Справа № 815/6082/17
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2018 р. м. Одеса Справа № 815/6082/17

Категорія: 8.3Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В.В. Час і місце ухвалення: 16:37, 13.12.2017р., м. Одеса Дата виготовлення повного тексту: 18.12.2017р.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Бітова А.І.

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Черкасовій Є. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудзв'язок» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудзв'язок» до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Рембудзв'язок» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 18 серпня 2017 року, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 448 056,12 грн.

Позов обґрунтовувало тим, що на момент здійснення 27.10.2015р. валютної операції на виконання умов контракту №2015-25 від 12.10.2015р., укладеного з Titan Machinery Limited (Гонконг), був чинним Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», який встановлював термін надходження товару 180 днів. Постанова правління Національного банку України від 04.12.2015р. №863 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», нормами якої керувався податковий орган при проведенні перевірки, була чинною у період з 05.12.2015р. по 04.03.2016р., тобто після виникнення у ТОВ «Рембудзв'язок» зобов'язання дотримання терміну надходження товару в 180 днів, як це було передбачено Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Також, позивач не погоджується з висновками ГУ ДФС в Одеській області, що датою поставки товару за контрактом №2015-25 від 12.10.2015р. є дата, зазначена в штампі Одеської митниці ДФС - 25.06.2016р. та зазначає, що у відповідності до правил ІНКОТЕРМС-2010 поставка товару ТОВ «Рембудзв'язок» була здійснена 18.04.2016р. - коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Посилався позивач і на недотримання податковим органом строків накладення адміністративно-господарських санкцій, встановлених ст.250 Господарського кодексу України.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 13.12.2017р. в задоволенні позову ТОВ «Рембудзв'язок» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ТОВ «Рембудзв'язок» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову від 13.12.2017р. з прийняттям нового судового рішення - про задоволення позовних вимог.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що дійсно на момент здійснення ним господарської операції (перерахування валютних коштів за контрактом - 27.10.2015р.) нормами Постанови правління НБУ №581 від 03.09.2015р. було встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачених ст.ст.1, 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів. Однак, судом першої інстанції не враховано, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем на підставі акту перевірки №943/15-32-14-02/33687420 від 28.07.2017р., яким не зафіксовано порушення товариством вимог Постанови правління НБУ №581 від 03.09.2015р.

Також, апелянт посилається на те, що з моменту виявлення правопорушення до дати застосування штрафних санкцій пройшло 1 рік 5 місяців 13 днів, тобто податковим органом прийнято спірне податкове повідомлення-рішення поза межами строку, встановленого ст.250 Господарського кодексу України.

Не погоджується апелянт і з висновком суду першої інстанції що моментом здійснення імпорту товару за договором №2015-25 від 12.10.2015р., укладеним з Titan Machinery Limited (Гонконг), є момент перетину товару митного кордону України, та зазначає, що у даному випадку моментом здійснення імпорту товару, у відповідності до ст.1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», є момент переходу права власності на зазначений товар від продавця до покупця.

ГУ ДФС в Одеській області подало письмовий відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Рембудзв'язок», в якому просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12.10.2015р. між Компанією Titan Machinery Limited (Продавець) та ТОВ «Рембудзв'язок» (Покупець) укладено контракт №2515-25, за умовами якого Продавець зобов'язується продати, а Покупець зобов'язується купити обладнання - «Лінія по виробництву цегли за методом гіперпресування на базі пресу TITAN 600-190 DHEX», разом з технічною документацією на умовах CIF Одеса, Україна («Інкотермс-2010»). Загальна вартість контракту складає 52763,40 дол. США. Товар повинен бути доставлений Покупцю у строк не пізніше 90 календарних днів з моменту надходження першої частини передоплати на рахунок Продавця. Оплата за даним Контрактом здійснюється таким чином: 39572,55 дол. США від суми контракту як перша частина передоплати протягом 20 календарних днів з моменту підписання Контракту, 13190,85 дол. США від суми контракту - протягом 3 календарних днів з моменту підписання сторонами Додатку 2 до контракту №2015-25 від 12.10.2015р. «Акт про проведення пусконалагоджувальних робіт». (а.с.8-11)

На виконання умов вказаного Контракту 27.10.2017р. позивачем здійснено передоплату Компанії Titan Machinery Limited за товар в сумі 39577,55 дол. США з валютного рахунку №7800, відкритого в АТ «УкрСиббанк».

