Справа № 812/1135/18
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 вересня 2018 року

м. Київ

справа №812/1135/18

адміністративне провадження №К/9901/58926/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Кравчука В.М.,

суддів: Анцупова Т.О., Стародуба О.П.,

розглянув в попередньому судовому засіданні справу №812/1135/18 за касаційною скаргою Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14.06.2018 (суддя Ірметова О.В.) та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.07.2018 (колегія у складі суддів: Арабей Т.Г., Гаврищук Т.Г., Шишова О.О.) у справі №812/1135/18 за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного підприємства "Сєвєродонецьке Комфорт Авто" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.

І. ПРОЦЕДУРА

1. 18 квітня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного підприємства "Сєвєродонецьке Комфорт Авто" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.

2. Позивач просив суд стягнути з Приватного підприємства "Сєвєродонецьке Комфорт Авто" на користь Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарську санкцію за 2017 рік у сумі 116 790,69 грн, та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 65,27 грн.

3. Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 14.06.2018, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.07.2018, в задоволенні позову відмовлено.

4. 13.08.2018 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Позивача на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14.06.2018 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.07.2018.

5. У касаційній скарзі Позивач із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права просив скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14.06.2018 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.07.2018 та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

6. Ухвалою Верховного Суду від 20.08.2018 відкрито провадження у справі. Станом на 12.09.2018 відзив від Відповідача не надходив.

7. Позивачем було заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8. Судами попередніх інстанцій встановлено, що Приватне підприємство «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» () є юридичною особою, перебуває на обліку в Луганському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів, що підтверджується довідкою про реєстрацію роботодавця у відділенні Фонду соціального захисту інвалідів від 23 серпня 2017 року № 268 (а.с. 13).

9. Згідно інформації за показниками звіту форми № 10-ПІ від 20 лютого 2018 року у Приватному підприємстві «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» за 2017 рік середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) становить 129 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (осіб) - 2 особи, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в України» - 5 осіб, фонд оплати праці штатних працівників складає 5 022 тис. грн., середньорічна заробітна плата штатного працівника складає 3 244,00 грн., суму адміністративно - господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів складає « 116 790,69» (а.с. 14).

10. На підставі даних поданого відповідачем звіту форми № 10-ПІ позивачем зроблено висновок про помилку у рядку 05 відносно суми середньорічної заробітної плати штатного працівника, яка має дорівнюватись 38 930,23 грн., відносно якої у рядку 06 суму адміністративно - господарських санкцій розрахована невірно, а також невиконання відповідачем нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю у 2017 році, за що відповідачу нараховано адміністративно-господарську санкцію в сумі 116 790,69 грн. та пеня у розмірі 65,27 грн., про що зазначено листі відділення фонду від 26 лютого 2018 року № 03-10/218 (а.с. 15) та в розрахунку ціни позову (а.с. 20).

11. Спірним питанням даної справи є правомірність дій позивача щодо нарахування відповідачу суму адміністративно - господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

12. В обґрунтування позовних вимог Позивач вказував, що ним було направлено до державної служби зайнятості запит про надання відповідачем інформації про вільні робочі місця (вакансії), на які можливе працевлаштування осіб з інвалідністю, а також про випадки відмови у працевлаштуванні осіб, направлених для працевлаштування та здійснення роботодавцем замовлення на професійне навчання або підготовку особи з інвалідністю у разі відсутності фахівців з потрібними професіями серед застрахованих у державній службі зайнятості осіб з інвалідністю. 29 березня 2018 року на адресу позивача надійшла відповідь на запит, з якої вбачається, що відповідач у 2017 році щомісяця подавав до служби зайнятості інформацію про наявність вільних робочих місць для осіб з інвалідністю, відмов підприємства у працевлаштуванні осіб з обмеженими фізичними можливостями за направленням центру зайнятості не було, замовлень щодо професійного навчання або підготовки від роботодавця не надходило. Отже, не всі можливі заходи для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідач здійснив.

13. Враховуючи інформацію за Звітом 10-ПІ за 2017 рік, який був надісланий на адресу позивача, вбачається не виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2017 році, у зв'язку з чим нарахована адміністративно-господарська санкція у розмірі 116 790,69 грн, яку відповідач, враховуючи норми частини 4 ст. 20 ЗУ "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", повинен був сплатити до 15.04.2018, про що був повідомлений листом від 26.02.2018 №03-10/218.

14. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначив, що відповідно до ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю» законодавство просто зобов'язує роботодавців: виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, у межах нормативу, створювати для осіб з інвалідністю умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю. Здійснення зазначених заходів відповідачем підтверджується матеріалами справи.

15. Таким чином, ПП «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» вжило усіх залежних від нього заходів щодо утворення робочих місць для працевлаштування інвалідів у необхідній кількості.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

16. При прийнятті спірного рішення, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що нормами чинного законодавства щодо соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні на підприємства покладено обов'язок по забезпеченню певної кількості місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, що не супроводжується обов'язком пошуку осіб з інвалідністю для працевлаштування на створені ним робочі місця. Такий обов'язок покладено на органи працевлаштування, перелічені в ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».

