Справа № 727/8224/18
Суддя: Чебан В. М.
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/8224/18
Провадження № 2-а/727/175/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2018 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.,

при секретарі Алієв А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Херсонській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення до відповідача Управління патрульної поліції в Херсонській області.

Посилається на те, що 01 серпня 2018 року інспектором патрульної поліції Полятикіним Д.В. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК №328816, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП щодо позивача, в якій зазначено, що він 01.08.2018 року, керуючи транспортним засобом марки «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 на стаціонарному посту патрульної служби при зупинці транспортного засобу нібито не увімкнув аварійний сигнал, у зв'язку з чим на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Позивач вважає, що зазначена постанова винесена інспектором поліції з порушенням норм чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Вказує, що він дійсно 01.08.2018 року керував зазначеним у постанові транспортним засобом та з ним перебували його друзі. Рухаючись з боку м.Миколаєва позивач був на в'їзді в м.Херсон зупинений інспектором патрульної поліції Полятикіним Д.В. Підкоряючись сигналу інспектора позивач з'їхав на узбіччя та увімкнув аварійний сигнал. Інспектор поліції перевіривши всі необхідні документи не знайшов порушень та, як вказує позивач, почав у грубій формі вимагати вийти з автомобіля та пройти в службове авто, на що позивач відповів відмовою. Стверджує, що інспектор поліції відійшов до власного службового автомобіля та виніс постанову відносно позивача про притягнення його до адміністративної відповідальності. На заперечення позивача та прохання уважніше роздивитись його автомобіль інспектор поліції не відреагував та незважаючи на увімкнений сигнал аварійки, який супроводжувався також звуковим сигналом, інспектор поліції ігнорував реальність. При цьому, на прохання позивача фіксувати свої дії на нагрудну камеру інспектор поліції відповів відмовою.

Звертає увагу суду на те, що інспектор поліції розглянув справу про адміністративне правопорушення прямо на дорозі, без надання позивачу часового інтервалу на підготовку до розгляду справи. При цьому, в автомобілі позивача перебували пасажири, яких поліцейський не залучив до участі в розгляді справи в якості свідків. Окрім того, як стверджує позивач, він жодних правил дорожнього руху не порушував.

Позивач вважає, що інспектор поліції в порушення вимог чинного законодавства розглянув справу про адміністративне правопорушення та притягнув його до відповідальності за відсутності доказів вчинення позивачем правопорушення, за відсутності доказів вини позивача та не взяв до уваги пояснень позивача, що підтверджує відсутність події і складу правопорушення.

На основі викладеного, позивач просить суд скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії НК №328816 від 01 серпня 2018 року працівника поліції Полятикіна Д.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Позивач в судове засідання не з'явився, однак спрямував до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути у його відсутність, вимоги позову підтримує, просить суд скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, однак від його представника надійшов відзив на позов ОСОБА_1, згідно якого вимоги позову не визнає, вказує, що інспектор поліції діяв згідно вимог законодавства та правомірно виніс постанову про накладення адміністративного стягнення стосовно позивача. Вказує, що оцінивши всі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Полятикіним Д.В. була винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Вказують, що під час винесення постанови позивач був ознайомлений зі своїми правами та фактом наявності правопорушення. На підставі викладеного, вважають, що підстави для скасування постанови про адміністративне правопорушення серії НК №328816 від 01.08.2018 року відсутні, а тому просять відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає що адміністративний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що згідно постанови про адміністративне правопорушення серії НК №328816 від 01.08.2018 року, винесеної інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Полятикіним Д.В., ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та ч.5 ст.121 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень (а.с.7). З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 01 серпня 2018 року о 06:52 год. керуючи транспортним засобом марки «Mercedes Benz 412D» д.н.з. НОМЕР_1 на автомобільній дорозі Одеса - Мелітополь - Новоазовськ, 203 км, керуючи транспортним засобом, який обладнаний паском безпеки, не був пристебнутий ремнем безпеки та при законній вимозі працівника поліції, водій зупинивши транспортний засіб, не увімкнув аварійну сигналізацію, чим порушив п.п.9.9.Б ПДР України та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 КУпАП та ч.5 ст.121 КУпАП.

Згідно зі ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст.268 КУпАП України, передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 5 статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Згідно п.2.3.в Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Пункт 9.9.б Правил дорожнього руху України передбачає, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Разом з тим, доказів, які б однозначно свідчили про вину ОСОБА_1 в порушенні зазначених вимог Правил дорожнього руху України суду не надано.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В той же час, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В позовній заяві позивач вказує, що під час керування транспортним засобом він не порушував жодних вимог правил дорожнього руху, в тому числі тих, що поставлені йому в вину згідно оскаржуваної постанови від 01.08.2018 року.

При цьому, відповідачем на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови суду не було надано жодних доказів на підтвердження власної позиції. В тому числі, суду не було надано відеозапис з нагрудних бодікамер поліцейських на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, не надано суду жодних інших доказів на підтвердження обставин, вказаних у постанові. Тобто, відповідачем, як посадовою особою суб'єкта владних повноважень, рішення якого оскаржується, до суду не було надано жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Таким чином, не доведеним є факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Більше того, з постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності вбачається, що ОСОБА_1 інкриміновано порушення правил використання ременів безпеки, за що передбачено адміністративну відповідальність за ч.5 ст.121 КУпАП, однак порушення вимог п.2.3.в Правил дорожнього руху України у вказаній постанові позивачу не інкриміновано, що також не може бути взято судом до уваги в якості належного обґрунтування винесення відповідачем спірної постанови відповідно до вимог чинного законодавства.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем у встановленому порядку не доведено обґрунтованості прийняття оскаржуваної постанови з урахуванням усіх обставин, що мають значення для її прийняття, що є підставою для її скасування та визнання дій відповідача протиправними. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно приписів ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд при цьому зазначає, що, з урахуванням Конституційних принципів законності та індивідуалізації відповідальності, обов'язковою передумовою накладення на особу адміністративного стягнення є точний виклад обставин вчиненого нею адміністративного правопорушення, прямо передбаченого законодавством. Притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях є неприпустимим.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що під час винесення оспорюваної постанови, інспектором поліції не зібрано достатніх достовірних фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не долучено інших відомостей необхідних для вирішення справи, передбачених ст. 268 КУпАП України.

Разом з цим, пункт 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 р. за № 1395, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 2 цього ж Розділу передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». У аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Слід також зазначити, що Законом №596-УІІІ від 14.07.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» законодавець відніс розгляд справ про скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху до скороченого провадження.

Аналізуючи наведені вище норми у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом №596-VІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. Вказаний Закон не визнаний неконституційним, а відтак, є обов'язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

А тому в цій частині, доводи позивача - судом не беруться до уваги.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, суд вважає, що згідно приписів вищенаведеної норми, виникає необхідність закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, відносно ОСОБА_1

За наведених обставин, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та за ч.1 ст.122 КУпАП підлягає скасуванню, а позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 77, 205, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Херсонській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії НК №328816 від 01 серпня 2018 року, винесену інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Полятикіним Д.В., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та за ч.5 ст.121 КУпАП та накладення на останнього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення в той же строк з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: