Справа № 804/763/17
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2017-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2017 р. Справа № 804/763/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТулянцевої І.В.
при секретаріКурілові Ю.Ю.
представників позивача представника відповідачаОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Баранник О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, -
Фізична особа-підприємець ОСОБА_7 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить:
Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити їх із викладених у позові підстав.
Представник відповідача у судовому засіданні проти адміністративного позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях, які залучені до матеріалів справи, та згідно яких суб'єкт владних повноважень (відповідач), посилаючись на законодавчі підстави своїх дій, діяльність в межах закону та наданих повноважень, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, при розгляді справи виходить з наступного.
На підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, у порядку пп. 75.1.2 п.75.1 ст.75, п. 77.1 ст. 77 Податкового кодексу України Новомосковською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 з питань дотримання податкового та іншого законодавства України за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року.
За результатами перевірки складений Акт від 18.11.2016 року № 265/132/НОМЕР_4, за висновками якого встановлено наступні порушення:
- п. 177.2, пп. 177.4.1, пп. 177.4.4. п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України, в частині: завищення витрат за 2015 рік у розмірі 3 346 071,36 грн., що призвело до заниження до оподаткування податком на доходи з фізичних осіб чистого (оподатковуваного) доходу в розмірі 3346071,36 грн., в результаті чого донараховано ПДФО у розмірі 661 906,27 грн.;
- вимоги п. 1.2 п. 16-1 підр. 10 р. XX ст. 177 Податкового кодексу України в частині завищення витрат за 2015 рік у розмірі 3 346 071,36 грн., що призвело до заниження до оподаткування військовим збором чистого (оподатковуваного) доходу в розмірі 3 346 071,36 грн., в результаті чого донараховано військового збору у розмірі 50 191,07 грн. за 2015 рік;
- п. 4 ч. 1 ст. 4, п. 2 ст. 6, п. 1 ч. 2 ст. 7, п. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження бази до сплати єдиного соціального внеску за 2015 рік, в результаті чого сума боргу по ЄСВ складає 51 934,60 грн.
На підставі Акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 09.12.2016 року:
Вважаючи вказані рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на підставі таких висновків спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що в період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. ФОП ОСОБА_7 здійснювала господарську діяльність на загальній системі оподаткування.
Згідно з реєстраційними даними основним видом діяльності ФОП ОСОБА_7 визначено:10:89 - виробництво інших харчових продуктів.
В період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року позивачем здійснювалась діяльність із закупівлі, переробки та реалізації соняшника.
Згідно з наданою до перевірки податковою декларацією про майновий стан і доходи за 2015 рік, ФОП ОСОБА_7 самостійно були визначені суми одержаного доходу, вартість документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю і сума чистого оподатковуваного доходу за 2015 рік.
Як вбачається з матеріалів акту перевірки від 18.11.2016 року №265/132/НОМЕР_4,
валові витрати, безпосередньо пов'язані з одержанням доходу, які підтверджені первинними документами складають 3830035,65 грн., в тому числі витрачених сум на придбання товарно- матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції згідно з операціями, за результатами яких у цьому періоді отриманий дохід, складають - 3591961,66 грн. Тобто, ФОП ОСОБА_7 у 2015 році зайво віднесено до складу валових витрат суму в розмірі - 3346071,36 грн. (7176107,01 грн. (валовий дохід) - 3830035,65 грн. (документально підтверджені витрати) = 3346071,36 грн.).
Правовідносини з приводу оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім тих, що обрали спрощену систему оподаткування з 01.01.2011 року врегульовано Розділом IV Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755- VI (далі - ПК України).
Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України (далі - ПК України), для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 N 996-XIV (надалі - Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні») визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Згідно статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для ведення якого є первинні документи, що фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Додаткові вимоги до первинних документів встановлені п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704), відповідно до якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою підприємцем від провадження господарської діяльності, встановлений статтею 177 ПК України.
Пунктом 177.2 статті 177 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
За приписами підпунктів 177.4.1 та 177.4.4 пункту 177.4 статті 177 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.
Суд погоджується з такими доводами контролюючого органу з огляду на наступне.
