Справа № 805/3265/16-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2018-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 вересня 2018 року

Київ

справа №805/3265/16-а

адміністративне провадження №К/9901/24751/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду у складі головуючого судді Кошкош О.О. від 31 жовтня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Компанієць І.Д., суддів: Сухарської М.Г., Ястребової Л.В. від 06 грудня 2016 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Курдюмівський завод кислототривких виробів» до Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У вересні 2016 року Приватне акціонерне товариство «Курдюмівський завод кислототривких виробів» (далі - позивач/Товариство) звернулось до суду з позовом до Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі - відповідач/Інспекція), в якому просило визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 16 березня 2016 року №, яким йому зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 252 916, 00 грн.

2. Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням контролюючий орган протиправно зменшив позивачу суму від'ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (податкового) звітного періоду у розмірі 252 916, 00 грн., оскільки господарські операції між Товариством та контрагентами -ТОВ «ДІМЕКС-ПРО», ТОВ «РОВЕНТА-ПЛЮС» здійснювались у межах господарської діяльності та підтверджені необхідними первинними документами.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року, позов задоволено. Визнано неправомірним та скасовано податкове повідомлення-рішення Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 16 березня 2016 року №.

4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що відповідач не довів правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується реальність господарських правовідносин, які мали місце у періоді, що перевірявся, а відтак позивач мав право на включення до суми від'ємного значення з податку на додану вартість суми податкового кредиту, сформованої за наслідками здійснення господарських операцій з його контрагентами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Інспекція подала касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

6. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 січня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

7. В подальшому справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України й протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги у складі судді-доповідача Пасічник С.С., суддів Васильєвої І.А., Юрченко В.П.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

8. Судами попередніх інстанцій встановлено, що фактичною підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стали висновки контролюючого органу, викладені у акті від 09 березня 2016 року №34/14/00293545 документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Курдюмівський завод кислототривких виробів» з питань дотримання вимог податкового законодавства при формуванні податкового кредиту з податку на додану вартість під час здійснення операцій з ТОВ «ДІМЕКС-ПРО» за лютий 2015 року, з ТОВ «РАВЕНА ПЛЮС» за червень 2015 року, яким встановлено порушення пунктів 198.1, 198.3 статті 198, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від'ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (податкового) звітного періоду, за лютий 2015 року у сумі 91 801, 00 грн., за червень 2015 року у сумі 161 115, 00 грн.

16 березня 2016 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (податкового) звітного періоду, за лютий 2015 року у сумі 91 801, 00 грн., за червень 2015 року у сумі 161 115, 00 грн.

Як встановлено під час розгляду справи по суті позовних вимог, 02 січня 2015 року між ПАТ «Курдюмівський завод кислототривких виробів» як замовником та ТОВ «ДІМЕКС-ПРО» як виконавцем укладено договір №02-01/15, предметом якого є виконання робіт кар'єрною технікою.

На виконання договору між сторонами підписані специфікації: №1 на виконання робіт екскаватором в лютому 2015 року, №2 на виконання робіт бульдозером в лютому 2015 року, №3 на виконання робіт фронтальним навантажувачем в лютому 2015 року. Виконавцем видано замовнику рахунки-фактури від 18 лютого 2015 року №62, від 28 лютого 2015 року №78. За результатами виконання умов договору складено акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 28 лютого 2015 року №32.

ТОВ «ДІМЕКС-ПРО» складено податкові накладні, а саме від 20 лютого 2015 року №133 на суму 200 000, 00 грн., в т.ч. ПДВ 33 333, 33 грн., від 28 лютого 2015 року №272 на суму 350 804, 80 грн., в т.ч. ПДВ - 58 467, 47 грн.

Оплата за надані послуги здійснена шляхом перерахування коштів на розрахункові рахунки ТОВ «ДІМЕКС-ПРО», що підтверджується платіжними дорученнями від 19 лютого 2015 року №1720, від 11 березня 2015 року №1826.

Також 08 травня 2015 року між ПАТ «Курдюмівський завод кислототривких виробів» як замовником та ТОВ «РОВЕТА ПЛЮС» як виконавцем укладено договір №08/05/02-02, предметом якого є виконання робіт кар'єрною технікою.

На виконання договору між сторонами підписані специфікації: №1, №2 на спорудження та очистку зумпфів, шурфування буртів глини на складі, перекодування глини, роботи з планування буртів. Виконавцем видано замовнику рахунки-фактури від 12 травня 2015 року №001, від 02 червня 2015 року №002, від 30 червня 2015 року №МДК-0002. За результатами виконання умов договору складено акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 02 червня 2015 року №36, від 30 червня 2015 року №МДК-002.

ТОВ «РОВЕТА ПЛЮС» складено податкові накладні, а саме від 02 червня 2015 року №167 на суму 390 078, 00 грн., в т.ч. ПДВ 65 013, 00 грн., від 30 червня 2015 року №374 на суму 576 614, 40 грн., в т.ч. ПДВ - 96 102, 40 грн.

Оплата за надані послуги здійснена шляхом перерахування коштів на розрахункові рахунки ТОВ «РОВЕТА ПЛЮС», що підтверджується платіжними дорученнями від 02 червня 2015 року №2174, від 30 червня 2015 року №2298.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

9. Касаційна скарга обґрунтована тим, що задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанцій не надали належної оцінки встановленим під час перевірки обставинам щодо відсутності у позивача документів, які підтверджують перебування працівників його контрагентів на території виконання робіт, їх кількості, кваліфікації, інформації щодо маршрутів пересування техніки, фіксації об'ємів та часу виконаних робіт, використаного палива, пересування/транспортування техніки, яка була задіяна у виконаних роботах. Крім того, Інспекція вказує, що судами не прийнято до уваги викладений у акті перевірки аналіз діяльності контрагентів ТОВ «РОВЕТА ПЛЮС» та ТОВ «ДІМЕКС-ПРО» з урахуванням узагальненої податкової інформації, складеної Західною ОДПІ м.Харкова, дані якої свідчать про відсутність технічної можливості виконання цими контрагентами робіт, що обумовлені умовами договорів. Крім того, скаржник посилається, що при прийнятті рішень судами не врахована відповідь Державної інспекції сільського господарства у Харківській області від 13 травня 2016 року №04-26/1345, згідно із якою у контрагентів позивача відсутні необхідні машини та механізми.

