Справа № 806/381/18
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2018-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 806/381/18
ПОСТАНОВА

іменем України

"03" вересня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря Кошиль О.Ю.,

представників відповідача, третіх осіб,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Землепром" на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від "05" червня 2018 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Землепром" до Черняхівської районної державної адміністрації Житомирської області, треті особи: Приватна агрофірма з орендними відносинами "Дружба" , Приватне підприємство "ЖЕРМ" , Товариство з обмеженою відповідальністю "МГМ-Агро" , Товариство з обмеженою відповідальністю "Горбулів-Агро" про визнання протиправним та скасування розпорядження №187 від 06.06.2017 , -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ТОВ "Землепром" звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним і скасувати розпорядження голови Черняхівської районної державної адміністрації №187 від 06.06.2017 "Про відмову у поновленні договорів оренди землі на новий строк з товариством з обмеженою відповідальністю "Землепром".

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 05.06.2018 року провадження у справі закрито. Роз'яснено позивачу, що спір має вирішуватися у порядку господарської юрисдикції.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, ТОВ "Землепром" звернулось до суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що позивачем оскаржується розпорядження голови районної державної адміністрації від 06.06.2017 № 187 "Про відмову у поновленні договорів оренди землі на новий строк з ТОВ "Землепром".

Зі змісту розпорядження встановлено, що відмова у поновленні договорів оренди вмотивована невиконанням умов договорів, зокрема в частині цільового використання земель, що орендуються та постійної, систематичної заборгованості по сплаті орендної плати (а.с.10 т.1).

Довідкою Черняхівської районної державної адміністрації Житомирської області від 03.05.2018 №868/10, підтверджено укладення договорів оренди землі, на ділянки, що раніше перебували в оренді ТОВ "Землепром" з іншими підприємствами.

Вважаючи такі дії Черняхівської районної державної адміністрації Житомирської області протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ "Землепром" в силу положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі» має переважне право на продовження строку дії договору оренди земельної ділянки.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Суд наголошує, що завданням адміністративного судочинства, відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів відносяться спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб'єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Спірні правовідносини склалися з приводу продовження терміну дії договору оренди, укладеного між ТОВ "Землепром" та Черняхівською РДА Житомирської області.

Таким чином, предметом спору у даній справі є рішення органу місцевого самоврядування стосовно передання земельної ділянки в оренду юридичній особі.

Згідно зі статтею 5 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) одним із принципів земельного законодавства є забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

З моменту укладення між землекористувачем та органом місцевого самоврядування договору оренди землі припиняються адміністративні відносини між цими суб'єктами, та в подальшому виникають договірні відносини, які характеризуються рівністю їх учасників та свободою договору. Такі ознаки не притаманні адміністративним правовідносинам, натомість - притаманні цивільним правовідносинам, які з урахуванням суб'єктного складу можуть бути предметом судового розгляду у відповідному суді загальної юрисдикції або господарському суді.

Згідно зі статтею 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Позовна заява вмотивована покликанням наявність переважного права на продовження строку дії договору оренди.

За таких умов фактично предметом позову у цій справі є право орендаря на поновлення строку договору оренди, предметом судового розгляду є спір між сторонами у договірних відносинах.

На підставі ст.17 КАС України адміністративний суд не може розглядати спори щодо чинності договорів оренди земельної ділянки між Черняхівською районною державною адміністрацією та ТОВ "Горбулів-Агро", ТОВ "МГМ-Агро", ПП "ЖЕРМ", приватною агрофірмою з орендними відносинами "Дружба", та іншими.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, відповідна правова позиція висвітлена у постановах Верховного Суду від 04.04.2018 у справах № 495/7909/15-а та № 539/1957/16-а, від 17.04.2018 у справі № 461/980/16-а та від 18.04.2018 у справі № 369/13240/14-а .

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що даний позов, не є публічно-правовим, а тому вказаний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства відповідним судом.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що дані спірні правовідносини не належать до юрисдикції адміністративного судочинства, натомість, можуть бути розглянуті в порядку господарського судочинства.

Отже, оскільки судом першої інстанції винесено ухвалу з додержанням норм процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Землепром" залишити без задоволення, ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від "05" червня 2018 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: М.М. Капустинський

І.Г. Охрімчук

Повне судове рішення складено "11" вересня 2018 р.