У перевіряємому періоді позивач мала господарські взаємовідносини із наступними контрагентами: ФГ «Ірій», ТОВ «Агро-Овен», ФГ «Фотіна», ФГ «Чубенко А.В.», ТОВ «Наш Соняшник», ФОП ОСОБА_9, ПП «Торгівельний будинок «Сезам», ПрАТ «Шполянський завод продтоварів», ПП «Агро-Благо», ФГ «Світанок», ТОВ «Ровеста Еліт», ТОВ «Арсенал-Пак», ПрАТ «Шполянський завод продтоварів», ФОП ОСОБА_10 , ТОВ «Дружківська харчосмакова фабрика», ТОВ ВП «Фабрика снеків», ПП «Агрофірма Шлях-2004», СФГ «Лаванда», СФГ «ОСОБА_12.», ТОВ «Арсенал-Пак», ПрАТ «Шполянський завод продтоварів», ТОВ «Натуре», ТОВ ТД «Актив-Агро», ФГ «Діан.Д.», ТОВ «Агротех», ТОВ АПК «Спаський», ПП «Нові Ниви», ТОВ «Дружківська харчосмакова фабрика», ПП «Січ.», ТОВ «Трейд Фактор», ТОВ «Імпексмаш», ТОВ «Укрпродснекгруп», ТОВ «Капітал Трейд», ТОВ «ДЖЕ.ЕМ.СІ.КОРПОРЕЙШЕН», ТОВ ТД «Крокус».
На підтвердження реальності господарських операцій з вказаними контрагентами позивач надала книгу обліку доходів та витрат форми № 10 (розшифровки доходів та витрат на виробництво продукції доКниги обліку доходів та витрат), прибуткові накладні, товарно-транспортні накладні, видаткові накладні, договори з постачальниками та покупцями, відомості руху продукції на складі, розрахунки собівартості отриманої продукції, відомості щодо: залишків ТМЦ у кількісному та грошовому виразі, відомості щододебіторської та кредиторської заборгованості, про рухоме та нерухоме майно, довідки про надходження та використання різних видів продукції, акти переробки соняшника, акти переробки соняшника фракції 3,2 - 3,4, акти списання мішків, акти списання пального, відомості нарахування заробітної плати найманих працівників, виписки банку про рух грошових коштів.
Враховуючи залишки продукції та соняшника на початок кожного місяця, придбання соняшника, переробку соняшника та соняшника фракції 3,4 - 3,2 з метою отримання продукції, розрахунки собівартості отриманої продукції (до якої входять прямі витрати: придбання соняшника, мішки; непрямі витрат: заробітна плата, сплата за використану електроенергію, транспортні витрати), реалізацію продукції, сплати від покупців, факт відвантаження продукції, надходження заборгованості від покупців, показників Книги обліку доходів та витрат форми № 10 та розшифровки доходів та витрат на виробництво продукції, залишки продукції та соняшника на кінець кожного перевіряємого місяця суд дійшов висновку, що кількісний облік продукції та соняшника з даними перевірки є ідентичним, але по деяким видим отриманої продукції собівартість, що включена до складу витрат кожного місяця перевищує суми отриманого доходу від реалізації такої продукції.
Протягом березня 2015 року ФОП ОСОБА_7 було здійснено реалізацію товару та отримано дохід за ціною нижчою ніж ціна собівартості товару, а саме: ядро дроблене в мішках, собівартість складає 15,818 грн., згідно первинних документів реалізовано 2720 кг ціні за 1 кг 11,50 грн., отримано дохід на загальну суму 31 280,00 грн. без ПДВ. До витрат включено суму в межах реалізованого товару у кількості 2720 кг, у розмірі43 025,00 грн. без ПДВ. Отже, у березні 2015 року ФОП ОСОБА_7 зайво включено до складу витрат витрати у розмірі 11 745,00 грн., так як вони не пов'язані з отриманням доходу підприємця.
