Справа № 819/1103/18
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1103/18

05 вересня 2018 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

за участю:

секретаря судового засідання Придаткевич Н.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2, довіреність від 31 липня 2018 року

представника відповідача Головного управління ДФС у Тернопільській області Лещук Н.В., довіреність від 08.02.2018 №1121/10/19-00-10-02-12/2921

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Тернопільській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення форми "Ф"№103552-13 від 19 червня 2017 року на суму 11092,90 грн., податкове повідомлення - рішення форми "Ф" №103553-13 від 19 червня 2017 року на суму 10118,65 грн. та податкову вимогу форми "Ф" від 15 листопада 2017 року №12596-17 Головного управління ДФС у Тернопільській області.

23.06.2018 ухвалою судді Тернопільського окружного адміністративного суду вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви до 06.07.2018.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.07.2018 відкрито провадження в даній адміністративній справі та призначено її до судового розгляду на 25.07.2018. 25.07.2018 в судовому засіданні оголошено перерву до 31.07.2018 за клопотанням позивача. 31.07.2018 за клопотанням представника відповідача оголошено перерву до 05.09.18.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржені податкові повідомлення-рішення прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України та ґрунтуються на недостовірних відомостях, що є підставою для визнання їх протиправними та скасування. Зокрема, позивач стверджує, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 11 квітня 2018 року №23554620 вона припинила свою підприємницьку діяльність 17 травня 2011 року, тобто не знаходиться на обліку в Головному управлінні ДФС України у Тернопільській області, як фізична особа - підприємець.

Вказане також підтверджується довідкою Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції від 20 квітня 2011 року №2223/17-427/НОМЕР_1 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 і.н. НОМЕР_1, з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2008 по 20.04.2011".

Позивач вважає, що вказаною довідкою підтверджено відсутність заборгованості перед бюджетом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, та зроблено висновок, що за результатами перевірки порушень податкового законодавства не встановлено.

Також, позивач вказує на те, що відповідно до пункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, не є об'єктом оподаткування зокрема, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Будівлі корівника №2 та будівлі корівника №3 призначенні для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, тому не можуть бути об'єктом оподаткування. Додатково, ОСОБА_1 зазначає, що дані будівлі були реалізовані в порядку виконання рішення, про що свідчать акти про проведення електронних торгів 28.11.2017.

Про оскаржувані податкові - рішення та податкову вимогу, позивачу стало відомо 26.04.2018, так як вони направлялись на адресу за якою вона не проживає та не зареєстрована.

Відтак, на думку позивача, податкові повідомлення - рішення та податкова вимога є протиправними, та такими, що підлягають скасуванню адже винесені з порушенням податкового законодавства України та ґрунтуються на недостовірних відомостях, що порушує її права та інтереси і стало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив від 31.07.2018, поясненнях від 05.09.2018 та просили задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, свою позицію виклав у відзиві на адміністративний позов від 19.07.2018, запереченнях на відповідь на відзив від 03.09.2018. Зокрема, пояснила, що прийняті суб'єктом владних повноважень податкові повідомлення-рішення є правомірним та обґрунтованими, оскільки позивач ОСОБА_1 є власником об'єктів нерухомості, а тому зобов'язана сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Представник відповідача вказує на те, що платники податків зобов'язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті). У зв'язку з тим, що позивач не надала таких відомостей, повідомлення - рішення та податкова вимога надіслані позивачу за попередньою адресою місця реєстрації. Також зазначає, що позивач, не використовувала дані будівлі, що призначенні для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Позивач у відповіді на відзив від 31.07.2018 зазначає, що сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, які створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів, відповідно до Податкового кодексу України. Згідно виписки із рішення Чернелево - Руської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 29.01.2016 "Про встановлення ставок податку на 2016 рік", яка додається до матеріалів справи, ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме для нежитлової нерухомості, яка перебуває у власності фізичних осіб становить 0% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного року за 1 кв. метр бази оподаткування.

Представник відповідача подала заперечення на відповідь на відзив 03.09.2018 та вказала, що позивач придбаваючи майно, а саме будівлі корівника №2 та будівлі корівника №3 була у статусі фізичної особи - підприємця, та те, що саме майно є будівлями, які можуть використовуватися тільки в підприємницькій діяльності, тому контролюючий орган правомірно застосував ставку 1% розміру мінімальної заробітної плати, яка визначена пунктом 1.3 рішення Чернелево - Руської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 29.01.2016 "Про встановлення ставок податку на 2016 рік".

Представник відповідача просила суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

05.09.2018 позивач подала пояснення в якому вказує, що підприємницьку діяльність було припинено ще у 2011 році, про що відповідно до вимог чинного законодавства України державний реєстратор повідомив органи державної податкової служби, які в свою чергу здійснили зняття з обліку платника податків. Тому, в даному випадку відсутні правові підстави для застосування органами фіскальної служби відносно неї ставки податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки для фізичних осіб - підприємців.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 набула право власності на будівлі корівника №2 загальною площею 805,0 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 і будівлі корівника №3 загальною площею 734,3 кв. м. за адресою АДРЕСА_2, згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 червня 2009 року у справі №2-140/09 як фізична особа.

