Справа № П/811/546/18
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2018-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А У Х В А Л А
07 вересня 2018 року м. Кропивницький Справа № П/811/546/18
Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі ОСОБА_1,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву про визнання протиправним рішення відповідача, вчиненого на виконання рішення суду в адміністративній справі
про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_2 у лютому 2018 року звернулася до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (надалі - ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області), у якому просила:
- зобов'язати ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області надати їй дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га на території Липнязької сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.04.2018 року у цій справі позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області у наданні ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою, викладену у листі №С-15247/0-11236/0/6-17 від 18.08.2017 року. Зобов'язано ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області не пізніше 30 днів з дня набрання цим рішенням суду законної сили повторно розглянути заяву ОСОБА_2 (зареєстрована 21.07.2017 року за №С-15247/0/5-17) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та прийняти рішення з урахуванням висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказане судове рішення набрало законної сили 12.06.2018 року, у зв'язку з чим 17.07.2018 року суд за заявою представника позивачки видав їй виконавчий лист.

До суду 02.08.2018 року від представника позивачки надійшла заява про визнання протиправним рішення, вчиненого суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у цій справі. Як зазначив заявник, ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, виконуючи рішення суду, 01.08.2018 року вручило позивачці лист №С-15247/0-4708/0/17-18 від 11.07.2018 року, у якому повідомило про відмову у задоволенні заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою з тих самих підстав, що й у відмові, викладеній у попередньому листі №С-15247/0-11236/0/6-17 від 18.08.2017 року, яка визнана судом протиправною.

Згідно з частинами 1, 4, 5, 6 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивачки про визнання протиправним рішення відповідача, прийнятого на виконання рішення суду у цій справі, яка відповідає вимогам статті 383 КАС України, суд дійшов до таких висновків.

Предметом спору в адміністративній справі була перевірка правомірності відмови відповідача як територіального органу Держгеокадастру у наданні позивачці дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства, мотивованої невідповідністю місця розташування обраної земельної ділянки сформованому відповідачем переліку земельних ділянок із зазначенням площі, які можуть бути передані в межах норм безоплатної приватизації на території Кіровоградської області.

Відповідно до частин 6, 7 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Вирішуючи спір, суд установив, що відмова відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, викладена у листі №С-15247/0-11236/0/6-17 від 18.08.2017 року, є протиправною, оскільки наведені відповідачем у цьому листі мотиви не містять жодної з підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, передбачених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Частково задовольняючи позов та зобов'язуючи відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, суд у рішенні від 11.04.2018 року у вказаній справі наголосив, що при повторному розгляді заяви позивачки відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивачки, з урахуванням правової оцінки, наданої судом обставинам у цій справі.

Отже, дотримуючись порядку надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, установленого ч.7 ст.118 ЗК України, відповідач, за умови встановлення факту відсутності підстав для відмови у наданні такого дозволу (якими є лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку), повинен був за заявою ОСОБА_2 прийняти рішення про надання такого дозволу.

Всупереч цьому, відповідач направив позивачці листа №С-15247/0-4708/0/17-18 від 11.07.2018 року, у якому повідомив про відмову у задоволенні її заяви, пославшись на перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам на території Кіровоградської області у ІІІ кварталі 2018 року.

Суд зазначає, що посилання відповідача у листі №С-15247/0-4708/0/17-18 від 11.07.2018 року на відповідний перелік, як на підставу для відмови позивачці у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, є незаконним, оскільки суперечить частині 7 статті 118 Земельного кодексу України, про що суд вказував у рішенні від 11.04.2018 року.

Таким чином, прийняте відповідачем рішення про відмову позивачці у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, викладене у листі №С-15247/0-4708/0/17-18 від 11.07.2018 року, по суті повторює попереднє рішення відповідача, яке визнано судом протиправним, оскільки прийнято необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, недобросовісно, всупереч повноваженням відповідача та вимогам чинного законодавства, що призвело до порушення права позивачки на отримання обґрунтованого та мотивованого рішення за її заявою.

Відповідач, виконуючи рішення суду, яким його зобов'язано повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, всупереч вимогам частини 7 статті 118 Земельного кодексу України та висновкам суду, не перевіряв відповідність місця розташування обраної позивачкою земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Попри це, відповідач знову прийняв рішення про відмову позивачці у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Відтак, суд прийшов до висновку, що відповідач, виконуючи рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.04.2018 року у цій справі, прийняв протиправне рішення про відмову позивачці у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, виклавши його у листі №С-15247/0-4708/0/17-18 від 11.07.2018 року, чим порушив підтверджені рішенням суду права позивачки.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У пунктах 46, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 року у справі "ОСОБА_4 проти України" (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

За таких обставин суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви, поданої позивачкою у порядку статті 383 КАС України, та поставлення щодо відповідача окремої ухвали в порядку, передбаченому статтею 249 КАС України.

Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним субєктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

За змістом статті 149 КАС України, невиконання процесуальних обов'язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зумовлює стягнення з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 185-6 КУпАП залишення посадовою особою без розгляду окремої ухвали суду або невжиття заходів до усунення зазначених в ній порушень закону, а так само несвоєчасна відповідь на окрему ухвалу суду тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керуючись статтями 248, 249, 256, 383 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у наданні ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою, викладену у листі №С-15247/0-4708/0/17-18 від 11.07.2018 року.

2. Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, належним чином розглянути заяву ОСОБА_2 (зареєстрована 21.07.2017 року за №С-15247/0/5-17) про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

3. Встановити Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області строк для надання відповіді про виконання вказівок цієї ухвали 30 календарних днів від дня її отримання.

4. Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Окрема ухвала суду може бути оскаржена особами, яких вона стосується, в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 15 - денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_1