У травні 2015 року ФОП ОСОБА_7 було здійснено реалізацію товару та отримано дохід за ціною нижчою ніж ціна собівартості товару, а саме:
- ядро ціле в мішках собівартість складає 18,0264 грн., згідно первинних документів реалізовано 4000 кг по ціні за 1 кг 17,917 грн., отримано дохід на загальну суму 71 666,67 грн. без ПДВ. До витрат включено суму в межах вищенаведеного реалізованого товару у кількості 4000 кг у розмірі 72 105,60 грн. без ПДВ. Отже, у травні 2015 року ФОП ОСОБА_7 зайво включено до складу витрат витрати у розмірі 438,93 грн., так як вони не пов'язані з отриманням доходу підприємця;
- ядро ціле в мішках собівартість складає 20,624 грн., згідно первинних документів реалізовано 4070 кг по ціні за 1 кг 17,92 грн., отримано дохід на загальну суму 72 916,67 грн. без ПДВ. До витрат включено суму в межах вищенаведеного реалізованого товару у кількості 4070 кг, у розмірі 83 939,68 грн. без ПДВ. Отже, у травні 2015 року ФОП ОСОБА_7 зайво включено до складу витрат витрати у розмірі 11 023,01 грн., так як вони не пов'язані з отриманням доходу підприємця.;
- ядро ціле в мішках собівартість складає 20,624 грн., згідно первинних документів реалізовано 4000 кг по ціні за 1 кг 17,917 грн., отримано дохід на загальну суму 71 666,67грн. без ПДВ. До витрат включено суму в межах вищенаведеного реалізованого товару у кількості 4000 кг, у розмірі 82 496,00 грн. без ПДВ. Отже, у травні 2015 року ФОП ОСОБА_7 зайво включено до складу витрат витрати у розмірі 10 829,33 грн., так як вони не пов'язані з отриманням доходу підприємця.
Таким чином, протягом травня 2015 року ФОП ОСОБА_7 зайво включено до складу витрат витрати у розмірі 30 934,60 грн.
За червень 2015 року ФОП ОСОБА_7 було здійснено реалізацію товару та отримано дохід за ціною нижчою ніж ціна собівартості товару, а саме:
Всього протягом червня 2015 року позивачем зайво включено до складу витрат витрати у розмірі 52 315,98 грн., так як вони не пов'язані з отриманням доходу підприємця.
Протягом липня 2015 року ФОП ОСОБА_7 було реалізовано та отримано дохід від дробленого ядра соняшника у кількості 1880 кг по 12,5 грн. за 1 кг, всього на загальну суму без ПДВ у розмірі 23 500,00 грн.
Згідно первинних документів дроблене ядро обліковувалось на залишках товару з квітня 2015 року у кількості 160,00 кг.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_7 придбала товар - ядро дроблене у підприємства ТОВ «АРСЕНАЛ-ПАК» (32401491) у кількості 160 кг на загальну суму 1866,67 грн. без ПДВ (згідно прибуткової накладної № 2 від 22.04.2015 року) та відвантажила такий товар до підприємства ТОВ «АРСЕНАЛ-ПАК» (32401491) у кількості 160 кг на загальну суму 1866,67 грн. без ПДВ (згідно видаткової накладної № 26 від 08.04.2015 року), на 01.04.2015 року залишки товару - ядро дроблене відсутні.
У травні, червні 2015 року дроблене ядро від переробки соняшника позивач не отримувала. Згідно акту переробки соняшника фракції 3,4-3,2 № 13 від 31.07.2015 року отримано дроблене ядро у кількості 1720 кг.
Викладене свідчить, що ФОП ОСОБА_7 у липні 2015 року зайво віднесено витрати у розмірі 1636,80 грн. (160 кг. Х 10,23грн.), так як витрат на придбання та переробку такого виду товару згідно первинних документів не відбулося на момент отримання прибутку.
За жовтень 2015 року ФОП ОСОБА_7 було здійснено реалізацію товару, а саме:
Таким чином, за жовтень 2015 року ФОП ОСОБА_7 зайво включено до складу витрат витрати у розмірі 48 636,64 грн. всього, так як вони не пов'язані з отриманням доходу підприємця.
До складу доходу листопада 2015 року позивачем включено суми за продукцію жовтня по підприємству ТОВ «НАШ СОНЯШНИК» (38433129) згідно накладної № 57 за жовтень у розмірі 78 125,00 грн. без ПДВ.