Даний факт також підтверджується Витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25456501 і №25457186 від 02.03.2010 Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації.

Рішенням Чернелево - Руської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 29.01.2016 за №46 "Про встановлення ставок податку на 2016 рік" встановлено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для нежитлової нерухомості, яка перебуває у власності фізичних осіб у розмірі 0% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного року, за 1 кв.м. бази оподаткування.

19.06.2017 Головним управлінням ДФС у Тернопільській області винесено податкові повідомлення - рішення форми "Ф":

- №103552-13, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості за 2016 рік в розмірі 11092,9 грн.;

- №103553-13, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості за 2016 рік в розмірі 10118,65 грн.

15.11.2017 Головним управлінням ДФС у Тернопільській області ОСОБА_1 виставлена податкова вимога форми "Ф"№ 12596-17 на суму 21211,55 грн.

Позивач, не погоджуючись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями від 19.06.2017 та податковою вимогою від 15.11.2017, звернулася з адміністративним позовом до суду, в якому просить визнати їх протиправними та скасувати.

Визначаючись щодо позовних вимог суд застосовує наступні правові норми.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 8.1. статті 8 ПК України встановлюються загальнодержавні та місцеві податки і збори. Відповідно до пункту 8.3. цієї ж статті до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

До місцевих податків належать: податок на майно; єдиний податок (пункт 10.1. статті 10 ПК України).

Згідно приписів пункту 265.1. статті 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Відповідно до підпункту 266.1.1. пункту 266.1. статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1. пункту 266.2. статті 266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1. пункту 266.3. статті 266 ПК України).

Отже, за загальним правилом, об'єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Підпунктом 266.3.2. пункту 266.3. статті 266 ПК України передбачено, що база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до підпункту 266.4.2. пункту 266.4. статті 266 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об'єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

З підпункту 266.5.1. пункту 266.5. статті 266 ПК України вбачається, що ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад.

Приписами підпункту 266.6.1. пункту 266.6. статті 266 ПК України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 266.7.1. пункту 266.7. статті 266 ПК України визначено, зокрема, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об'єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно положень пункту 12.3. статті 12 ПК України, сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Так, відповідно до пункту 10.3. статті 10 ПК України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Приписами підпункту 12.3.1. пункту 12.3. статті 12 ПК України передбачено, що встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (підпункт 12.3.2. пункту 12.3. статті 12 ПК України).

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом (підпункт 12.3.4. пункту 12.3. статті 12 ПК України).

Відповідно до пункту 12.5. статті 12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті. Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 №928-VIII з 01 січня 2016 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1378,00 грн.

Згідно рішення Чернелево - Руської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 29.01.2016 "Про встановлення ставок податку на 2016 рік" ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме для нежитлової нерухомості, яка перебуває у власності фізичних осіб становить 0% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного року за 1 кв. метр бази оподаткування.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що позивач ОСОБА_1 17 травня 2011 року припинила свою підприємницьку діяльність, що також підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 11 квітня 2018 року №23554620.

Тому застосування до неї ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для фізичних осіб - підприємців для нежитлової нерухомості, яка перебуває у власності фізичних осіб - підприємців - 1% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного року за 1 кв. метр бази оподаткування згідно пункту 1.3 рішення Чернелево - Руської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 29.01.2016 "Про встановлення ставок податку на 2016 рік" є неправомірним.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши подані докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення форми "Ф" №103552-12 від 19.06.2017 на суму 11092,90 грн., податкове повідомлення - рішення форми "Ф" № 103553-13 від 19.06.2017 на суму 10118,64 грн. винесене контролюючим органом є протиправними та підлягають до скасування, а відтак до скасування також підлягає податкова вимога форми "Ф" № 12596 - 17 від 15.11.2017.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" суд визначив, що "... адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Тернопільській області в користь ОСОБА_1 підлягає сплачений судовий збір в розмірі 1700,00 грн. згідно квитанції №0.0..1 від 18.05.2018 і в розмірі 704,80 грн. згідно квитанції №8 від 03.07.2018

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46003, ) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати: - податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області форми "Ф" №103552-13 від 19 червня 2017 року на суму 11092,90 грн., - податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області форми "Ф" №103553-13 від 19 червня 2017 року на суму 10118,65 грн.; - податкову вимогу форми "Ф" від 15 листопада 2017 року №12596-17 Головного управління ДФС у Тернопільській області на суму 21211,55 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46003, ) в користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1) сплачений судовий збір в розмірі 1700 (одну тисячу сімсот) грн. 00 коп. згідно квитанції №0.0..1 від 18.05.2018 і в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., згідно квитанції №8 від 03.07.2018.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 вересня 2018 року.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.