Справа № 1340/3437/18
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/3437/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кухар Н.А.

секретар судового засідання Шавель М.М.

за участю:

представника позивача Дулебко В.В.

представника відповідача Берегових В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ОСОБА_3 про скасування постанови,

в с т а н о в и в :

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Львівській області (місцезнаходження: 79005, м.Львів, вул.Драгоманова, 25) звернулося до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (місцезнаходження: 79000, м.Львів, пл.Шашкевича, 1), в якому просить суд скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Берегових В.С. від 02.04.2018 про відкриття виконавчого провадження №56080154 щодо примусового виконання рішення суду на підставі виконавчого листа № 813/3764/17 від 17 березня 2018 року та стягнення виконавчого збору у розмірі 14890,00 грн..

Ухвалою від 29.08.2018 відкрито провадження у справі, якою залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в порушення норм Закону України "Про виконавче провадження", 02.04.2018 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Берегових В.С. відкрито виконавче провадження ВП №56080154 на підставі виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду від 17.03.2018 №813/3764/17 про зобов'язання Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області нарахувати та виплати ОСОБА_3 винагороду за час виконання ним обов'язків присяжного в Галицькому районному суді м.Львова за період з 06.05.2015 по 09.11.2015 та з 30.05.2016 по 28.12.2016. Крім цього, оскарженою постановою з позивача, як з боржника стягнуто виконавчий збір у розмірі 14892,00грн. Позивач не погоджується з вказаною постановою та зазначає, що згідно зі ст.151 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів влади у межах повноважень та має свої територіальні управління. На думку позивача, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Тому, зазначає, що виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 29.01.2018 у справі №813/3764/18 має здійснюватися центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів - Державною казначейською службою Україною (або її територіальні органи). Крім того, у оскаржувані постанові відповідачем вказано про стягнення виконавчого збору, що суперечить законодавству. Позивач вважає, що оскаржена постанова винесена з порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження", інших норм чинного законодавства та такою що порушує його права як позивача. З наведених підстав просив позов задовольнити в повному обсязі, а саме скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що 02.04.2018 державним виконавцем, керуючись вимогами ст.ст.3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Постанова про відкриття виконавчого провадження направлена боржнику до негайного виконання та стягувачу для відома. На думку відповідача, виконання рішень суду про зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови державний виконавець діяв правомірно та відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження". Просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Просила суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Третя особа у судове засідання не з'явилася.

Заслухавши вступне слово представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.01.2018 у справі № 813/3764/17 позовні вимоги ОСОБА_3 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області про визнання протиправною відмови, зобов'язання вчинити дії, стягнення винагороди та стягнення моральної шкоди задоволено частково: визнано протиправною відмову Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області місцезнаходження: м.Львів, вул.Драгоманова, 35 щодо виплати ОСОБА_3 ідентифікаційний код НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1 винагороди за час виконання ним обов'язків присяжного в Галицькому районному суді м.Львова за період з 06.05.2015 по 09.11.2015 та з 30.05.2016 по 28.12.2016; зобов'язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Львівській області місцезнаходження: м.Львів, вул.Драгоманова, 35 нарахувати та виплатити ОСОБА_3 ідентифікаційний код НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1 винагороду за час виконання ним обов'язків присяжного в Галицькому районному суді м.Львова за період з 06.05.2015 по 09.11.2015 та з 30.05.2016 по 28.12.2016; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 12.03.2018.

17.03.2018 Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №813/3764/17, в якому боржником зазначено Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Львівській області.

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавчий лист №813/3764/18, виданий 17.03.2018 Львівським окружним адміністративним судом, яким зобов'язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Львівській області нарахувати та виплати ОСОБА_3 винагороду за час виконання ним обов'язків присяжного в Галицькому районному суді м.Львова за період з 06.05.2015 по 09.11.2015 та з 30.05.2016 по 28.12.2016.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Берегових В.С. відкрито виконавче провадження ВП №56080154 від 02.04.2018 на підставі виконавчого листа від 17.03.2018 №813/3764/17, виданого Львівським окружним адміністративним судом 17.03.2018.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Органи державної виконавчої служби є органами державної влади, а тому зобов'язані діяти у відповідності до ст.19 Конституції України лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 1, 2 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-19 (далі - Закон №1404) дано визначення поняттю виконавчого провадження, відповідно до якого виконавче провадження - це завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів, тобто сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Суб'єкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені законом, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження. Розширене тлумачення суб'єктом владних повноважень способів здійснення своїх повноважень не допускається.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2 ст.18 вказаного Закону).

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", виконання рішень суду про зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей ( ч.5 ст.26). У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону( ч.5 ст.26). За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню) ( ч.6 ст.26).

Згідно ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Як вбачається із матеріалів справи, стягувачем ОСОБА_3 29.03.2018 року було подано до відділу примусового виконання рішень Управління ДВС заяву про прийняття до виконання виконавчого листа №813/3764/18, виданого 17.03.2018 Львівським окружним адміністративним судом, яким зобов'язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Львівській області нарахувати та виплати ОСОБА_3 винагороду за час виконання ним обов'язків присяжного в Галицькому районному суді м.Львова за період з 06.05.2015 по 09.11.2015 та з 30.05.2016 по 28.12.2016.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Берегових В.С. відкрито виконавче провадження ВП №56080154 від 02.04.2018 на підставі виконавчого листа від 17.03.2018 №813/3764/17. У даній постанові зазначено про стягнення виконавчого збору в сумі 14892,00 грн., що відповідає нормам ст.26 Закону України "Про виконавче провадження".

Частиною 2 ст.6 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів виконуються лише рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ.

Судом встановлено, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.01.2018 у справі № 813/3764/17, на підставі якого видано виконавчий лист, який знаходиться на виконані у відповідача, є рішенням зобов'язального характеру, за яким боржник ( позивач) зобов'язаний особисто вчинити певні дії та не є рішенням про стягнення коштів, тому покликання позивача на ч.2 ст.6 Закону України "Про виконавче провадження" є безпідставним, відтак суд його до уваги не бере.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На думку суду, позивачем не надано достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а відповідач довів, що діяв з урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та вимог законодавства України.

Таким чином, оскаржена постанова є такою, що прийнята державним виконавцем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Судові витрати не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 72, 73, 242-246, 250, 271, 287 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області (місцезнаходження: 79005, м.Львів, вул.Драгоманова, 25 ) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (місцезнаходження: 79000, м.Львів, пл.Шашкевича, 1, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ОСОБА_3 про скасування постанови відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення із врахуванням п.п.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України.

У судовому засіданні 12.09.2018 р проголошено повний текст рішення.

Суддя Кухар Н.А.