Справа № 826/1664/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

06 вересня 2018 року №826/1664/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Огнивому Д.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Державної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Держаної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.09.2016 № та №,
за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Черевичної В.О.,

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 06 вересня 2018 року проголошено скорочену (вступну та резолютивну) частини рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини шостої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.09.2016 № та №.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Державною податковою інспекцією в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві безпідставно прийнято податкові повідомлення-рішення від 06.09.2016 № та №. Так, позивачем зазначено, що висновки акту перевірки, складеного контролюючим органом, є необґрунтованими, ґрунтуються на припущеннях та носять суб'єктивний характер.

Відповідач проти позову заперечив зазначивши, що ОСОБА_1 не було задекларовано дохід в сумі 1 257 080, 97 грн. у вигляді основної суми боргу, анульованого кредитором, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір не сплачено.

Під час судового розгляду справи, розгляд справи відкладався, також судом оголошувалась перерва в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до пунктів 10 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків №) за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.

За результатами проведеної перевірки Державною податковою інспекцією в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт перевірки від 11.08.2016 №186/26-54-13-06-17- (далі - акт перевірки), яким зафіксовано порушення позивачем підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 та пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України; пункту 16.1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України та підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України.

На підставі акту перевірки Державною податковою інспекцією в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 06.09.2016 №, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання із податку на доходи фізичних осіб у розмірі 264 752, 78 грн., у тому числі: за основним платежем 250 807, 19 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 62 871, 80 грн.;

- від 06.09.2016 №, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання із військового збору у розмірі 23 570, 26 грн., у тому числі: за основним платежем 18 856, 21 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 4 714, 05 грн.

Позивач, скориставшись правом адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень звернувся з відповідними скаргами до вищестоящих контролюючих органів, проте, рішенням Державної фіскальної служби України від 23.12.2016 №13996/Д/99-99-11-02-01-14 про результати розгляду повторної скарги, спірні податкові повідомлення-рішення та рішення Головного управління Державної фіскальної служби України в місті Києві від 11.08.2016 №186/26-54-13-06-17- про результати розгляду первинної скарги - залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, платниками податку є, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з пунктом 163.1 статті 163 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з абзацом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді, зокрема, основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

При цьому суд зазначає, що проценти, нараховані за користування кредитними коштами включаються до оподаткованого доходу, що отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором, оскільки нараховані проценти за користування кредитом, є платою за надану послугу з користування кредитними коштами, а тому анулювання таких (процентів) - звільнення від оплати за таку послугу для позивальника є додатковим благом, при цьому обов'язок сплати таких передбачено умовами кредитного договору як невід'ємної частини домовленостей досягнутих між сторонами та не є засобом забезпечення їх виконання.

При списанні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов'язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом включаючи і проценти як плату за отриману послугу з користування наданими коштами.

Між тим, відносини, що виникли між банком та його клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України. Пеня та штраф є лише засобом забезпечення виконання основного зобов'язання перед банком та не є доходом платника податку у разі їх анулювання за рішенням банківської установи.

Підвищені проценти, сплачувані позичальником згідно з договором за користування кредитними коштами понад установлений у договорі строк за своєю правовою природою також є забезпеченням виконання позичальником узятих на себе зобов'язань за кредитним договором та є відмінними від неустойки (штраф, пеня), проте також не є доходом платника податку у разі їх анулювання за рішенням банківської установи.

Аналогічна позиція була висловлена колегією суддів Верховного суду в постановах від 13.03.2018 №826/2226/15 (ЄДРСРУ 72721598), від 08.05.2018 №819/596/16 (ЄДРСРУ №73869545), №817/401/16 (ЄДРСРУ 73869634) та №802/692/16-а (ЄДРСРУ 73869504).

Таким чином, суд наголошує, що відповідно до положень Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) та усталеної практики Верховного Суду в аналогічних правовідносинах, доходом платника податку є основна сума боргу та відсотки за кредитним договором, які були анульовані (прощені) кредитором, натомість анульовані (прощені) пеня, штраф чи підвищені відсотки (за прострочення платежу) не є доходом платника податку, а відповідно і не є об'єктом оподаткування податком з доходу фізичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.07.2007 між публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договори кредиту №MRTG-84 та №MRTG-05.

Також, 25.06.2015 між позивачем та публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» було укладено Договір про внесення змін №1 до договору кредиту №MRTG-84, пунктом 3.2 якого передбачено, що якщо Позичальник починаючи з дати укладення цього Договору про внесення змін до 31.12.2015 здійснить одноразовий платіж в сумі від 30 664, 00 дол. США на підставі Заяви на сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50 з частковим анулюванням, форма якої зазначена в Додатку №1 до цього Договору про внесення змін (надалі за текстом - «Заява»), то Позичальник набуває права на анулювання (прощення) заборгованості по Кредиту, процентам та комісії в сумі, що дорівнює сумі здійсненого платежу. Сторони домовились, що анулювання (прощення) заборгованості по процентам та комісіям можливо лише у випадках, коли сума заборгованості по процентам та комісіям перевищує суму заборгованості по Кредиту.

