Справа № 310/8280/16-а(2-а/310/25/17)
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 310/8280/16-а(2-а/310/25/17)

адміністративне провадження № К/9901/15391/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів - Кравчука В. М., Стародуба О. П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 310/8280/16-а(2-а/310/25/17)

за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії;

за касаційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Уханенка С. А., Богданенка І. Ю., Дадим Ю. М.) від 28 березня 2017 року, встановив:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, в якому просила:

- визнати неправомірним і скасувати протокол від 04 серпня 2016 року № 6 засідання комісії з питань надання довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу;

- зобов'язати відповідача взяти на облік як внутрішньо переміщену особу та видати відповідну довідку.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що відмова відповідача про взяття її на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території з підстав відсутності відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої було здійснення внутрішнє переміщення, є неправомірними, оскільки вона надала усі наявні в неї фактичні докази, що підтверджували факт її проживання на території м. Донецька. Вважає, що дії відповідача суперечать положенням Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та постанови Кабінету Міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб».

3. Постановою Бердянського міськрайонного суду від 24 січня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

4. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2; постанову Бердянського міськрайонного суду від 24 січня 2017 року скасовано; адміністративний позов задоволено; визнано неправомірними та скасовано протокол від 04 серпня 2016 року № 6 засідання комісії з питань надання довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу; зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області взяти на облік внутрішньо переміщеної особи позивачу та видати відповідну довідку.

5. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року та залишити в силі постанову Бердянського міськрайонного суду від 24 січня 2017 року.

6. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 червня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

7. ОСОБА_2 у запереченнях на касаційну скаргу, які надішли на адресу Вищого адміністративного суду 11 липня 2017 року, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року - без змін.

8. Вищим адміністративним судом справу до розгляду призначено не було.

9. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» зазначеного закону зміни до Кодексу адміністративного судочинства України вводяться в дію з урахуванням певних особливостей. Зокрема, у пп. 4 передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчився до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

10. 05 лютого 2018 року касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у справі № 310/8280/16-а(2-а/310/25/17) передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

11. Ухвалою Верховного Суду від 10 вересня 2018 року справу прийнято до провадження та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

12. Судами попередніх інстанцій установлено, що позивач - ОСОБА_2, згідно копії паспорту зареєстрована у смт. Розівка Запорізької області; з 05 травня 2008 року по 31жовтня 2014 року разом зі своєю сім'єю мешкала у м. Донецьку; у 2014 році у зв'язку з проведенням АТО виїхали у смт. Розівку Запорізької області, де зареєстроване місце її проживання - АДРЕСА_1, проте фактично поживає разом зі сім'єю у м. Бердянську, Запорізької області.

13. Чоловік та неповнолітня дитина позивача - ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Макіївка, що підтверджено копією свідоцтва про його народження, отримали довідку Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, оскільки їхнє місце реєстрації вказано - АДРЕСА_2.

14. В період з березня 2016 року по серпень 2016 року ОСОБА_2 зверталась до Департаменту соціального захисту населення Запорізької області та Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області із відповідними заявами про взяття її на облік внутрішньо переміщеної особи та надання відповідної довідки.

15. До вказаних заяв позивач надавала: свідоцтво про народження дитини; свідоцтво про шлюб; звернення до амбулаторії в м. Донецьк; довідки з поліклінічного відділення лікарні з м. Донецьк; договір добровільного медичного страхування; результати аналізів від 11 лютого 2014 року; паспорт чоловіка ОСОБА_4; трудову книжку.

16. Рішенням комісії з питань надання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи УПСЗН БМР від 04 серпня 2016 року позивачу відмовлено у наданні довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу у зв'язку відсутністю відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно - територіальної одиниці, з якої було здійснене внутрішнє переміщення.

17. Не погоджуючись з такою відповіддю відповідача, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

18. Оцінюючи доводи сторін, суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, виходив із відсутності підстав для його задоволення, оскільки згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд захищає лише права, свободи або законні інтереси, які уже порушенні на момент розгляду справи судом, тоді як на час розгляду справи порушення прав ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю у неї статусу внутрішньо переміщеної особи не встановлено, проте вона вважає, що такий статус може знадобитися їй у майбутньому, а захист прав особи на майбутнє КАС України не передбачений.

19. Суд першої інстанції зазначив, що ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» вказує на те, що для встановлення статусу та отримання відповідної довідки вона повинна звернутися до відповідного державного органу за місцем реєстрації проживання, а це - смт. Розівка Запорізької області.

20. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги позивача, зазначив, що позивачем надано докази щодо підтвердження її проживання в районі проведення антитерористичної операції на момент виникнення обставин, зазначених у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», і незважаючи на відсутність у неї реєстрації на день виїзду з м. Донецьк, вона потребує соціальної підтримки від держави для влаштування свого життя і життя своєї родини на новому місці на рівні з іншими переселенцями.

21. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд апеляційної інстанції виходив з наступного законодавчого регулювання спірних правовідносин.

21.1. відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

21.2. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

21.3. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

21.4. Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

21.5. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р до переліку населених пунктів, на території якої здійснювалася антитерористична операція, включено м. Донецьк.

21.6. Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 (далі - Порядок), передбачено спосіб звернення до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, перелік документів, що подаються в такому випадку, та затверджено форму довідки.

21.7. Відповідно до п. 3 Порядку заява про взяття на облік повинна містити, зокрема, відомості про зареєстроване та фактичне місце перебування заявника.

21.8. Згідно п. 8 Порядку (в редакції на час звернення позивача із заявою про взяття на облік) заявнику може бути відмовлено у видачі довідки, якщо: 1) відсутні обставини, що спричинили переміщення особи з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції; 2) втрачено або викрадено документи, що посвідчують особу, яка переміщується, та підтверджують громадянство України, до їх відновлення. У разі відмови у видачі довідки на вимогу заявника письмово повідомляється про підстав для такої відмови.

21.9. Частиною 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації пав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою їх обмеження.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

22. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що в розумінні Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» позивач не може вважатися внутрішньо переміщеною особою, оскільки, по-перше: у позивача є відмітка про реєстрацію місця проживання в смт. Розівка Запорізької області з 09 вересня 2006 року; по-друге: з листопада 2014 року по серпень 2015 року позивач перебувала на обліку в Розівському районному центрі зайнятості за місцем реєстрації. До відповідача позивач звернулася тільки в 2016 році після проживання в смт. Розівка Запорізької області, а Розівський район не відноситься до зони проведення АТО, що підтверджується листами Департаменту соціального захисту населення від 18 березня 2016 року та листом виконкому Бердянської міської ради від 03 серпня 2016 року.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

23. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах виходить з наступного.

24. Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

25. Згідно із ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

26. Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлюються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII), відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 якого внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

27. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Форма заяви затверджується центральним органом виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин, соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сім'ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну.

28. Частиною 7 ст. 4 Закону № 1706-VII встановлено, що разом із заявою заявник подає документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини.

У разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених статтею 1 цього Закону (військовий квиток з відомостями про проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності, документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно, свідоцтво про базову загальну середню освіту, атестат про повну загальну середню освіту, документи про професійно-технічну освіту, документ про вищу освіту (науковий ступінь), довідку з місця навчання, рішення районної, районної у місті Києві чи Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування, медичні документи, фотографії, відеозаписи тощо).

У передбаченому абзацом третім цієї частини випадку уповноважений орган, визначений частиною третьою цієї статті, зобов'язаний розглянути заяву про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи протягом 15 робочих днів та прийняти рішення про видачу заявнику довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або про відмову у видачі довідки з обов'язковим зазначенням підстави відмови, яке підписується керівником цього органу.

29. Згідно ч. 10 ст. 4 Закону № 1706-VII заявнику може бути відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, якщо:

1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, визначені у статті 1 цього Закону;

2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки;

3) заявник втратив документи, що посвідчують його особу, до їх відновлення;

4) у заявника немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені частиною сьомою цієї статті;

5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, не доводять факту проживання заявника на території зазначеної адміністративно-територіальної одиниці.

Особа має право звернутися із заявою повторно, якщо у неї з'явилися підстави, визначені у статті 1 цього Закону, або усунуті підстави для відмови у видачі довідки, передбачені цією статтею, чи оскаржити рішення про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи до суду.

30. Як свідчать матеріали справи, позивачем для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення надавалися, зокрема, свідоцтво серії НОМЕР_1 про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини ОСОБА_3, який народився в м. Макіївка Донецької області; заяву на ім'я головного лікаря ЦПМСД № 1 Будьонівського району м. Донецька про надання дозволу лікуватись по фактичному місцю проживання в м. Донецьк; договір добровільного медичного страхування від 03 березня 2014 року в м. Донецьк; договір про надання споживчого кредиту в м. Донецьк; копію трудової книжки, згідно записів якої позивач у період з травня 2008 року по жовтень 2011 року працювала в м. Макіївка, а з жовтня 2011 року по жовтень 2014 року - в м. Донецьк.

31. Колегія суддів зазначає, що позивачем надано докази про підтвердження проживання її в районі проведення антитерористичної операції. У зв'язку з чим, відповідачем неправомірно відмовлено у наданні довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу.

32. Доводи касаційної скарги є безпідставними і не впливають на правильне по суті рішення суду апеляційної інстанції.

33. Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

34. Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

35. Враховуючи викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

36. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 242, 341, 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у справі № 310/8280/16-а(2-а/310/25/17) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Суддя В. М. Кравчук

Суддя О. П. Стародуб