суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2018 року у справі №826/14478/17 - скасувати, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 1 грудня 2017 року - залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер