Справа № 808/1280/18
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2018-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

09 серпня 2018 року 12:04Справа № 808/1280/18 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Поліщука Я.В. та представників

позивача: ОСОБА_1,

відповідача 1: ОСОБА_2,

відповідача 2: ОСОБА_3,

третьої особи: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_5

до 1.Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради

2.Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради ОСОБА_3

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Металург-2»

про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

05 квітня 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_5 (далі позивач) до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (далі відповідач 1, Департамент реєстраційних послуг), державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради ОСОБА_3 (далі відповідач 2, державний реєстратор), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради ОСОБА_3 від 03.10.2017 №37377352, про відмову в реєстрації права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1;

- зобовязати Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради здійснити за позивачем державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна на квартиру, що розташована АДРЕСА_2.

Ухвалою суду від 10.04.2018 позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком 10 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 11.05.2018 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 05.06.2018.

Ухвалою суду від 05.06.2018 підготовче засідання відкладено на 05.07.2018.

Ухвалою суду від 05.07.2018 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 30.07.2018. Крім того, протокольною ухвалою суду до участі у справі залучено третю особу Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Металург-2».

30 липня 2018 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на цей же день. В судовому розгляді справи оголошено перерву до 09.08.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03 жовтня 2017 року відповідачем 2 прийнято протиправне та не обґрунтоване рішення про відмову у державній реєстрації права власності позивача на квартиру АДРЕСА_3. Зазначає, що державний реєстратор в обґрунтування підстав для відмови у проведенні державної реєстрації послався на невідповідність довідки виданої ОСББ «Металург-2» вимогам чинного законодавства України, а також на припинення юридичної особи ЖБК №110 «Металург-2». Разом з тим, позивач вважає такі підстави для відмови у проведенні реєстрації права власності на спірну квартиру необґрунтованими, оскільки ОСББ «Металург-2» є правонаступником ЖБК №110 «Металург-2» та відповідно мало право на видачу позивачу довідки про сплату пайових внесків, що підтверджує право власності на зазначену квартиру. Зазначає, що позивач для проведення державної реєстрації подав повний пакет документів визначених чинним законодавством України, у звязку з чим у державного реєстратора були відсутні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачі проти задоволення позовних вимог заперечили з однакових підстав та зазначили, що державним реєстратором було правомірно прийнято рішення про відмову у проведенні державної реєстрації права власності позивача на квартиру АДРЕСА_3, оскільки Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено необхідність подання, для проведення державної реєстрації права власності на обєкти кооперативного будівництва, довідки відповідного кооперативу про членство особи в кооперативі, проте, позивачем відповідної довідки надано не було, а надано довідку про те, що позивач є членом ОСББ «Металург-2», що не відповідає вимогам чинного законодавства України. Також, відповідачі зазначили про те, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ЖКБ №110 «Металург-2» припинив свою діяльність 29.07.2016, у звязку з чим і припинилось членство позивача у зазначеному кооперативі. Вказують на те, що у позивача виникло право власності на кооперативну квартиру, проте, не було у встановленому порядку оформлено під час діяльності ЖКБ №110 «Металург-2», а на даний час позивачем не було надано державному реєстратору документів на підставі яких можливе проведення державної реєстрації права власності на квартиру. Також, відповідачі вважають, що у разі задоволення позовних вимог суд втрутиться в дискреційні повноваження відповідача, оскільки лише державний реєстратор має право визначати наявність чи відсутність підстав для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, тобто діє на власний розсуд.

В судовому засіданні відповідач 1 та відповідач 2 підтримали позицію викладену у письмових відзивах та просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи в наданих під час розгляду справи поясненнях підтримав заявлені позовні вимоги та зазначив, що ОСОБА_5 була членом ЖБК №110 «Металург-2» та сплачувала пайові внески за квартиру №42, які було сплачено у повному обсязі у 1983 році, що підтверджується відповідним документами. Зазначає, що після утворення ОСББ «Металург-2» до останнього перейшли всі права та обовязки від ЖБК №110 «Металург-2», а також були передані всі документи повязані з функціонуванням ЖБК №110 «Металург-2», з яких вбачається, що позивачем було сплачено пайові внески у повному обсязі, що зумовило видачу відповідної довідки.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_5 з метою проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_3 звернулась з відповідною заявою до державного реєстратора.

03 жовтня 2017 року державним реєстратором ОСОБА_3 прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №37377352, в якому в якості підстав для відмови у проведенні державної реєстрації зазначено наступне: «Відповідно до ч.1 ст.22 Закону документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Так, згідно п. 81 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 №1127 для державної реєстрації права власності на окремо розташоване індивідуально визначене нерухоме майно (дача, гараж тощо), будівництво яких здійснювалося у результаті діяльності дачного, гаражного чи іншого кооперативу додається довідка відповідного кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі. Проте заявником подано довідку Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Металург-2» №27 від 27.12.2017, у якій зазначається, що заявниця-Ковальова В.Г., є членом ОСББ «Металург-2», що не відповідає вимогам чинного законодавства. Також, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Житлово-будівельний кооператив №110 «Металург-2» припинив свою діяльність від 29.07.2017 в результаті реорганізації в ОСББ «Металург-2». Відповідно до ч.1 ст.104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється у результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Та, згідно ст.13 закону України «Про кооперацію» членство у кооперативі припиняється у разі припинення діяльності кооперативу. Отже, на підставі вищевикладеного, неможливо провести державну реєстрацію права власності на підставі поданої довідки ОСББ «Металург-2».

Позивач, не погодившись з правомірністю відмови у проведенні державної реєстрації права власності на зазначену квартиру, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав (далі Закон №1938).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону №1938, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 1 статті 22 Закону №1938 передбачено, що документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, обєкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обовязки субєктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна (далі Порядок №1127).

Пунктом 40 Порядку №1127 передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком.

Відповідно до пункту 81 Порядку №1127 для державної реєстрації права власності на окремо розташоване індивідуально визначене нерухоме майно (дача, гараж тощо), будівництво яких здійснювалося у результаті діяльності дачного, гаражного чи іншого кооперативу, крім документів, передбачених пунктами 41 і 42 цього Порядку, також подається довідка відповідного кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі.

Під час судового розгляду справи встановлено, що підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на спірну квартиру стало те, що позивачем не було надано для проведення реєстрації довідки ЖКБ №110 «Металург-2» про її членство в кооперативі та внесення пайового внеску в повному обсязі, а також те, що на даний час ЖКБ №110 «Металург-2» у встановленому порядку припинено.

Суд зазначає, що відповідно до приписів статті 1 Закону України «Про кооперацію», кооперація система кооперативних організацій, створених з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб своїх членів.

Згідно приписів статті 19-1 Закону України «Про кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Статтею 384 Цивільного кодексу України визначено, що будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що ОСОБА_5 була членом ЖКБ №110 «Металург-2» та відповідно сплачувала пайові внески за квартиру АДРЕСА_3, а вартість зазначеної квартири в сумі 4899 карбованців 94 копійки була виплачена позивачем повністю 10 листопада 1983 року, що підтверджується довідкою ОСББ «Металург-2» (а.с.27).

Тобто, враховуючи приписи статті 384 Цивільного кодексу України та статті 19-1 Закону України «Про кооперацію» ОСОБА_5 набула статусу власника квартири АДРЕСА_3 після сплати вартості зазначеної квартири 10.11.1983.

Щодо правомірності видачі позивачу довідки від ОСББ «Металург-2» та наявність підстав для реєстрації права власності на квартиру на підставі такої довідки, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено та не заперечувалось представниками сторін, що 29.07.2016 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення юридичної особи ЖКБ №110 «Металург-2».

Крім того, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань міститься інформація про те, що правонаступником ЖКБ №110 «Металург-2» є ОСББ «Металург-2».

Відповідно до пункту 1 розділу І Статуту ОСББ «Металург-2», ОСББ «Металург-2» створено відповідно до Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» шляхом реорганізації ЖБК №110 «Металург-2» і є його правонаступником та обєднує власників 149 квартир багатоквартирного будинку №16-б за адресою: Україна, м. Запоріжжя, вул. Бочарова, 16-б (а.с.28).

Згідно приписів статті 28 Закону України «Про кооперацію», реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) кооперативу відбувається за рішенням загальних зборів членів кооперативу у порядку, визначеному законодавством та статутом кооперативу. У разі реорганізації права та обов'язки кооперативу переходять до його правонаступників.

Відповідно до ч.1 ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обовязки переходять до правонаступників.

Частиною 2 статті 104 ЦК України визначено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Статтею 13 Закону України «Про кооперацію» визначено, що членство в кооперативі припиняється, серед іншого у разі: припинення діяльності кооперативу.

Тобто, з 29.06.2017 позивач втратив статус члена кооперативу ЖКБ №110 «Металург-2», у звязку припиненням його діяльності шляхом реорганізації в ОСББ «Металург-2», а до ОСББ «Металург-2», як правонаступника ЖКБ №110 «Металург-2», перейшло майно, права та обовязки припиненого ЖКБ №110 «Металург-2».

Суд зазначає, що відповідно до приписів статті 1 Закону України «Про Національний архівний фонд та архівні установи» архівна установа, архів, архівний підрозділ, архівний відділ - це відповідно установа чи структурний підрозділ, що забезпечує облік і зберігання архівних документів, використання відомостей, що в них містяться, та формування Національного архівного фонду і/або здійснює управління, науково-дослідну та інформаційну діяльність у сфері архівної справи і діловодства.

Згідно ч.1 ст.31 Закону України «Про Національний архівний фонд та архівні установи» державні органи, органи місцевого самоврядування, державні і комунальні підприємства, установи та організації створюють архівні підрозділи для тимчасового зберігання архівних документів, що нагромадилися за час їх діяльності, використання відомостей, що містяться в цих документах, для службових, виробничих, наукових та інших цілей, а також для захисту прав і законних інтересів громадян. Зазначені юридичні особи передають документи поточного діловодства до своїх архівних підрозділів у порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Частиною 4 статті 31 Закону України «Про Національний архівний фонд та архівні установи» визначено, що у разі ліквідації або реорганізації державних органів, органів місцевого самоврядування, державних і комунальних підприємств, установ та організацій документи, що нагромадилися за час їх діяльності, передаються ліквідаційною комісією (ліквідатором) правонаступникам у порядку, встановленому Міністерством юстиції України, із збереженням відповідної форми власності на зазначені документи, а у випадках відсутності правонаступників відповідним державним архівним установам або іншим місцевим архівним установам.

Тобто, оскільки ОСББ «Металург-2» є правонаступником ЖКБ №110 «Металург-2», то відповідно усі архівні документи, зокрема і документи щодо сплати учасниками кооперативу пайових внесків, були передані до ОСББ «Металург-2», що зазначалось представником третьої особи.

За таких обставин, на переконання суду, ОСББ «Металург-2» мало право надати позивачу довідку, подання якої передбачено пунктом 81 Порядку №1127, оскільки ЖКБ №110 «Металург-2» було у встановленому порядку припинено як юридичну особу шляхом реорганізації в ОСББ «Металург-2».

Суд при прийнятті рішення у справі враховує ту обставину, що позивач набула статусу власника квартири АДРЕСА_3 після сплати вартості зазначеної квартири 10.11.1983, проте, з заявою про державну реєстрацію зазначеного права власності звернулася лише у жовтні 2017 року після припинення ЖКБ №110 «Металург-2».

Проте, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.6 КАС України).

