Справа № 336/2239/18
Суддя: Марко Я. Р.
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/2239/18
Провадження № 2-а/336/210/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Марко Я.Р., за участю секретаря судового засідання Палубінської К.М., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області 2 батальйону 2 роти лейтенанта поліції Бандури Вячеслава Васильовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження по справі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕАА № 371888 від 22.04.2018 року, винесену інспектором 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Бандурою Вячеславом Васильовичем про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрити провадження по справі.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 22.04.2018 року постановою інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області 2 батальйону 2 роти лейтенанта поліції Бандури Вячеслава Васильовича серії ЕАА № 371888 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення за порушення пункту 14.6 г правил дорожнього руху України (далі по тексту - ПДР України), яке на думку вказаного працівника поліції, позивач вчинив на 250 км траси М -18.

Зазначену постанову позивач вважає незаконною, винесеною з істотним порушенням закону та його прав.

Як зазначає позивач, він рухався трасою М -18 на aвтомобілі НОМЕР_1 у напрямку Новомосковська, проїжджаючи село Дубо-Осокорівка, його зупинив відповідач приблизно об 11 годині 50 хвилин та повідомив, що він виконав обгін транспортного засобу у кінці підйому. Позивач з інспектором не погодився.

За твердженням позивача, насправді ним було здійснено випередження автомобіля «ГАЗЕЛЬ», який рухаючись підйомом із дуже малою швидкістю звернув на смугу для розгону, яка знаходиться біля виїзду з АЗС, давши декільком автомобілям, які рухались позаду нього, змогу здійснити випередження. Після того як позивач та ще один автомобіль здійснили випередження автомобіля «ГАЗЕЛЬ», останній повернувся в ліву смугу, адже смуга для розгону закінчувалася і попереду стояв знак 5.21.1. При цьому, жодних порушень ПДР України позивачем допущено не було, маневр був виконаний із дотриманням усіх вимог, що ставляться до водія, який керує транспортним засобом.

Крім того, позивач попросив інспектора показати йому відео, де зафіксовано вчинене ним правопорушення, останній задовольнив його прохання, втім на відеозаписі не видно, як транспортний засіб позивача, начебто здійснює обгін автомобіля «ГАЗЕЛЬ» з виїздом на зустрічну смугу, про що ОСОБА_1 сказав інспектору та висловив свої сумніви стосовно приналежності вказаного відеозапису до доказової бази. На це відповідач відповів, що на відео зафіксовано обгін незалежно від того, перетинав він суцільну лінію, яка позначена в ПДР України номером 1.1. чи ні.

Як зазначає позивач, посилаючись на пункт 1.10 ПДР України обгоном є випередження одного або кількох транспортних засобів, пов'язане з виїздом на смугу зустрічного руху. До того ж у ПДР України точно не визнано поняття, що є кінцем підйому. Зазвичай, про кінець підйому водій може судити виходячи зі знаку «Обгін заборонено» (знак 3.25 згідно з ПДР України) або дорожній розмітці, якщо на підйомі нанесено суцільну білу смугу. На даному підйомі розмітка нанесена переривчасто (розмітка 1.5 згідно ПДР України), а вищезгадані знаки відсутні. За таких умов, інспектор не залучив водія автомобіля «ГАЗЕЛЬ» в якості свідка, або будь-яких інших свідків, аби довести що позивач здійснив обгін автомобіля «ГАЗЕЛЬ», та прийшов до висновку про те, що відео буде достатньо для винесення постанови. На аргументи позивача, інспектор не звернув уваги та попросив останнього пред'явити документи. Після пред'явлення позивачем водійського посвідчення та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу інспектор переніс його дані у планшетний комп'ютер та пішов до патрульного автомобіля, сказавши зачекати та не повідомив позивача про початок розгляду справи. Через 10 хвилин інспектор повернувся до автомобіля позивача з копією оскаржуваною постанови, що свідчить, на думку позивача, про те, що постанова складена без розгляду справи та з порушенням його прав, визначених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статтею 57 Конституції України.

За твердженням позивача, в оскаржуваній постанові не вказано докази, які інспектор дослідив та на підставі яких визнав останнього винним у вчиненні правопорушення. Крім того, допущено неточності стосовно місця розгляду справи, а саме місце розгляду справи в постанові зазначено «Дніпропетровська, Синельниківськ М18 250 км», тобто не зрозуміло де саме розглядалась та складалася постанова. Фактично розгляд справи був здійснений принаймні на 244 км траси М18 у с. Дубо-Осокорівка.

Окрім того, позивачем зазначено, що в постанові не вказано місце скоєння та обставини правопорушення, місце розгляду справи вказано невірно, не вказано по якій трасі рухався позивач, об'єктивна сторона правопорушення не зазначена взагалі.

На підставі викладеного вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення.

Також позивач зазначає про те, що відповідачем не було роз'яснено підстав притягнення позивача до відповідальності та він був позбавлений можливості скористатися своїми правами, а також те, що справа розглядалась у скороченому провадженні та за місцем вчинення адміністративного правопорушення, а не за місцезнаходженням органу уповноваженого законом розглядати справу про таке порушення.

Позивач вважає дії відповідача протиправними, а винесену ним постанову незаконною, у зв'язку з чим просить її скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.06.2018 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання та витребувано з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області матеріали, що потягли за собою притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однак, станом на 11.09.2018 року вищевказані матеріали на адресу суду не надходили.

25.06.2018 року через канцелярію Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від представника Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позов та клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача.

12.07.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву за змістом якої відповідач просить суд відмовити у позові ОСОБА_1 з тих підстав, що оскаржувана постанова повністю відповідає вимогам, встановленим п. 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015 року та вимогам чинного законодавства.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.08.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про залучення співвідповідачем у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області 2 батальйону 2 роти лейтенанта поліції Бандури Вячеслава Васильовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, закрито підготовче провадження у адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання 11.09.2018 року не з'явився, подав до суду заяву за змістом якої просив розглядати справу без його участі, на заявлених вимогах наполягає та просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, останнім було направлено на адресу суду відзив на позовну заяву за змістом якого повідомив, що обставини викладені в позові не відповідають дійсності, посилався на законність винесеної постанови, правомірність його дій при її винесенні, просив розглядати справу без його участі та відмовити в задоволенні позовної заяви.

У відповідності до частини 3 статті 194, частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу у письмовому провадженні.

Відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до оскаржуваної постанови серії ЕАА № 371888 від 22.04.2018 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушеннята накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень (а.с.5).

За змістом вказаної постанови, винесеної 22.04.2018 року о 12 год. 12 хв., 22.04.2018 року о 12 годині 04 хвилин у Дніпропетровській області, Синельниківський район, на трасі М18 250 км водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Renault Logan», д.н. НОМЕР_2, здійснив обгін в кінці підйому, чим порушив вимоги пункту 14.6. г) правил дорожнього руху України.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушеннядоказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Згідно зі статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Як передбачено частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Посилання позивача на те, що він 22.04.2018 року не порушував пункт 14.6 г правил дорожнього руху України відповідачем не спростовано належними доказами, не надано суду жодного доказу на підставі якого встановлено наявність складу адміністративного правопорушення, яке передбачене частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в діях ОСОБА_1

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 2, 5-9, 73-77, 90, 139, 244-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 251, 252, 268, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області 2 батальйону 2 роти лейтенанта поліції Бандури Вячеслава Васильовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження по справі - задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАА № 371888 від 22.04.2018 року винесену інспектором 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Бандурою Вячеславом Васильовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності КАС України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Я.Р.Марко