Справа № 826/8362/18
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2018-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 вересня 2018 року № 826/8362/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві

про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі також - ОСОБА_1, позивач) з позовом до головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (надалі також - ГУ ПФУ в м.Києві, відповідач), в якому просить:

-визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

-зобов'язати відповідача призначити та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 13.04.2018, з дня подання заяви про призначення пенсії.

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки вважає протиправною бездіяльність Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо не призначення та не виплати позивачу пенсії на пільгових умовах за Списком №1, оскільки в нього наявний достатній трудовий загальний стаж та стаж на роботах із шкідливими умовами праці та надані всі необхідні документи для призначення пенсії.

Ухвалою суду від 04.06.2018 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та запропоновано відповідачу надати відзив протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали суду була отримана уповноваженим представником відповідача 11.06.2018, проте відзив відповідач подав лише 30.08.2018, в якому просив суд у задоволенні позову відмовити у зв'язку із відсутністю протиправних діянь з боку Управління, так як позивачем не була надана довідка для підтвердження його пільгового стажу роботи та не було надано наказів, що підтверджують атестації робочого місця за умовами праці, що виключає право призначення пенсії на пільгових умовах по Списку №1.

Через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярія) 06.09.2018 позивач подав відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 07.09.2018 замінено первинного відповідача - Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві (03680, м. Київ, вул. Антоновича, 70, ) його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ).

Відповідно до ч.5 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.8 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 13.04.2018 звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві із заявою про призначення пільгової пенсії за віком згідно з пунктом «а» ч.1 ст.13 Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Однак, листом №21094/06 від 19.04.2018 Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві повідомило про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах, з посиланням на те, що позивачем не надані документи, які підтверджують роботу на пільгових умовах за Списком №1.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії, звернувся до суду з адміністративним позовом.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до п.«а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 №637, передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Зокрема у довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_2, копія якої наявна в матеріалах справи, ОСОБА_1 працював:

з 2 квітня 1985 року по 30 квітня 1985 року на посаді електромонтажника 3 розряду у Малинській паперовій фабриці;

з 1 липня 1987 року по 15 листопада 1999 року на посаді електромонтажника 2 розряду у Київському спеціалізованому управлінні №421 Тресту «Електромонтаж-1», 01 жовтня 1990 року присвоєно 4 розряд електрослюсаря-монтажника підземного гірничо-прохідного обладнання;

з 16 листопада 1999 року по 11 травня 2004 року, з 12 травня 2004 року по 22 березня 2011 року на посаді електромонтажника 4 розряду у ТОВ «Сейм-93»;

з 29 березня 2011 року по 18 серпня 2014 року на посаді чергового електрика 5 розряду по обслуговуванню обладнання групи енергозбереження;

з 22 червня 2015 року по 15 листопада 2017 року на посаді електрика дільниці ТОВ «Прімавера Плюс»;

з 08 лютого 2018 року по сьогодні на посаді техніка-електрика служби головного інженерного управління адміністрування Державного земельного кадастру.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.1956 №1173 професія позивача була віднесена до Списку №1.

Положення вказаної постанови Кабінету Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 діяли до 25 січня 1991, а 26 січня 1991 була прийнята постанова Кабінету Міністрів СРСР №10 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення», за якою посада «Электрослесари-монтажники подземного горнопроходческого оборудования» (1010300а-19912) віднесена до Списку №1.

У постанові Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 11.03.1994 №162 вказана посада - електрослюсар-монтажник підземного гірничо-прохідницького обладнання також відноситься до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці і соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (надалі також - Порядок №383), передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Отже, положення вказаного пункту передбачають, віднесення періоду роботи до пільгового стажу незалежно від дати внесення посади або професії до Списків, за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, з урахуванням проведеної атестації робочих місць за час виконання роботи після 21.02.1992, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці після 21.02.1992.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII та ч.1 ст.48 Кодексу Законів про працю України, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 10 Порядку №383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (надалі також - Порядок №637).

Згідно Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За приписами пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З аналізу зазначених норм вбачається, що для підтвердження трудового стажу можуть бути надані будь-які документи, які містять відомості про періоди роботи.

Стаж роботи позивача на посаді, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Списку №1, в період з 22 лютого 1988 року по 15 листопада 1999 року, підтверджуються записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2, а саме:

-№9 «Переведен на подземные работы Приказ №156 от 22.02.1988»;

-№10 «Присвоен третий разряд электромонтажника Приказ №115 от 13.12.1988»;

-№11«Присвоен 3-ий разряд электрослесаря-монтажника подземного горнопроходического оборудования и переведен на подземные работы строительства Киевского метрополитена Приказ №103 от 04.11.1988»;

-№12«Присвоен 4-ий розряд электрослесаря-монтажника подземного горнопроходического Приказ№100 от 19.09.1990»;

-№13 «КСУ-421 переименовано в дочернее предприятие «Электромонтаж-2241» ЗАО «Электромонтаж Приказ№40 от 27.06.1997»;

-№14 «Уволен по собственному желанию ст.38 КЗоТ Украины Приказ №61 от 12.11.1999».

Трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи ОСОБА_1 у спірні періоди на вищезазначеному підприємстві.

Крім того на підтвердження стажу роботи для призначення пільгової пенсії за Списком №1, позивачем до матеріалів справи додані копії наказу №13 від 08.04.1996 ЗАТ «Електромонтаж» про проведення атестації робочих місць та Протоколу №3 засідання постійно-діючої комісії по атестації робочих місць по умовах праці, картою умов праці на будівництві метрополітенів (підземні роботи).

Отже, трудова книжка позивача містить усі необхідні записи щодо терміну та характеру виконуваних ОСОБА_1 робіт, тобто наявність у позивача підтвердженого трудовою книжкою пільгового стажу за спірні періоди, дає йому право на пенсію на пільгових умовах.

При цьому, суд звертає увагу на те, що позивач не має можливості надати додаткові довідки до відповідача на підтвердження стажу роботи, що зараховується до спеціального трудового стажу для призначення пенсій за віком на пільгових умовах, оскільки дочірнє підприємство «Електромонтаж 421» відповідно до рішення Господарського суду міста Києва №24/849-б від 18 березня 2010, ліквідовано без встановлення правонаступника, а фінансово-господарська документація в архіві відсутня, що підтверджується довідкою від 16.02.2018 №100-2604 виданою архівним відділом Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації. Через відсутність архівних документів ліквідованого ДП «Електромонтаж - 421», ОСОБА_1 також не може звернутись до комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або вислугу років, які створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Таким чином вбачається, що єдиним способом захисту прав позивача на призначення його пенсії за віком на пільгових умовах є звернення до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до ст.244 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин;

4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

5) як розподілити між сторонами судові витрати;

6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення;

7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваного рішення з урахуванням вимог, встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Згідно положень ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Згідно положень ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене та те, що позивачем було ужито усіх можливих заходів для документального підтвердження наявного у нього пільгового стажу та відомостей щодо ліквідації ДП «Електромонтаж-421» ТОВ «Електромонтаж», суд приходить до висновку, що записи трудової книжки про періоди роботи ОСОБА_1 електромонтажником на підземних роботах при спорудженні Київського метрополітену, достатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Керуючись вимогами ст.ст.2, 5- 11, 19, 72- 77, 90, 139, 241- 246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м.Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 (03170, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

3. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з дня подання заяви про призначення пенсії - 13.04.2018.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій