Справа № 522/16029/18
Суддя: Науменко А. В.
Дата ухвалення: 2018-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/522/1359/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2018 р. Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Науменко А.В.,

за участю секретаря - Полегенького В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина соціалістичної республіки ОСОБА_1 ОСОБА_2 Ан, ІНФОРМАЦІЯ_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, -

встановив :

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом, в якому просив продовжити строк затримання на шість місяців до 19.03.2019 року громадянина соціалістичної республіки ОСОБА_1 ОСОБА_2 Ан, ІНФОРМАЦІЯ_1

Позовна заява обґрунтована тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2018 року по справі № 522/4470/18 задоволено адміністративний позов ГУ ДМС України в Одеській області до громадянина соціалістичної республіки ОСОБА_1 ОСОБА_2 Ан, ІНФОРМАЦІЯ_1 Громадянина соціалістичної республіки ОСОБА_1 ОСОБА_2 Ан, ІНФОРМАЦІЯ_1, затримано з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк шість місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

16.03.2018 року ГУ ДМС України в Одеській області звернулось до Посольства ОСОБА_1 в Україні з листом № 5100.5.5-4372/51.3-18 щодо встановлення особи та документування громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Ан, ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою подальшого документування паспортом для виїзду за кордон, або довідкою на повернення, для забезпечення примусового видворення з України.

21.03.2018 року ГУ ДМС України в Одеській області повторно звернулось до Посольства ОСОБА_1 в Україні з листом № 5100.5.5-4552/51.3-18 щодо встановлення особи та документування громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Ан з метою подальшого документування паспортом для виїзду за кордон, або довідкою на повернення, для забезпечення примусового видворення з України.

03.09.2018 року ГУ ДМС України в Одеській області повторно звернулось до Посольства ОСОБА_1 в Україні з листом № 5100.5.5-14603/51.3-18 щодо встановлення особи та документування громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Ан з метою подальшого документування паспортом для виїзду за кордон, або довідкою на повернення, для забезпечення примусового видворення з України.

Станом на 05.09.2018 ГУ ДМС України в Одеській області не було отримано відповіді від Посольства ОСОБА_1 в Україні.

Таким чином, оскільки на даний час неможливо забезпечити примусове видворення відповідача, у зв'язку з тим, що до теперішнього часу інформація від Посольства ОСОБА_1 в Україні щодо підтвердження факту належності відповідача до громадянства ОСОБА_1 не надходила, та тим, що він не може бути документований сертифікатом на повернення в країну походження, що в свою чергу не дає можливості виконати рішення про його примусове видворення за межі України.

Посилаючись на існування умов, що перешкоджають примусовому видворенню громадянина соціалістичної республіки ОСОБА_1 ОСОБА_2 Ан, ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач просить продовжити строк його затримання на шість місяців та допустити негайне виконання постанови суду.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити.

Відповідач у судове засідання зявився, взяв участь в режимі відеоконференції, за допомогою перекладача ОСОБА_3 Кук пояснив суду, що з затриманням не згоден, просив його звільнити, для того щоб він мав змогу працювати. Підтвердив суду, що свій паспорт не знайшов.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2018 року по справі № 522/4470/18 задоволено адміністративний позов ГУ ДМС України в Одеській області до громадянина соціалістичної республіки ОСОБА_1 ОСОБА_2 Ан, ІНФОРМАЦІЯ_1 Громадянина соціалістичної республіки ОСОБА_1 ОСОБА_2 Ан, ІНФОРМАЦІЯ_1, затримано з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк шість місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

16.03.2018 року ГУ ДМС України в Одеській області звернулось до Посольства ОСОБА_1 в Україні з листом № 5100.5.5-4372/51.3-18 щодо встановлення особи та документування громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Ан, ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою подальшого документування паспортом для виїзду за кордон, або довідкою на повернення, для забезпечення примусового видворення з України.

21.03.2018 року ГУ ДМС України в Одеській області повторно звернулось до Посольства ОСОБА_1 в Україні з листом № 5100.5.5-4552/51.3-18 щодо встановлення особи та документування громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Ан з метою подальшого документування паспортом для виїзду за кордон, або довідкою на повернення, для забезпечення примусового видворення з України.

03.09.2018 року ГУ ДМС України в Одеській області повторно звернулось до Посольства ОСОБА_1 в Україні з листом № 5100.5.5-14603/51.3-18 щодо встановлення особи та документування громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Ан з метою подальшого документування паспортом для виїзду за кордон, або довідкою на повернення, для забезпечення примусового видворення з України.

Станом на 05.09.2018 ГУ ДМС України в Одеській області не було отримано відповіді від Посольства ОСОБА_1 в Україні.

У відповідних положеннях ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що: «1. Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом; f) "законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному вїзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції».

Тобто Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод відмежовує «затримання особи з метою запобігання її недозволеному вїзду в країну» (перша частина цього положення) та «затримання особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції» (друга частина цього положення).

При цьому, перелік винятків із права на свободу, яке гарантує пункт 1статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті положення пункту 1статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (§ 42 рішення Європейського суду з прав людини «Ливада проти України»).

Так, частиною 11 ст. 289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно з ч. 13 ст. 289 КАС України умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Виходячи з правового аналізу ст. 289 КАС України можна стверджувати, що інститут продовження строку затримання застосовується адміністративним судом, виключно, у разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк, якими є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Пункт 2.7 Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 року № 353/271/150 детально описує вжиття компетентними органами заходів щодо ідентифікації та документування іноземців та передбачає, що: 1) у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу); 2) у разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС. У разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Частиною 12 ст. 289 КАС України передбачено, що про продовження строку затримання не пізніш як за пять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Так, ГУ ДМС України в Одеській області неодноразово зверталося до Посольства ОСОБА_1 в Україні з листами щодо підтвердження або спростування належності відповідача до громадянства ОСОБА_1 з метою подальшого документування сертифікатом на повернення в країну походження. Однак, станом на день подання позовної заяви, а саме: станом на 07.09.2018 року, ГУ ДМС України в Одеській області не було отримано відповіді від Посольства ОСОБА_1 в Україні.

Таким чином, оскільки на даний час неможливо забезпечити примусове видворення відповідача, у звязку з тим, що до теперішнього часу інформація від Посольства ОСОБА_1 в Україні щодо підтвердження факту належності відповідача до громадянства ОСОБА_1 не надходила, та тим, що він не може бути документований сертифікатом на повернення в країну походження, що в свою чергу не дає можливості виконати рішення про його примусове видворення за межі України.

Керуючись ст.ст.2,4,7-9,77, 241-246,268-271, 289 КАС України, суд -

вирішив :

Позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина соціалістичної республіки ОСОБА_1 ОСОБА_2 Ан, ІНФОРМАЦІЯ_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України - задовольнити.

Продовжити строк затримання на шість місяців до 19.03.2019 року громадянина соціалістичної республіки ОСОБА_1 ОСОБА_2 Ан, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 статті 371КАС України допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його отримання учасниками справи.

Повний текст рішення виготовлений 14.09.2018 року.

Суддя А.В.Науменко

14.09.18