Згідно розрахунку собівартості жовтня № 10 та розшифровки доходів та витрат на виробництво продукції, до Книги обліку доходів та витрат (колонка № 6), за листопад, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_7 було здійснено реалізацію товару та отримано дохід за ціною нижчою ніж ціна собівартості товару, а саме: ядро ціле в мішках собівартість складає 16,1937 грн., згідно первинних документів реалізовано 5000 кг по ціні за 1 кг 15,63 грн., отримано дохід на загальну суму 78 125,00 грн. без ПДВ. До витрат включено суму в межах вищенаведеного реалізованого товару у кількості 5000 кг, у розмірі 80 968,50 грн. без ПДВ. Отже, у листопаді 2015 року зайво включено до складу витрат витрати у розмірі 2843,50 грн., так як вони не пов'язані з отриманням доходу підприємця.
Суд зазначає, що документально підтвердженими витратами вважаються оплачені витрати поточного звітного періоду, а також попередніх періодів, якщо вони стосуються доходу, отриманого протягом звітного періоду, та підтверджені відповідними документами.
Виходячи з вищенаведеного ФОП ОСОБА_7 безпідставно віднесено суму собівартості продукції до вартості витрат на ТМЦ, що перевищує отриманий дохід, тобто не пов'язана з отриманням доходу.
Натомість, позивачем включається вартість придбаного соняшника, що реалізований, в повному обсязі, яка відображається у розрахунках собівартості продукції по рядку вартість сировини, та встановлено, що непридатні відходи також входять до суми витрат, які включаються при обчисленні собівартості отриманої продукції та належать до прямих витрат, які включено до витрат декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік.
З пояснень представників позивача стосовно непридатних відходів, з урахуванням перевірки первинних документів, на підставі яких формувалися показники декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, суд зазначає, що підприємець від непридатних відходів не отримує дохід, але при розрахунку собівартості отриманої продукції включається загальна сума придбаного соняшника, до якої додаються вартість мішків та непрямі витрати, які у відсотковому виразі співвідносяться до видів отриманої та реалізованої продукції.
Тобто, ФОП ОСОБА_7 до складу витрат на ТМЦ включаються витрати при придбання соняшника, від яких підприємець протягом 2015 року дохід не отримувала.
Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позивачем безпідставно віднесено суму у розмірі 3 128 967,07 грн. - вартість непридатних відходів до вартості витрат на ТМЦ, яка була включена при розрахунках собівартості реалізованої продукції протягом 2015 року, та від якої підприємець доходу не отримувала.
Отже, суд погоджується з висновками податкового органу, що в порушення вимог п.п. 177.4.1, пп. 177.4.4 п. 177.4 ст. 177 ПК України ФОП ОСОБА_7 до складу витрат зайво віднесено суму у розмірі 3 346 071,36 грн., у зв'язку з тим, що первинними документами підтверджується, що підприємцем понесені витрати складають лише 3830035,65 грн.
Стосовно донарахованих сум військового збору суд зазначає наступне.
Згідно з підпунктами 1.1, 1.2, 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відногсин), тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України. встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 ПК України. Для резидента це загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного п. 1.2 цього пункту.
Перелік доходів, що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначено підпунктами 164.2.1 - 164.2.19 пункту 164.2 ст. 164 ПК України. Крім того, до цього переліку включаються інші доходи, крім зазначених у ст. 165 ПК України, що передбачені підпунктом 164.2.20 пункту 164.2 ст. 164 ПК України.
Відповідно до пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164 ПК України, загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із ст. 177 Податкового кодексу України.
За змістом п. 177.2 ст. 177 ПК України об'єктом оподаткування фізичної особи-підприємця є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи- підприємця.
Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст.168 ПК України (пп.1.4 п. 16-1 прим.1 підр.10 р. XX Податкового кодексу України).
Згідно ч.1 ст.4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
З 11.08.2013 набрав чинності Закон України №406 за яким внесені зміни до Закону №2464 та функції адміністрування внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування покладено на органи Міністерства доходів і зборів України.
Так, у відповідності до вимог ст.13 Закону №2464 органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.
Відповідно до ст.25 Закону №2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Як було зазначено раніше, контролюючим органом було встановлено, що згідно даних декларації ФОП ОСОБА_7 про майновий стан і доходи за 2015 рік, позивач отримала доход від здійснення підприємницької діяльності у розмірі 109684,57 грн., що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб та на який нараховується єдиний внесок.
Відповідно до пп. 3 п. 25.11 ст. 25 Закону України № 2464, за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.
Згідно частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З огляду на вищенаведене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень - відмовити у повному обсязі.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 08.11.2017 року.

Суддя І.В. Тулянцева