Справа № 826/3265/16
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2018-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3265/16 Суддя першої інстанції: Кармазін О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Троян Н.М. та Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2017 року, яка прийнята в порядку письмового провадження, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язати вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк "Фінанси та Кредит» (далі - Уповноважена особа) щодо не внесення ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в АКБ «Банк «Фінанси та Кредит» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором - заявою № 335816/47079/7-14 від 16 червня 2014 року про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 міс. в іноземній валюті, право вимоги на який було відступлено на користь ОСОБА_2 на підставі договору про відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року;

- зобов'язати Уповноважену особу надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2 як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладом в АКБ «Банк «Фінанси та Кредит» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором - заявою № 335816/47079/7-14 від 16 червня 2014 року про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 міс. в іноземній валюті, право вимоги на який було відступлено на користь ОСОБА_2 на підставі договору про відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_2 до загального реєстру вкладників для здійснення виплат коштів за вкладами в АКБ «Банк «Фінанси та Кредит» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором - заявою № 335816/47079/7-14 від 16 червня 2014 року про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 міс. в іноземній валюті, право вимоги на який було відступлено на користь ОСОБА_2 на підставі договору про відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2017 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що набула статусу вкладника АКБ «Банк «Фінанси та Кредит» на підставі договору про відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2017 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами даної справи не заперечується, що між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 16 червня 2014 року був укладений договір-заявка № 335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 міс. в іноземній валюті. На виконання договору ОСОБА_3 вніс вклад у розмірі 34576,00 доларів США.

Між позивачем у справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір про відступлення прав вимоги від 04 лютого 2015 року. Згідно з вказаним договором ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 право вимоги до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», що належить йому за договором від 16 червня 2014 року № 335816/47079/7-14.

Зокрема, новий кредитор одержала право замість первісного кредитора вимагати від ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» повернення частини вкладу у розмірі 6915,20 доларів США, що на момент укладання договору про відступлення права вимоги становило 115691 грн 30 коп., та процентів, нарахованих на всю суму вкладу за основним договором у відповідності до умов основного договору.

Постановою Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було віднесено до категорії неплатоспроможних, а постановою від 17 грудня 2015 року № 898 - до відкликано банківську ліцензію.

Позивач 14 січня 2016 року засобами поштового зв'язку направила Уповноваженій особі заяву, у якій просила включити її до Перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

ОСОБА_2 вважає, що Уповноважена особа неправомірно не включила інформацію про неї до вказаного Переліку, у зв'язку з чим звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивач не є вкладником ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (тут та надалі вказаний Законом зазначається у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно ч. 1 ст. 27 вказаного Закону Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Таким чином, умовою для включення фізичної особи до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами є наявність у нього статусу вкладника у розумінні п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Суд встановив, що між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку не укладався. Також зазначені договори не укладали інші особи на користь позивача.

Як раніше зазначалося, ОСОБА_2 набула прав вимоги до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на підставі договору про відступлення прав вимоги від 04 лютого 2015 року.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 515 ЦК України передбачено, що заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не містить обмежень щодо укладення договору про відступлення прав вимоги за депозитним договором на стадії тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Разом з тим, ОСОБА_2 не врахувала особливості набуття фізичною особою статусу вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Як раніше зазначалося, є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

За своєю правовою природою договір про відступлення прав вимоги є лише підставою для заміни кредитора у зобов'язанні іншою особою. Разом з тим, укладення такого договору не змінює основного правочину, з якого виникли відносини між сторонами.

Відтак, на підставі договору про відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року ОСОБА_2 набула право вимоги до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», проте не набула статусу вкладника цього банку.

Зазначений договір підтверджує грошові вимоги позивача до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та статус позивача як кредитора зазначеного банку. Разом з тим, кредиторські вимоги ОСОБА_2, які ґрунтуються на договорі про відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року, не можуть бути задоволені за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для задоволення позовних вимог щодо зобов'язання Уповноваженої особи включити ОСОБА_2 до переліку вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», які мають право на відшкодування коштів за вкладами в банку за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - відсутні.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові від 08 грудня 2017 року, та не можуть бути підставами для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2017 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді Н.М. Троян

В.В. Файдюк