17. Враховуючи встановлені обставини справи, Відповідач ужив всі заходи по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до встановленого нормативу. При цьому, жодних доказів про те, що відповідачем не виділено та не створено робочі місця для працевлаштування інвалідів, позивачем не надано та не доведено факту протиправної відмови у працевлаштуванні інвалідів з боку товариства.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

18. Позивач у своїй касаційній скарзі не погоджується з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій та вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки чинним законодавством не передбачено, що потрібно враховувати причини, по якій Відповідач не виконав норматив. Однак ч.5 с.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" №875-ХІІ від 21.03.1991 передбачено, що виконанням нормативу робочих місць вважається працевлаштування інвалідів, для яких це місце роботи є основним. Оскільки робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда не було зайняте інвалідом, Відповідач повинен сплатити адміністративно-господарські санкції.

VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

19. Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Суд виходить з такого, що всі аргументи скаржника, заявлені в касаційній скарзі, вже були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанції, та їм була надана належна правова оцінка.

20. Щодо доводу Позивача, то суди попередніх інстанцій, з якими погоджується Суд, вказали, що Відповідач ужив всі заходи по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до встановленого нормативу. При цьому, жодних доказів про те, що відповідачем не виділено та не створено робочі місця для працевлаштування інвалідів, позивачем не надано та не доведено факту протиправної відмови у працевлаштуванні інвалідів з боку товариства.

21. Суди попередніх інстанцій дійшли такого висновку, оскільки, що ними було встановлено та підтверджено матеріалами справи відповідачем своєчасно подано до Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік, в якому підприємством зазначено середньооблікову кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 2 особи, кількість інвалідів-штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» - 5 осіб.

22. 23 лютого 2018 року Луганським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів було направлено запит до Сєвєродонецького міського центру зайнятості населення про надання інформації про вільні робочі місця (вакансії) у Приватному підприємстві «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто», на які можливе працевлаштування осіб з інвалідністю, а також випадки відмови відповідачем у працевлаштуванні осіб з інвалідністю, які направлялися центром зайнятості протягом 2017 року та здійснення відповідачем замовлення до Сєвєродонецького міського центру зайнятості на професійне навчання або підготовку особи з інвалідністю у разі відсутності фахівців з потрібними професіями серед зареєстрованих у державній службі зайнятості осіб з інвалідністю (а.с. 17).

23. Відповідно до листа Сєвєродонецького міського центру зайнятості від 05 березня 2018 №13/04-659 від Приватного підприємства «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» надходила інформація про наявність вільних робочих місць для осіб з інвалідністю за формою № 3-ПН, а саме: 26.01.2017 - 4 вакансії, 27.02.2017 - 3 вакансії, 28.03.2017 - 3 вакансії, 26.04.2017 - 4 вакансії, 30.05.2017 - 4 вакансії, 30.06.2017 - 4 вакансії, 28.07.2017 - 4 вакансії, 31.08.2017 - 4 вакансії, 29.09.2017 - 3 вакансії, 31.10.2017 - 3 вакансії, 30.11.2017 - 3 вакансії, 28.12.2017 - 3 вакансії. Випадків відмови роботодавцем у працевлаштуванні осіб з інвалідністю, які направлялися Сєвєродонецьким міським центром зайнятості, не було. Також повідомлено, що Приватне підприємство «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» не здійснювало до Сєвєродонецького міського центру зайнятості замовлення на професійне навчання або підготовку осіб з інвалідністю (а.с. 19).

24. Листом Сєвєродонецького міського центру зайнятості від 14.03.2018 №13/04-719 підтверджено надходження інформації щодо наявності вільних робочих місць для осіб з інвалідністю за формою № 3-ПН, відсутність відмов у працевлаштуванні осіб з інвалідністю за направленням центру зайнятості та участь Приватного підприємства «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» у проведенні «Ярмарок вакансій для осіб з інвалідністю», які пройшли 03.03.2017, 05.05.2017, 08.09.2017, 01.12.2017 (а.с. 28-29).

25. Листом Сєвєродонецького міського центру зайнятості від 03 травня 2018 року № 13/04-1351 підтверджено отримання центром зайнятості протягом тривалого часу від Приватного підприємства «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» вакансій для осіб з обмеженими можливостями за професією (посадою) механік, інженер з безпеки руху та слюсар з ремонту колісних транспортних засобів та ненаправлення для працевлаштування осіб з інвалідністю до підприємства (а.с. 41).

26. У постанові від 26.06.2018 у справі № 806/1368/17 Верховний Суд зробив правовий висновок про те, що обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування. Отже, своєчасно та в повному обсязі надавши інформацію про попит на вакансії підприємство, фактично, вживає усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

27. Справу вирішено у відповідності до цього правового висновку. Враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, Відповідачем не було допущено жодних із наведених вище порушень, а тому відсутні підстави для сплати адміністративно-господарських стягнень.

28. Враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, Відповідачем не було допущено жодних із наведених вище порушень, а тому відсутні підстави для сплати адміністративно-господарських стягнень.

29. Отже, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі, якими доводи скаржника відхилено.

30. Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

31. У зв'язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст. 343, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14.06.2018 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.07.2018 у справі №812/1135/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя Т.О. Анцупова

Суддя О.П. Стародуб