Справа № 820/2339/18
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/2339/18
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бегунца А.О.

суддів: Старостіна В.В. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Рогачевскої С.А.,

представника третьої особи Парамонової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2018, суддя Бадюков Ю.В., вул. Мар'їнська, 18-Б-3, м. Харків, 61004, повний текст складено 30.05.18 по справі № 820/2339/18

за позовом ОСОБА_1

до Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, третя особа Міністерство юстиції України

про визнання права на отримання допомоги, визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство юстиції України (далі - третя особа), в якому просила суд: визнати право на отримання одноразової грошової допомоги у разі визнання інвалідності; визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт - рішення комісії Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення або інвалідності осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, оформлене протоколом засідання №2-18 від 25.01.2018 року; зобов'язати відповідача виплатити одноразову грошову допомогу у відповідності до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4; стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, як суб'єкта владних повноважень, судові витрати позивача на оплату судового збору в розмірі 2114,40 грн. (704,80 х 3), що підтверджується квитанцією, яка наявна в додатках до позовної заяви.

В обґрунтування позовних своїх позовних вимог позивач зазначає, що при зверненні у встановленому законом порядку до Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції із письмовою заявою з відповідними матеріалами щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення, інвалідності або втрати професійної працездатності осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, отримала на свою адресу з Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції лист за № 12-1208 від 29.01.2018 року, в якому зазначено про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку з тим, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" інвалідність, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в Державній кримінально-виконавчій службі визначена більше ніж через шість місяців після звільнення. Вважає прийняте рішення протиправним, у зв'язку з чим просила задовольнити зазначені позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2018 вказаний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано індивідуальний акт - рішення комісії Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення або інвалідності осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, оформлене протоколом засідання №2-18 від 25.01.2018 року. Зобов'язано відповідача виплатити ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) одноразову грошову допомогу у відповідності до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, третьою особою подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення в цій частині, та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права,

Позивачем подано відзив та доповнення до відзиву на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 05.09.2018 представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України.

Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що в період з 03.08.1995 року по 23.09.2016 року позивач проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, з 23.09.2016 року звільнена зі служби згідно наказу Управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 152 О/С-16.

Згідно свідоцтва про хворобу №307 від 09.09.2016 року, виданим госпітальною військово-лікарською комісією ДУ "ТМО МВС України по Харківській області", захворювання ОСОБА_1, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно копії довідки з акту огляду МСЕК серії 12 ААА №479101, позивачу з 05.04.2017 року встановлено третю групу інвалідності на строк до 01.01.2018 року, внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС.

Листом від 29.01.2018 року №12-1208 ОСОБА_1 надіслано витяг з протоколу про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення, інвалідності або втрати професійної працездатності осіб рядового та начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

Не погодившись з зазначеним рішенням відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач відповідає визначеним у Порядку № 4 критеріям та є підстави на отримання зазначеної одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно ч. 5 ст. 23 Закону України "Про державну кримінально - виконавчу службу" на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для поліцейських. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників Національної поліції, які не мають спеціальних звань.

Порядок призначення та отримання поліцейськими одноразової грошової допомоги, розміри та підстави, за яких призначення та виплата допомоги не здійснюється, визначено статтями 97-101 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі, зокрема, визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Згідно підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 99 Закону України «Про Національну поліцію», визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4 інвалідності III групи розмір одноразової грошової допомоги поліцейському, а в разі його загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання становить 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Згідно з ч. 2 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до статей 97 - 101 Закону України «Про Національну поліцію», наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений (далі - Порядок № 4), згідно з п. 1 р. ІІ якого днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 3 Розділу ІІІ Порядку № 4 визначено, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Відповідно до абзацу 4 пункту 4 розділу 1 Порядку № 4 встановлено випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, зокрема: пов'язаного з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 4 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту.

Зазначеним пунктом порядку не встановлено будь-яких обмежень строку для призначення інвалідності після звільнення.

Відповідно до пункту 5 розділу 1 Порядку № 4 ОГД не призначається і не виплачується за наявності підстав, визначених статтею 101 Закону.