Компанією Titan Machinery Limited, в свою чергу, відвантажено товар на вказану суму, що підтверджується інвойсом №2016-0411 від 02.04.2016р. та коносаментом №CNTXM135262 від 18.04.2016р. (а.с.14, 21)

Згідно митної декларації МД-2 №500060702/2016/008153 та листа Одеської митниці ДФС від 27.10.2017р. №1716/8/15-70-61 товар поставлено позивачу 25.06.2016р.

На підставі направлення від 20.07.2017р. №4188/14-02, виданого ГУ ДФС в Одеській області, наказу від 13.07.2017р. №2798 та інформації, отриманої від ПАТ «УкрСиббанк» від 05.02.2016р. за №22-4/6378, згідно п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, посадовою особою відповідача у період з 20.07.2017р. по 26.07.2017р. проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Рембудзв'язок» з питань дотримання вимог валютного законодавства за контрактом №2015-25 від 12.10.2015р. за період з 27.10.2015р. по 26.07.2017р., за результатами якої складено акт перевірки №943/15-32-14-02/33687420 від 28 липня 2017 року. (а.с.15-17)

У висновках акту перевірки, серед іншого, зафіксовано порушення ТОВ «Рембудзв'язок» ст.1 Закону України від 23.09.1994р. №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», зі змінами та доповненнями, в частині несвоєчасного надходження валютної виручки за контрактом №2015-25 від 12.10.2015р. з фірмою Titan Machinery Limited (Гонконг) в сумі 39572,55 дол. США.

При цьому, в п.п.3.1.1 акту перевірки №943/15-32-14-02/33687420 від 28.07.2017р. зазначено, що на виконання умов Контракту №2015-25 від 12.10.2015р. ТОВ «Рембудзв'язок» перерахувало 27.10.2015р. кошти в сумі 39572,55 дол. США. Граничний термін надходження товару - 25.01.2016р. Компанія нерезидент Titan Machinery Limited (Гонконг) відвантажила товар (лінійне обладнання, яке являє собою єдиний неподільний виробничий об'єкт, облаштований для виробництва цегли (код товару - 84748090), що підтверджується інвойсом №2016-0411 від 02.04.2016р. на суму 39572,55 дол. США (984 680,95 грн.). Моментом здійснення імпорту товару є 25.06.2016р., що підтверджується митною декларацією МД-2 №500060702/2016/008153.

У зв'язку з цим, податковий орган дійшов висновку про порушення товариством вимог ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та п.1 Постанови правління Національного банку України від 04.12.2015р. №863 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» в частині несвоєчасного надходження товару на митну територію України за контрактом від 12.10.2015р. №2015-25.

На підставі зазначеного акту перевірки ГУ ДФС в Одеській області 18.08.2017р. прийняло податкове повідомлення-рішення №, яким до ТОВ «Рембудзв'язок» застосувало штрафні (фінансові) санкції за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, встановлених статтею 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», в сумі 448 056,12 грн. (а.с.19)

Рішенням ДФС України від 03.11.2017р. №25112/6/99-99-11-01-0225, прийнятим за результатами розгляду скарги позивача на вказане податкове повідомлення-рішення, скаргу товариства залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області від 18.08.2017р. № - без змін. (а.с.24-26)

Не погоджуючись з правомірністю нарахування штрафних санкцій спірним податковим повідомленням-рішенням ТОВ «Рембудзв'язок» звернулось з позовом до суду про його скасування.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог товариства, дійшов висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.77 КАС України покладає обов'язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, доведено вчинення порушень ТОВ «Рембудзв'язок», зафіксованих актом перевірки №943/15-32-14-02/33687420 від 28.07.2017р.