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, зокрема, у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року, що реалізуючи Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції має право встановлювати процедури, у тому числі процесуальні заборони й обмеження. Разом з тим Суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки захист прав повинен бути не лише формальним, але й реальним.

Також надмірні формальності не можуть покладатися в основу рішень адміністративного органу, якими б заперечувалася сутність змісту конституційно гарантованого права. Адже форма, відповідно до вимог поваги до прав людини та принципу сприяння, не має підміняти зміст, зокрема, в ситуації, коли під час прийому документа його можна привести у відповідність до формальних вимог Закону.

Відповідачі вказуючи на те, що у довідці ОСББ «Металург-2» зазначено, що вона видана позивачу як члену ОСББ «Металург-2» та не приймаючи її як доказ наявності у позивача прав власності на вищевказану квартиру допустили саме формальний підхід до оцінки такої довідки, оскільки з її змісту можливо було встановити підставу видачі такої довідки та її правовий статус.

Суд зазначає, що відповідно до приписів статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.321 ЦК України).

Суд зазначає, що право власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_3 виникло до припинення ЖКБ №110 «Металург-2» після сплати пайових внесків у повному обсязі, а та обставина, що позивач разом з виникненням права на зазначену квартиру не вжив дій щодо його оформлення (державної реєстрації) не свідчить про втрату позивачем права власності на зазначену квартиру, оскільки це б суперечило вимогам статті 41 Конституції України.

Так само і факт припинення діяльності кооперативу №110 «Металург-2» не свідчить про те, що права власності на квартири у такому кооперативні, що виникли під час існування зазначеного кооперативу, оформлені у встановленому порядку чи ні, скасовуються.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що при прийнятті рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на квартиру АДРЕСА_3 державний реєстратор застосував формальний підхід до розгляду заяви ОСОБА_5, а рішення прийнято не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що зумовлює наявність підстав для скасування зазначеного рішення як протиправного.

Стосовно позовних вимог про зобовязання Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради здійснити за позивачем державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна на квартиру, що розташована АДРЕСА_2, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів статті 11 Закону №1938, державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх обєднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Суд зазначає, що згідно Рекомендацій ОСОБА_6 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень під дискреційними повноваженнями розуміються повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Повноваження державного реєстратора щодо реєстрації права та їх обтяжень відносяться до дискреційних повноважень, оскільки державний реєстратор приймаючи рішення за певною заявою наділений повноваженнями дії на власний розсуд.

В свою чергу, відповідно до завдань адміністративного судочинства, визначених статтею 2 КАС України, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними зазначеною статтею. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності, перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.

За таких обставин, позовні вимоги про зобовязання Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради здійснити за позивачем державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна на квартиру, що розташована АДРЕСА_2, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

За таких обставин, суд для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача вважає за необхідне зобовязати Департамент реєстраційних послуг повторно розглянути заяву ОСОБА_5 щодо проведення державної реєстрації права власності на вищевказану квартиру з урахуванням висновків суду.

Згідно із ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачами за результатами судового розгляду адміністративної справи не доведено правомірність прийняття рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_5.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради ОСОБА_3 від 03.10.2017 №37377352 про відмову у державній реєстрації права власності за ОСОБА_5 на квартиру, яка знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Бочарова, будинок 16-Б, квартира, 42.

3. Зобовязати Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради (69002, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 84, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_5 (69098, м. Запоріжжя, вул. Бочарова, будинок 16-Б, квартира, 42, ІПН НОМЕР_1) щодо проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_5 на квартиру, яка знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Бочарова, будинок 16-Б, квартира, 42, з урахуванням висновків суду.

4. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

5. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1409 (одна тисяча чотириста девять) гривень 60 копійок присудити на користь ОСОБА_5 (69098, м. Запоріжжя, вул. Бочарова, будинок 16-Б, квартира, 42, ІПН НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (69002, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 84, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилам, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 07.09.2018.

Суддя Ю.П. Бойченко