Статтею 101 Закону № 580-VIII закріплено вичерпний перелік підстав, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, а саме призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком: а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням; б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров'ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом); г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Отже, стаття 101 Закону № 580 не містить такої підстави для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги як визначення інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби більше ніж через шість місяців після звільнення, як-то зазначено у протоколі № 2-18 від 25.01.2018 року.

Таким чином, при розгляді матеріалів щодо призначення і виплати ОГД ОСОБА_1, комісією Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення або інвалідності осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України не встановлено наявність підстав визначених статтею 101 Закону № 580-VIII.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що відмова відповідача виплатити позивачеві одноразову допомогу не ґрунтується на вимогах закону, а тому є неправомірною.

Дослідивши надані позивачем до матеріалів справи документи на підтвердження перебування позивача після звільнення у лікарняних установах, а саме:

- з 05.09.2016 року по 09.09.2016 року перебувала на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні госпіталю ДУ "Територіальне медичне об'єднання МВС України по Харківській області", що підтверджено випискою з історії хвороби №1832 (а.с. 24-25);

- з 22.11.2016 року по 01.12.2016 року, а також з 28.12.2016 року по 05.01.2017 року перебувала на стаціонарному лікуванні в КЗОЗ "Коломацька центральна районна лікарня", що підтверджено випискою від 01.12.2016 року та від 05.01.2017 року (а.с.26, 27-28);

- з 16.01.2017 року по 23.01.2017 року перебувала на стаціонарному лікуванні в КЗОЗ "Валківська центральна районна лікарня", що підтверджено випискою із медичної картки стаціонарного хворого №212 (а.с.29);

- з 09.02.2017 року по 17.02.2017 року перебувала на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КЗОЗ "Обласна клінічна лікарня - Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф", що підтверджується випискою із медичної картки №9.2320 (а.с. 30), що дає підстави вважати поважними причини пропуску встановлення інвалідності поважними.

Також колегія суддів зазначає, що на підставі консультативних висновків спеціалістів Обласної клінічної лікарні - центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" від 29.12.2016 року, від 16.03.2017 року Обласною ВКК від 16.03.2017 року №1066 прийнято рішення про направлення ОСОБА_1 на огляд медико-соціальною експертною комісією, тобто рішення прийнято у встановлений шестимісячний строк після звільнення позивача з роботи (а.с. 36).

Однак, відповідно до п. 18 Положення про медико-соціальну експертизу затвердженого Постановою КМУ від 03.12.2009 року №1317 встановлено, що відповідальність за якість медичного обстеження, своєчасність та обґрунтованість направлення громадян на медико-соціальну експертизу покладається на керівника лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я. Голова комісії або керівник закладу охорони здоров'я у разі виявлення фактів зловживання службовим становищем, службового підроблення або службової недбалості під час направлення хворих лікарсько-консультативними комісіями на огляд до комісій для встановлення інвалідності інформують у триденний строк про це правоохоронні органи.

Огляд медико-соціальною експертною комісією відбувся лише 05.04.2017 року, що не залежало від волі позивача. Несвоєчасне направлення або затримка направлення документів для проведення медико-соціальної експертизи не може бути підставою вважати про порушення позивачем строку наданого для встановлення інвалідності.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 10 січня 2017 року по справі №К/800/32998/16 зазначено, що "право на одноразову грошову допомогу у працівника міліції виникає і у тому разі, коли інвалідність настала навіть після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, яке мало місце в період її проходженні".

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідно до довідки з акту огляду МСЕК позивачу встановлено третю групу інвалідності з 05.04.2017 року, захворювання пов'язане з проходженням служби в ОВС, тому позивач відповідає визначеним у вказаному вище Порядку № 4 критеріям та є підстави на отримання зазначеної одноразової грошової допомоги.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано визнав протиправним та скасував індивідуальний акт - рішення комісії Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення або інвалідності осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, оформлене протоколом засідання №2-18 від 25.01.2018 року.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання відповідача виплатити ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) одноразову грошову допомогу у відповідності до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні "Петриченко проти України" (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Отже, інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв'язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2018 без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, 245, 246, 250, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2018 по справі № 820/2339/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) В.В. Старостін С.С. Резнікова
Повний текст постанови складено 10.09.2018.