Крім цього, 25.06.2015 між позивачем та публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» було укладено Договір про внесення змін №1 до договору кредиту №MRTG-05, пунктом 3.2 якого передбачено, що якщо Позичальник починаючи з дати укладення цього Договору про внесення змін до 31.12.2015 здійснить одноразовий платіж в сумі від 28 726, 00 дол. США на підставі Заяви на сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50 з частковим анулюванням, форма якої зазначена в Додатку №1 до цього Договору про внесення змін (надалі за текстом - «Заява»), то Позичальник набуває права на анулювання (прощення) заборгованості по Кредиту, процентам та комісії в сумі, що дорівнює сумі здійсненого платежу. Сторони домовились, що анулювання (прощення) заборгованості по процентам та комісіям можливо лише у випадках, коли сума заборгованості по процентам та комісіям перевищує суму заборгованості по Кредиту.

Наявними в матеріалах справи заявами від 25.06.2015 підтверджується факт звернення позивача до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» із проханням щодо здійснення анулювання заборгованості, зокрема за договором кредиту №MRTG-05 в загальній сумі 28 724, 39 дол. США та за договором кредиту №MRTG-84 в сумі 30 662, 18 дол. США.

Посилаючись на копію листа публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 02.06.2016 №11.1-186/79-668 про надання інформації, відповідач наголошує, що позивачеві було анульовано кредитну заборгованість в розмірі 1 257 080, 97 грн.

Однак, суд звертає увагу, що укладені між позивачем та публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» кредитні договори від 11.07.2007 №MRTG-05, №MRTG-84 та прийняті відповідно додаткові угоди від 25.06.2015, передбачали надання кредиту та відповідно анулювання заборгованості в іноземній валюті, при цьому суд звертає увагу, що курс іноземної валюти є нестабільним та має властивість щодня змінюватись під впливом макроекономічних чинників.

Разом з тим, посилаюсь на копію листа публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 02.06.2016 №11.1-186/79-668, відповідачем не надано суду доказів щодо дослідження питання курсової різниці.

Так, за посиланням позивача, станом на дату укладання договорів кредиту курс долара США складав 5, 02 грн., а станом на укладання додаткових угод - 21, 06 грн., в заявах від 25.06.2015 позивачем заявлялось прохання щодо анулювання заборгованості в доларах США, листом банку від 02.06.2016 №11.1-186/79-668 надано інформацію щодо анулювання заборгованості в гривні.

При цьому, суд також наголошує, що згідно з приписами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

Як вбачається з матеріалів справи, контролюючим органом не було досліджено питання курсової різниці кредитної заборгованості та анульованої суми такої заборгованості, та які складові включала анульована сума.

На вимогу суду, з боку відповідача такої інформації суду надано не було, як і не було надано доказів звернення до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» для з'ясування цих обставин.

Також, лист публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 02.06.2016 №11.1-186/79-668 щодо анулювання позивачеві кредитної заборгованість в розмірі 1 257 080, 97 грн. не містить складових суми боргу, прощеного позивачеві, а також курсу іноземної валюти (валюти кредиту) до гривні на день прощення (анулювання) заборгованості.

Так, суд приходить до висновку, що відповідачем під час проведення перевірки не було в повній мірі досліджено обставини, які мають значення для встановлення факту порушення позивачем приписів Податкового кодексу України та правильність визначення позивачеві відповідної суми податкового зобов'язання, а тому суд вважає, що висновки, викладені в акті перевірки є необґрунтованими.

З огляду на викладене та з урахуванням наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 06.09.2016 №, прийняте на підставі акта перевірки від 11.08.2016 №186/26-54-13-06-17- не може вважатись обгрунтованим, а тому, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 06.09.2016 № підлягають задоволенню.

Пунктом 161 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу (підпункт 1.1 пункт 161 підрозділу 10 Податкового кодексу України), тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, фізичні особи - нерезиденти, які отримують доходи з джерела їх походження в Україні та податкові агенти.

Відповідно до підпункту 1.3 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Таким чином, з контексту вищенаведених норм Податкового кодексу України вбачається, що необхідною умовою для утримання податку та військового збору з доходів фізичної особи є наявність факту отримання доходів.

Оскільки, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.09.2016 №, то податкове повідомлення-рішення від 06.09.2016 №, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «військовий збір», також підлягає скасуванню.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві від 06.09.2016 № та №003581306.

Присудити здійснені ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 3 372, 49 грн. (три тисячі триста сімдесят дві гривні сорок дев'ять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві (, адреса: м. Київ, пр-т Героїв Сталінграда, 58).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 11.09.2018.

Суддя Літвінова А.В.