Справа № 461/6848/18
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/6848/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2018 року Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря Сливки С.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

перекладача ОСОБА_3 Алам,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління ДМС України у Львівській області до громадянина ОСОБА_4 Республіки ОСОБА_5 ОСОБА_2 Русона про примусове видворення за межі території України,

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина ОСОБА_4 Республіки ОСОБА_5 ОСОБА_2 Русона, в якому просить видворити останньогоза межі території України.

В обґрунтування позову покликається на те, що 12.09.2018 року працівниками Департаменту боротьби зі злочинами, повязаними з торгівлею людьми ГУ НП України у Львівській області був виявлений громадянин ОСОБА_4 Республіки ОСОБА_5 Русон, ІНФОРМАЦІЯ_1, який порушив правила перебування іноземців на території України. За порушення правил перебування на території України, 12.09.2018 року працівниками ГУ ДМС України у Львівській області відносно ОСОБА_2 Русона складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками ч.1 ст.203 КУпАП та винесено постанову про накладення на відповідача адміністративного стягнення у розмірі 1700 грн. 12.09.2018 року працівниками ГУ ДМС України у Львівській області, у відповідності до вимог ст. 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі Закон №3773), було прийнято рішення про примусове повернення відповідача за межі України, зобов'язавши його покинути територію держави у строк до 22.09.2018 року, однак останній відмовився від виконання такого.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові. Просить позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив.

Заслухавши думку сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 12.09.2018 року працівниками Департаменту боротьби зі злочинами, повязаними з торгівлею людьми ГУ НП України у Львівській області був виявлений громадянин ОСОБА_4 Республіки ОСОБА_5 Русон, ІНФОРМАЦІЯ_1,., який порушив правила перебування іноземців на території України, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення від 12.09.2018 року№000371 за ч.1 ст.203 КУпАП /а.с.5/.

12.09.2018 року на підставі матеріалів вказаного протоколу про адміністративне правопорушення відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн. /а.с.6/.

12.09.2018 року працівниками ГУ ДМС України у Львівській області, у відповідності до вимог ст. 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі Закон №3773), було прийнято рішення про примусове повернення відповідача за межі України, зобов'язавши його покинути територію держави у строк до 22.09.2018 року /а.с.7/. Відповідач належним чином ознайомлений з даним рішенням, отримав його примірник, про що свідчить його підпис та повідомлений, що у випадку невиконання рішення про примусове повернення до нього буде застосовано примусове видворення, відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в разі ухилення від виїзду за межі України у визначений термін та відмовився від його виконання.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, відповідач, перебуваючи в нелегальному становищі, порушив міграційне законодавство України, був притягнутий до адміністративної відповідальності та відмовився від виконання рішення про примусове повернення відповідача за межі України.

Крім того, встановлено, що відповідач не підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", його повернення до ОСОБА_4 Республіки ОСОБА_5 не буде загрожувати його життю або свободі; небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки, відсутні, що також знайшло своє підтвердження в ході розгляду судової справи.

Згідно з ч. 4 ст. 46 КАС України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 29 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави (ч. 1 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства").

Відповідно до вимог ч.1 ст.288 КАС України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову ГУДМС України у Львівській області про видворення громадянина громадянина ОСОБА_4 Республіки ОСОБА_5 ОСОБА_2 Русона, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення встановлених правил перебування іноземців на території України та проживання без дозволів на право перебування на території держави, не виконав рішення про його примусове повернення, постійного місця проживання та близьких родичів на території України не має, до органів та підрозділів міграційної служби з заявою і документами необхідними для вирішення питання про продовження строку перебування або про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався, своїми діями грубо порушив вимоги ст. ст. 9, 16, 23, 26 Закону №3773.

Керуючись ст.ст.241-246, 288 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області до громадянина ОСОБА_4 Республіки ОСОБА_5 ОСОБА_2 Русона про примусове видворення за межі території України - задоволити.

Видворити громадянина ОСОБА_4 Республіки ОСОБА_5 ОСОБА_2 Русона, ІНФОРМАЦІЯ_2,за межі території України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десятиднів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя: Стрельбицький В.В.