При цьому, суд першої інстанції визнав безпідставними доводи позивача про зазначення відповідачем в акті перевірки про порушення ним п.1 Постанови правління НБУ №863 від 04.12.2015р., в той час коли спірні правовідносини регулювались п.1 Постанови правління НБУ №581 від 09.09.2015р., зазначивши, що самого факту порушення позивачем 90-денного строку розрахунків за операціями з імпорту товарів, встановленого вказаними Постановами НБУ, позивачем не спростовано. Також, суд першої інстанції визнав обґрунтованими доводи ГУ ДФС в Одеській області, що фактичний перетин товаром кордону за контрактом №2015-25 від 12.10.2015р. відбувся 25.06.2016р., а на застосування пені за порушення строків валютних розрахунків не поширюються положення ч.1 статті 250 Господарського кодексу України.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів суду апеляційної інстанції виходить з наступного.

Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994р. №185/94-ВР встановлено порядок розрахунків в іноземній валюті при здійсненні експортно-імпортних операцій та відповідальність за недотримання термінів розрахунків.

Так, згідно ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

При поміщенні товарів у митний режим переробки за межами митної території строк повернення цих товарів або продуктів їх переробки на митну територію України у митному режимі імпорту визначається відповідно до Митного кодексу України.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Статтею 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» встановлено, що імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Статтею 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» передбачено, що порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Як зазначалось вище, у висновках акту перевірки №943/15-32-14-02/33687420 від 28.07.2017р. зафіксовано порушення ТОВ «Рембудзв'язок» ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» в частині несвоєчасного надходження валютної виручки за контрактом №2015-25 від 12.10.2015р. з фірмою Titan Machinery Limited (Гонконг) в сумі 39572,55 дол. США.

Однак, розрахунок пені здійснювався ГУ ДФС в Одеській області у зв'язку з порушенням ТОВ «Рембудзв'язок» ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». У спірному податковому повідомленні-рішенні також зазначено про його прийняття у зв'язку з порушенням товариством вимог ст.2 вказаного Закону. Пояснень щодо вказаних обставин відповідач не надає.

При цьому, як статтею 1, так і статтею 2 Закону встановлено строк зарахування виручки резидентів у іноземній валюті на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з наданого відповідачем розрахунку пені за порушення ТОВ «Рембудзв'язок» Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» при нарахуванні спірним податковим повідомленням-рішення товариству до сплати пені за порушення термінів розрахунків в іноземній валюті ГУ ДФС в Одеській області виходило з того, що граничним терміном надходження товару є 25.01.2016р., так як перерахування валютних коштів мало місце 27.10.2015р. Період, за який позивачу нараховано пеню, становить з 26.01.2016р. по 25.06.2016р.

Обґрунтовуючи таку позицію відповідач посилається на те, що у період виникнення у ТОВ «Рембудзв'язок» зобов'язання дотримання терміну надходження товару Національним банком України згідно з частиною 4 статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» було скорочено граничні строки поставки товару, установлені частиною 1 цієї статті.

Зокрема, пунктом 1 постанови Правління Національного банку України від 09.09.2015р. №581 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» було установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів. Ця норма діяла у період з 04.09.2015 року по 05.12.2015 року.

Дійсно, Постановою правління Національного банку України від 09.09.2015р. №581 скорочено з 180 до 90 календарних днів строки поставки товару, передбачені Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Однак, актом перевірки №943/15-32-14-02/33687420 від 28.07.2017р. не зафіксовано недотримання ТОВ «Рембудзв'язок» вимог Постанови правління Національного банку України від 09.09.2015р. №581.

В п.п.3.1.1 акту перевірки зазначено про порушення позивачем Постанови правління Національного банку України від 04.12.2015р. №863 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», яка діяла у період з 05.12.2015р. по 05.03.2016р., тобто не була чинною на момент виникнення 27.10.2015р. у ТОВ «Рембудзв'язок» зобов'язання дотримання терміну надходження товару.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що так як постановами правління Національного банку України від 09.09.2015р. №581 та від 04.12.2015р. №863 встановлено однаковий термін (90 календарних днів) здійснення розрахунків за операціями з імпорту товарів, тому помилка в написанні реквізитів Постанови правління Національного банку України не є підставою для не притягнення ТОВ «Рембудзв'язок» до відповідальності.

