Справа № 2040/6551/18
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2018-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2018 р. № 2040/6551/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови позивачу у наданні інформації про розмір заборгованості компенсації вартості продуктів за Постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 17 червня 2011 року-у справі № 2002/2-а-464/11 станом на 01 серпня поточного року; зобов'язати відповідача повторно розглянути запит позивача на інформацію від 27 липня 2018 року, а саме: щодо надання інформації про розмір заборгованості компенсації вартості продуктів за постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 17 червня 2011 року у справі № 2002/2-а- 464/11 станом на 01 серпня поточного року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність, яка полягала у відмові позивачу у наданні інформації про розмір заборгованості компенсації вартості продуктів за постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 17 червня 2011 року-у справі № 2002/2-а-464/11 станом на 01 серпня поточного року за запитом позивача на інформацію від 27 липня 2018 року.

Ухвалою від 15.08.2018 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому ст. 263 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу, та отримана ним. Відповідач відзив на позов до суду не надав.

Згідно ч.6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема, щодо: оскарження бездіяльності субєкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Приписами ч.4 ст. 78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 17 червня 2011 року №2002/2а-464/11, було, зокрема, зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області, Міністерство соціальної політики України здійснити необхідні дії відповідно до вимог п. 14 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.1992 року № 258 «Про норми харчування та часткову компенсацію вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», направлені на забезпечення позивача продуктами харчування за медичними нормами з обов'язковим прикріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання та компенсацією 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановленими Міністерством охорони здоров'я України, починаючи з 01 грудня 2010 року, за виключенням раніше виплачених з цього питання коштів.

Рішеннями Європейського суду з прав людини у справі Штефан та інші проти України та "Бурмич та інші проти України" задоволені, зокрема, заяви ОСОБА_1, визнано порушення Державою п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, яке полягає у тривалому невиконанні відносно нього постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17 червня 2011 року №2002/2а-464/11.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача із запитом від 27.07.2018 року на отримання публічної інформації, відповідно до якого просив надати: інформацію про розмір заборгованості станом на 01.08.2018 року у помісячному вигляді за Постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 17 червня 2011 року у справі № 2002/2-а-464/11, за виключенням раніше виплачених з цього питання коштів. У запиті також позивач вказував, що раніше звертався у судовому порядку за захистом своїх прав щодо отримання необхідної інформації, проте, за інший період та зазначав, що відповідачем не було у повному обсязі виконано відповідну постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2017 року по справі № 820/5259/17, оскільки не здійснено нарахування компенсації за низку видів продуктів, чим була обумовлена необхідність подання повторного, зазначеного запиту.

Листом від 02.08.2018 року за № 6 відповідач надав відповідь позивачу, зі змісту якої вбачається Управлінням соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області зроблено нарахування, але не в повному обсязі (список продуктів на які відсутні ціни: крохмаль, какао, кава ячмінна, дріжджі, ванільний цукор, молоко згущене, ікра лососева, консерви "Печінка тріски", краби (консерви), м'ясні консерви, какао), сума якого станом на 01.04.2018 року складає 67199,01 грн. за виключенням раніше виплачених коштів. У листі приведено розрахунок та зазначено про неможливість прикріплення позивача до відповідного магазину, внаслідок відсутності механізму самої процедури. Також, в листі зазначено, що з метою надання повної інформації, зазначеної у запиті саме станом на 01.08.2018 року, було зроблено відповідний запит в Держкомстат, а тому, дані про розмір вищевказаної заборгованості будуть надані до кінця серпня 2018 року.

Позивач, отримавши вказаний лист, вказував, що таким відповідач фактично відмовив позивачу у наданні затребуваної інформації, оскільки останнім надано застарілу та неповну інформацію.

По суті позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про інформацію", інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація - відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Виходячи з викладеного вище, публічна інформація розглядається у двох аспектах: відомості - отримані або створені у процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством; відомості, які знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації", запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі. Запит на інформацію має містити: 1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

За приписами ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до публічної інформації", доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: 1) прозорості та відкритості діяльності суб'єктів владних повноважень; 2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; 3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації", доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Приписами ч. 5 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", до розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють: 1) інформацією про стан довкілля; 2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; 3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян; 4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

Згідно до ст. 29 Закону України "Про інформацію", інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення.

Предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов'язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

Відповідно до положень ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відмова в задоволенні запиту на інформацію врегульована ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації": розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

При цьому, відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовий формі (ч.5 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Пунктом 6 ч.1 ст. 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено обов'язок розпорядника інформації надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та обєктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Аналізуючи вказані норми, суд зазначає, що розпорядник інформації повинен надати відповідь на письмовий запит запитувача інформації, при цьому, такий, повинен бути повним, достовірним та точним або вмотивовану відмову у наданні запитуваної інформації, у разі наявності підстав, унормованих ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

У правовідносинах, з приводу яких подано позов, судом встановлено відсутність підстав, визначених ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" для відмови у наданні запитуваної інформації.

Водночас, відповідь відповідача на запит позивача, не відповідає критеріям, наведеним у Законі України "Про доступ до публічної інформації", оскільки надана інформація є неповною та недостовірною.

Так, неповнота інформації полягає у тому, що відповідачем її надано станом на квітень 2018 року, всупереч тому, що запитувалась інформації станом на 01.08.2018 року.

Недостовірність інформації полягає у тому, що суми заборгованості, повідомлені позивачу, нічим не підтверджуються, відповідач не навів у відповіді вихідні дані, з яких було зроблено розрахунок.

За таких обставин, суд погоджується з позовом в частині вимог зобов'язального характеру щодо повторного розгляду запиту позивача та надання відповідачем на нього повної та достовірної інформації

Щодо решти вимог, суд зазначає наступне.

Статтею 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити:1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію;3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов'язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Виходячи з того, що позивач оскаржує бездіяльність відповідача, яка полягає, на його думку, у відмові в наданні інформації, беручи до уваги наведені положення ст. 23 Закону, у задоволенні відповідної вимоги суд відмовляє, оскільки задоволення позову у такий спосіб, суперечитиме наведеним приписам. Крім того, суд зазначає, що бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень, це його пасивна поведінка, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи, водночас, у заявлений спосіб, пасивна поведінка відповідача, у видінні позивача, полягає в активних діях - відмові у наданні інформації, що є взаємовиключаючим.

До того ж, в ході розгляду справи не знайшов своє підтвердження факт відмови відповідача у наданні інформації на запит позивача, натомість чітко вбачається, що відповідь на запит позивача - надана інформація, є недостовірною та неповною.

Таким чином, суд доходить висновку, що на позивача розповсюджуються положення п.4 ч.2 ст. 23 Закону, а тому, суд, застосовуючи положення ст. 9 КАС України, виходить за межі позовних вимог та визнає неправомірними дії відповідача щодо надання недостовірної та неповної інформації на запит позивача від 27.07.2018 року.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

За приписами ч. 1,2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 263, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області щодо надання недостовірної та неповної інформації на запит ОСОБА_1 від 27.07.2018 року.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області ( 64701, Харківська область, м. Барвінкове,вул. Освіти, 17, ) повторно розглянути запит ОСОБА_1 ( вул. Пушкіна, буд. 94, м. Барвінкове, Харківська область,64701, рнокпп НОМЕР_1) на інформацію від 27 липня 2018 року, а саме: щодо надання інформації про розмір заборгованості компенсації вартості продуктів за постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 17 червня 2011 року у справі № 2002/2-а- 464/11 станом на 01 серпня 2018 року.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, як передбачено п.15 Перехідних положень КАС України; після початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи - безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 13 вересня 2018 року.

Суддя Заічко О.В.