10. У визначені ухвалою строки заперечення на касаційну скаргу не надходили.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

11. Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

11.1. Пункт 44.1 статті 44.

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

11.2. Пункт 198.1 статті 198.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

11.3. Пункт 198.2 статті 198.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

11.4. Пункт 198.3 статті 198.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

11.5. Пункт 198.6 статті 198.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

11.6. Пункт 200.1 статті 200.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

11.7. Пункт 200.4 статті 200.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

12. Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»:

12.1. Стаття 1.

12.1.1. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

12.1.2. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

12.2. Частина перша статті 9.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

13. Правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкового кредиту виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності; наявності у покупця (замовника) належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

14. Водночас наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв'язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема, це: не пов'язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

15. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

16. При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час вирішення спору судом першої інстанції) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

17. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податкові зобов'язання, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції до 15 грудня 2017 року), в силу яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

18. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

19. Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що наявні у справі первинні документи, надані позивачем, спростовують позицію контролюючого органу щодо нереальності господарських операцій по отриманню послуг від контрагентів ТОВ «ДІМЕКС-ПРО» та ТОВ «РАВЕНА ПЛЮС» з виконання робіт кар'єрною технікою.

20. Проте Верховний Суд не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій та вважає їх передчасними з огляду на те, що порушення, виявлені податковим органом під час проведення перевірки, фактично залишилися судами не перевіреними.

21. Як вбачається із акта перевірки, висновки податкового органу обґрунтовані зокрема тим, що ненадання позивачем дозвільної документації використання кар'єрної техніки, наявність якої обумовлена умовами договорів про виконання робіт з його контрагентами ТОВ «ДІМЕКС-ПРО» та ТОВ «РАВЕНА-ПЛЮС», а також заявок на замовлення техніки, звітів щодо зняття показників з приборів обліку техніки, журналу медогляду водіїв, затверджених маршрутів перевезень, довідок щодо об'ємів робіт, підтверджуючих документів пересування/транспортування техніки та книги обліку придбання послуг (видачі нарядів на виконання робіт), свідчить про відсутність документального підтвердження здійснення господарських операцій. Крім того, з посиланням на податкову інформацію іншого контролюючого органу відповідачем ставиться під сумнів можливість виконання контрагентами позивача договірних зобов'язань з огляду на відсутність у них спеціальної техніки для виконання таких робіт.

22. Слід зазначити, що існування наведених доказів може бути об'єктивно необхідним виходячи зі змісту та специфіки господарських операцій з надання послуг, що обумовлені договорами між позивачем та його контрагентами, а їх відсутність додатково може свідчити про те, що оформлення позивачем та його контрагентами актів виконаних робіт, податкових накладних відбувалося виключно із метою отримання необґрунтованої податкової вигоди.

23. Крім того, у касаційній скарзі Інспекція посилається на те, що судами не врахована відповідь Державної інспекції сільського господарства у Харківській області від 13 травня 2016 року №04-26/1345, згідно із якою у контрагентів позивача відсутні необхідні машини та механізми для виконання операцій, реальність яких ним заперечується у даній справі.

24. Так, податкове законодавство не ставить право платника на витрати та податковий кредит в залежність від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється контрагентом виконання договору, разом з тим, судами мали б бути перевірені всі відомості та документи, які за звичайної ділової практики повинні супроводжувати фактичне здійснення такого роду операцій та у сукупності з відповідними первинними документами підтверджувати їх фактичне (реальне) виконання.

25. Будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Наявність належно оформлених первинних документів є обов'язковою ознакою господарської операції, однак не єдиною. По своїй правовій суті господарська операція є операція, яка змінює зміст активів платника податку, а первинні документи лише підвереджують факт її проведення.

26. Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться постачальником послуг, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; відсутність первинних документів обліку.

27. Отже, повідомлені контролюючим органом фактичні обставини, що ставлять під сумнів реальний характер надання послуг по виконанню робіт з використанням кар'єрної техніки його контрагентами, мають бути перевірені та отримати належну оцінку судами першої та апеляційної інстанцій, так як стосуються безпосередньо предмету доказування у межах спірних відносин і мають істотне значення для вирішення даного спору.

28. При цьому судам слід врахувати, що документи та інші дані, що спростовують або підтверджують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - змісту послуг, що надаються тощо.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

29. За змістом частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

30. Відповідно до частини першої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

31. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України).

32. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України).

33. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом (частина третя статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

34. Вказані вище обставини справи досліджені в неповному обсязі, тому для повного, об'єктивного та всебічного з'ясування обставин справи суду необхідно надати належну правову оцінку кожному окремому доказу та їх сукупності, які міститься в матеріалах справи або витребовуються, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення, враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

35. Згідно із частинами першою-третьою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

36. Оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій вказаним вимогам не відповідають, оскільки судами не з'ясовано обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення.

37. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

38. За правилами статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

39. Колегія суддів дійшла висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено принцип офіційного з'ясування всіх обставин справи, що призвело до ухвалення рішень, які не відповідають вимогам щодо законності і обґрунтованості, а тому такі рішення підлягають скасуванню, а справа відповідно до правил статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року у справі №805/3265/16-а скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко,

Судді Верховного Суду