Так, відповідно до п.2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015р. №727, актом документальної перевірки є службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно п.п.2 п.4, п.5 розділу ІІІ Порядку №727 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно: викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення.

Висновок акта (довідки) документальної перевірки складається таким чином: зазначається опис виявлених перевіркою порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, з посиланням на підпункти, пункти, статті законодавчих актів або загальний висновок щодо відсутності таких порушень.

З вказаного слідує, що носієм доказової інформації щодо виявлених контролюючим органом порушень платником податків вимог податкового, валютного та іншого законодавства, а також документом, на підставі якого приймається рішення контролюючого органу, є саме акт перевірки. Суд, при вирішенні питання про правомірність рішення контролюючого органу, яким суб'єкту господарювання збільшено суми грошових зобов'язання та/або нараховано штрафні (фінансові) санкції, перевіряє наявність в діях платника податків порушень, зафіксованих саме актом перевірки, як основним носієм доказової інформації.

Однак, колегією суддів встановлено, що у висновках акту перевірки №943/15-32-14-02/33687420 від 28.07.2017р. ГУ ДФС в Одеській області зафіксувало лише порушення ТОВ «Рембудзв'язок» ст.1 Закону України від 23.09.1994р. №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», зі змінами та доповненнями, в частині несвоєчасного надходження валютної виручки за контрактом №2015-25 від 12.10.2015р.

Посилання на порушення позивачем 90-денного строку, встановленого постановою Правління Національного банку України від 09.09.2015р. №581 відсутнє як в описовій частині акту перевірки, так і у його висновках.

Таким чином, при вирішенні даного спору підлягає з'ясуванню факт дотримання позивачем строків поставки товару, передбачених Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» - 180 календарних днів.

З урахуванням вказаної норми, граничним терміном поставки товару є 26.04.2016р.

А відтак, ТОВ «Рембудзв'язок» не порушило законодавчо встановлений строк поставки товару на 152 дні, як про це зазначає ГУ ДФС в Одеській області, з висновками якого погодився суд першої інстанції.

Підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України податковому органу надано право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Тобто, повноваженнями щодо притягнення ТОВ «Рембудзв'язок», як платника податків, до відповідальності за порушення, зокрема, валютного законодавства, покладено на ГУ ДФС в Одеській області.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

При цьому, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього інше рішення, яке б відповідало закону, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Оскільки встановивши, що контролюючим органом не правильно розраховано суму штрафних санкцій за порушення ТОВ «Рембудзв'язок» вимог Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», що зафіксовано актом перевірки №943/15-32-14-02/33687420 від 28.07.2017р., а суд не може підміняти орган ДФС у здійсненні функцій щодо притягнення платника податків до відповідальності за порушення валютного законодавства у вигляді застосування штрафних санкцій, колегія суддів доходить висновку про необхідність скасування спірного податкового повідомлення-рішення у повному обсязі, оскільки правильність визначеної ним суми грошового зобов'язання не доведено відповідачем.

При зверненні з позовом до суду та в обґрунтування вимог апеляційної скарги ТОВ «Рембудзв'язок», серед іншого, посилається на те, що застосовані спірним податковим повідомленням-рішенням до товариства санкції є адміністративно-господарськими, у зв'язку з чим при їх застосуванні підлягають врахуванню строки, встановленні ст.250 ГК України.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про помилковість таких доводів позивача. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п.14.1.162 п.14.1 ст.14 ПК України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов'язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Згідно п.п.14.1.265 п.14.1 ст.14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 53.3 статті 53 ПК України передбачено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Вимогами п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України, Законом України «Про банки і банківську діяльність» та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів.

Згідно ч.6 ст.4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» органи доходів і зборів вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею.

Таким чином, з набранням чинності Податковим кодексом України, положення частини першої статті 250 ГК України щодо строків застосування адміністративно-господарських санкцій, на нарахування штрафних санкцій (пені) за порушення валютного законодавства, в тому числі на нарахування пені за порушення резидентами термінів розрахунків в іноземній валюті у сфері зовнішньоекономічної діяльності, не розповсюджуються.

