Справа № 1740/2124/18
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2018-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 вересня 2018 року м. Рівне №1740/2124/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, про визнання протиправними дій відповідача щодо застосування величини оцінки страхового стажу в розмірі 1% при призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки та із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% відповідно до п.п.4-4 п.4 розділу XV «Прикінцеві положення», починаючи з 01.10.2017 урахуванням раніше виплачених сум. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про протиправність дій Пенсійного фонду в частині не застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%. Так, позивач вказує, що фактично його не переведено з одного виду пенсії на інший, а призначено пенсію за іншим законом, а тому при визначені розміру його пенсії повинна застосовуватися величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%. Однак, відповідачем, всупереч нормам чинного законодавства вказаний коефіцієнта застосовано не було. З огляду на наведене, позивач просить суд, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2018 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що вимоги позивача щодо здійснення перерахунку пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% є безпідставними, оскільки пенсія позивачу призначається не вперше, а тому підстави для застосування положень, які регулюють первинне призначення пенсій, в тому числі застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, відсутні. Таким чином, відповідач вказує, що позивача було переведено на пенсію по віку, шляхом застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки в сумі 3764,40грн., із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. На підставі вищенаведеного, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову повністю, за безпідставністю. Одночасно, відповідач зазначив, що позивач звернувся до суду з даним позовом поза межами строку звернення до суду, а тому просив суд постановити ухвалу про залишення позову без розгляду.

28.08.2018 позивачем подано до суду відповідь на відзив, однак при розгляді справи суд не враховує викладені у ній доводи, оскільки відповідно до ч.3 ст.263 КАС України, заявами по суті справи, у даній категорії справ, є позов та відзив.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач з 16.01.2008 отримував пенсію, призначену згідно з ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII.

З 01.10.2017 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.03.2003 №1058-ІV.

Страховий стаж позивача з 01.07.2000 складає 14 років, 2 місяці, 29 днів, загальний стаж після 2004 року складає 10 років, 8 місяців, 29 днів. Загальний стаж роботи позивача складає 42 роки, 4 місяці, 17 днів, доплата за понаднормовий стаж за 22 роки складає 319,44грн., яка врахована до загального розміру пенсії, згідно з копією розпорядження №807204 від 20.12.2017.

18.07.2018 позивач звернувся із заявою до відповідача, в якій просив здійснити розрахунок та виплату йому пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки та із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35% згідно з п.4-4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 01.10.2017 з урахуванням раніше виплачених сум.

Листом від 25.07.2018 за №318/10 відповідач повідомив позивачу, що з 01.10.2017 позивача переведено на пенсію по віку відповідно до п.4-3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. Таким чином, розмір пенсійної виплати позивача з 01.12.2018 становить 3645,92грн. (3326,48грн. основний платіж пенсії та 319,44грн. доплати за 22 роки понаднормативного стажу). Враховуючи, що пенсію позивачу призначено не вперше підстави для застосування п.4-4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" при визначені розміру пенсії відсутні. Таким чином, перевіркою пенсійної справи позивача встановлено, що розмір пенсії, визначено у відповідності до чинного законодавства.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, в частині не застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% при розрахунку його пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, визначені Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №1058).

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №1058, за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.3 ст.45 цього Закону, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З системного аналізу вказаних норм права судом встановлено, що при переведенні з одного виду пенсії на інший особам враховується заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), як при первісному призначенні пенсії, а за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Судом встановлено, що 11.10.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII, яким внесені зміни до Закону України №1058.

Згідно з п.4-4 Прикінцевих положень Закону №1058, з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Судом відхиляється твердженнями відповідача в частині того, що величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % не застосовуються до визначення розміру пенсії позивача, оскільки вона призначена не вперше, з огляду на наступне.

Так, наявними матеріалами справи підтверджено, що позивач з 16.01.2008 перебував на обліку у відповідача та отримував пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII.

З 01.10.2017 позивачу призначено пенсію за віком на підставі іншого Закону, а саме відповідно до Закону України №1058.

Таким чином, у даному випадку відбулося переведення позивача з одного виду пенсії на інший шляхом призначення пенсії на підставі іншого закону, а саме Закону №1058.

Аналогічна правова позиція була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного суду України, зокрема у постановах від 22.12.2015 (справа №2-а/199/138/14) та від 31.03.2015 (справа №21-612а14).

З огляду на зазначене, положення п.4-4 Прикінцевих положень Закону №1058 поширюються на правовідносини щодо визначення розміру пенсії при переведенні позивача на інший вид пенсії, оскільки, у вказаній нормі зазначено, що з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Отже, відповідачем при обчисленні розміру пенсії позивача було безпідставно не застосовано величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% .

А тому, позовні вимоги в частині визнання дій протиправними та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35% - є обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Твердження відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом суд вважає безпідставним, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено судом на підставі наявних матеріалів у справі, позивач 18.07.2018 звернувся до відповідача із заявою про здійснення розрахунку та виплати йому пенсії за віком відповідно до п.4-4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35%.

Листом від 25.07.2018 за №318/10 відповідач повідомив позивачу про відсутність підстав для розрахунку та виплати пенсії позивачу на підставі п.4-4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058.

Отже, саме після отримання зазначеного листа відповідача позивач дізнався про порушення своїх прав та 07.08.2018 (дата отримання позову судом) звернувся до адміністративного суду, тобто в межах шестимісячного строку встановленого процесуальним законодавством.

За наведених обставин, відсутні підстави вважати, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду з цим позовом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За правилами ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень частково обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач частково довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження у ході судового розгляду справи та відповідач як суб'єкт владних повноважень не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, тому суд прийшов до висновку, що даний позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вказане, сплачена сума судового збору у розмірі 704,80грн. відповідно до квитанції №9 від 07.08.2018, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 263 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо застосування величини оцінки страхового стажу в розмірі 1% при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки та із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% відповідно до п.п.4-4 п.4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01 жовтня 2017 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області судовий збір в сумі 704,80грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 (33000, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1);

2) відповідач - Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області (33001, м. Рівне, вул. Яворницького, 34, ).

Повний текст рішення складено 10 вересня 2018 року.

Суддя Комшелюк Т.О.