Справа № 820/2779/18
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Бідонько А.В.

06 вересня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/2779/18
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Курило Л.В.,

суддів: Бартош Н.С. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання - Патової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою третіх осіб - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2018 року (повний текст ухвали складено 02.07.2018 року) по справі № 820/2779/18

за позовом ОСОБА_19

до Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області, треті особи - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 -

про скасування розпоряджень,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_19 (далі - позивач, ОСОБА_19 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області (далі - відповідач) про скасування розпоряджень.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2018 р. залучено в адміністративній справі за позовом ОСОБА_19 в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1, ОСОБА_20, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 (далі - треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору).

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2018 року закрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_19 до Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1, ОСОБА_20, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, про скасування розпоряджень. Роз'яснено позивачу, що розгляд та вирішення даної справи віднесено до юрисдикції відповідного місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Представник третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, 19.06.2018 року звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявами про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення з позивача на користь третіх осіб судових витрат по справі на оплату правової (правничої) допомоги у розмірі 6000,00 грн. кожному.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2018 року відмовлено у задоволенні заяв представника третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору про прийняття додаткового судового рішення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права, треті особи подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову ухвалу, якою заяви третіх осіб на боці відповідача, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору про прийняття додаткового судового рішення задовольнити в повному обсязі.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, в якому просив залишити апеляційну скаргу третіх осіб без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову ухвалу, якою заяви третіх осіб задовольнити в повному обсязі.

Інші учасники справи у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Краснокутської райдержадміністрації Харківської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника третіх осіб, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні заяв третіх осіб про прийняття додаткового судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що положення ч.10 ст. 139 КАС України не можуть бути застосовані, оскільки провадження у справі закрито на підставі п.1 ст. 238 КАС України, а не внаслідок необґрунтованих дій позивача. Крім того, положеннями ч.10 ст. 139 КАС України передбачено саме право відповідача заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи у разі закриття провадження у справі або залишення без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Виходячи із змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до положень ч.1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За приписами ч. 1,2 ст. 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 5 ст. 139 КАС України).

Відповідно до ч. 11 ст. 139 КАС України, судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Отже, судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються лише за наслідками вирішення публічно-правового спору.

З матеріалів справи вбачається, що треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, заперечували проти задоволення позовних вимог та підтримували позицію відповідача.

Як правомірно враховано судом першої інстанції, провадження у адміністративній справі №820/2779/18 закрито на підставі п.1 ч. 1 ст. 238 КАС України, у зв'язку із тим, що цю справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що сам факт звернення до суду з позовом не може бути визнано як неправомірні дії позивача, оскільки таке право особи визначено законодавством України.

Доводи апелянтів про те, що, звертаючись до адміністративного суду з позовом, який не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, позивач вчинив явно не обґрунтовані дії саме з підстав звернення до суду, внаслідок чого у третіх осіб, залучених до участі у справі саме судом виникла необхідність вживати термінових заходів з пошуку адвоката та укладання відповідних угод про надання третім особам правової (правничої) допомоги адвокатом, та, відповідно, нести грошові витрати на сплату отриманої від адвоката правової (правничої) допомоги, а також те, що позивачем позов подано виключно з метою створення перешкод для своєчасного розгляду справи № 922/688/18 в Господарському суді Харківської області, колегія суддів колегія суддів вважає необґрунтованими, зважаючи на наступне.

Положеннями ст. 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За приписами ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Виходячи зі змісту ст. 55 Конституції України та ст. 5 КАС України, державою гарантовано право кожному на звернення до суду за захистом своїх прав.

Таким чином, законодавством України передбачено право особи звернутися до суду із позовом, якщо вона вважає, що її права та інтереси порушено.

Доводи апелянтів про те, що закон ототожнює правомочності третьої особи зі стороною, на чиєму боці вона виступала щодо вирішення питання про компенсацію судових витрат такій третій особі, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки положеннями ч. 10 ст. 139 КАС України передбачено право саме відповідача заявляти вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Що стосується посилання апелянта на положення п. 8 ч. 1 ст. 139 КАС України, відповідно до якої у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору, колегія суддів апеляційної інстанції вважає їх необґрунтованими, оскільки спір по суті позовних вимог не вирішувався.

Щодо інших доводів, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Відповідно до п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

З огляду на те, що судом першої інстанції при прийнятті ухвали від 14.06.2018р. не вирішувалось питання по суті позовних вимог, отже відсутні підстави для застосування положень ч. 11 ст. 139 КАС України щодо розподілу судових витрат.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості заяв третіх осіб та як наслідок, відсутності правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 139, 252, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу третіх осіб - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2018 по справі № 820/2779/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Курило
Судді Н.С. Бартош О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 10.09.2018 року.