Аналогічну правову позицію у подібних правовідносинах висловлено Верховним Судом у постанові від 05.06.2018р. по справі №802/1642/17-а (адміністративне провадження №К/9901/38282/18), яка, на підставі ч.5 ст.242 КАС України, враховується судом при застосуванні відповідних норм права.

Також, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги ТОВ «Рембудзв'язок», що моментом здійснення імпорту у спірних правовідносинах є 18.04.2016р. - дата переходу товару через поручні судна в порту відвантаження, а не 25.06.2016р. - дата перетину товаром митного кордону України.

Згідно ст.1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», імпорт (імпорт товарів) - купівля (у тому числі з оплатою в негрошовій формі) українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних суб'єктів господарської діяльності товарів з ввезенням або без ввезення цих товарів на територію України, включаючи купівлю товарів, призначених для власного споживання установами та організаціями України, розташованими за її межами.

Моментом здійснення експорту (імпорту) є момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

Пеня, передбачена ст.4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», застосовується за порушення резидентами термінів, передбачених статтями 1 та 2 зазначеного Закону.

Нормами Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», який регулює зовнішньоекономічну діяльність у цілому, визначається лише термін «імпорт (імпорт товарів)», тоді як порядок розрахунків при здійсненні, в тому числі, імпортних операцій встановлено Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Норми Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» щодо визначення імпорту як купівлі українськими суб'єктами ЗЕД в іноземних суб'єктів господарської діяльності товарів із ввезенням або без ввезення цих товарів на територію України та щодо визначення моменту його здійснення як моменту перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що імпортується, від продавця до покупця, все ж є загальними в частині регулювання такої сфери відносин, як зовнішньоекономічна діяльність, і є нормами прямої дії, у разі якщо інше не встановлено спеціальним законодавством, до якого в даному випадку належить Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Таким чином, поставкою імпортованого товару як об'єкта регулювання Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» i валютного контролю з боку податкових органів є фактичне надходження цього товару в Україну. При цьому, юридичний перехід права власності, як i деякі інші нюанси договірних відносин між сторонами контракту на поставку, є поза межами цього контролю.

Тобто, момент переходу права власності для встановлення дати імпорту не є визначальним, а наявність факту переходу права власності на товар згідно із зовнішньоекономічним договором є лише суттєвою обставиною для віднесення його до імпортного (купівля у нерезидента).

Для цілей валютного контролю при здійсненні імпортних операцій має відбутися саме факт ввезення товару на митну територію України, оскільки норма ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» є імперативною і не ставить надходження в Україну товару в залежність від переходу права власності на товар.

У разі ввезення товарів за імпортним договором в Україну Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність» момент імпорту визначено як момент перетину товаром митного кордону України. У випадку, якщо під час проведення документальної перевірки імпортером надається податковим органам належним чином оформлена ВМД типу ІМ-40 для підтвердження факту імпорту, датою імпорту слід вважати дату, проставлену на товаросупровідних документах з відтиском штампа «Під митним контролем».

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що моментом вчинення імпортної операції для застосування статей 2, 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» у спірних правовідносинах є момент фактичного перетину імпортованим товаром митного кордону України, тобто 25.06.2016р.

Колегія суддів, перевіряючи рішення відповідача на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, дійшла висновку, що оскільки податковим органом не доведено правильність визначення податковим повідомленням-рішенням № від 18 серпня 2017 року суми штрафних (фінансових) санкцій за порушення, зафіксовані актом перевірки №943/15-32-14-02/33687420 від 28.07.2017р., а суд позбавлений повноважень на нарахування таких санкцій, тому спірне рішення ГУ ДФС в Одеській області не може бути визнано правомірним, у зв'язку з чим воно підлягає скасуванню.

Під час розгляду справи суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини, прийняв судове рішення з не правильним застосуванням норм матеріального права, тому, відповідно до ст.317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції задовольняє таку скаргу, скасовує постанову суду від 13.12.2017р. з прийняттям нового рішення - про задоволення позову товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудзв'язок».

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудзв'язок» задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позов товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудзв'язок» до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 18 серпня 2017 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 13 вересня 2018 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова