Справа № 1940/1535/18
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1940/1535/18

06 вересня 2018 рокум.Тернопіль

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд, у складі:головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (далі УПФУ, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області про повернення безпідставно сплачених коштів.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 20.11.2017 ОСОБА_2 придбав квартиру на підставі договору купівлі-продажу, що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, площа ОСОБА_4 9, квартира 127. При укладенні договору позивач сплатив збір на обовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 8476,00 грн. Позивач придбав житло вперше, а тому вважає, що відповідно до пункту 9 статті 1 Закону України Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування сплатив такий збір безпідставно. ОСОБА_2 зазначає, що 26.07.2018 звернувся до ОСОБА_1 обєднаного УПФУ Тернопільської області про повернення помилково сплаченого збору на обовязкове державне пенсійне страхування, проте отримав відмову у поверненні коштів. Позивач вважає таку відмову необґрунтованою та просить зобовязати відповідача сформувати та подати до УДКСУ у місті Тернополі подання про повернення ОСОБА_2 сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 8476,00 грн.

Ухвалою суду від 10 серпня 2018 року провадження у справі відкрито та визначено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 27 серпня 2018 року визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 06 вересня 2018 року.

Представник позивача в судове засідання не прибув, направив на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, в порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримав з підстав наведених в адміністративному позові та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 обєднаного УПФУ Тернопільської області в судове засідання не прибув, направив заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позову. Також відповідачем долучено до матеріалів справи відзив на позовну заяву, в якому викладено, що Пенсійний фонд України не володіє інформацією стосовно прав власності громадян на нерухоме майно, позбавлений можливості встановити придбання житла конкретною особою вперше. Крім того, ОСОБА_2 добровільно сплатив збір на обовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у сумі 8476,00 грн., і обєднане управління не вчиняло дій та не приймало рішень щодо зобовязання позивача сплатити такий збір.

Представник третьої особи УДКСУ у м. Тернополі у судове засідання не прибув, подав до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, при вирішенні даної справи покладаються на рішення суду. Надав також довідку про підтвердження зарахування до Державного бюджету 20.11.2017 збору з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна в сумі 8476,00 грн, сплачених позивачем платіжним дорученням (квитанцією) від 20.11.2018.

Таким чином, з огляду на вжиття судом всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення належним чином сторін про наявність судової справи за їх участю та можливість реалізації ними права захисту у судовому порядку їх прав та інтересів, зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, а також враховуючи відповідні заяви учасників процесу про розгляд справи без їх участі, - суд, у відповідності до положень частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, визнав за доцільне проводити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

20 листопада 2017 року між ОСОБА_2 та ПрАТ Компанія з управління активами Національний резерв укладено договір купівлі-продажу квартири, згідно з яким позивач придбав двокімнатну квартиру №127, вартістю 847 600 (вісімсот сорок сім тисяч шістсот) грн., що розташована в будинку №9 по площі ОСОБА_4 в місті Тернополі.

Перед укладенням вищезазначеного договору позивач сплатив збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1 відсотка від вартості придбаного житла 8476,00 (вісім тисяч чотириста сімдесят шість гривень), відповідно до квитанції №0.0.898065864.1 від 20.11.2017, як це передбачає пункт 15.3 постанови КМУ від 03.11.1998 року № 1740 Про затвердження порядку сплати збору на обовязкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та пункт 10 ст. 4 Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно довідки управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області №1977 від 14.08.2018 підтверджено зарахування до державного бюджету 20.11.2017 Збору з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна в сумі 8476 грн. 00 коп.

26 липня 2018 року позивач звернувся до ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із вимогою щодо повернення безпідставно сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 8476 грн. 00 коп.

ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 30.07.2018 №12044/07 позивача повідомлено, про відсутність підстав для повернення вказаного збору, а також роз'яснено про право звернутися до суду із адміністративним позовом про повернення сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

ОСОБА_2 не погоджуючись з таким рішенням субєкта владних повноважень, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходив з наступного.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 року № 400/97-ВР із змінами та доповненнями.

Відповідно до абзацу першого пункту 9 статті 1 даного Закону платниками збору на обов'язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" врегульовані Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 року № 1740.

Згідно з пунктом 15-1 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пункт 15-3 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій передбачає, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

З системного аналізу наведених правових актів слід прийти до висновку, що із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено винятки для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Факт придбання ОСОБА_2 нерухомого майна вперше підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта сформованої 23.07.2018. Згідно вказаної довідки позивач є власником 1/1 частки квартири за адресою: м.Тернопіль, площа ОСОБА_4 9, квартира 127 на підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна від 20.11.2017 та власником 1/1 частки квартири за адресою:смт. ОСОБА_5, АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 21.05.2008.

Відповідно до Довідки №1043/07-0 від 06.08.2018, виданої ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» станом на 29.12.2012 ОСОБА_2 згідно обліку технічної інвентаризації в м. Тернополі не має зареєстрованого нерухомого майна в м. Тернополі.

Згідно Довідки ОСОБА_1 районного госпрозрахункового БТІ №437 від 02.08.2018 станом на 01.01.2013 за ОСОБА_2 зареєстровано житлові приміщення:

1/4 частина квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло видане ОСОБА_1 районним бюро технічної інвентаризації 08.10.1996 згідно з розпорядженням від 08.10.1996 №288 та записано в реєстровій книзі №2 за реєстром №306;

Ціла квартира АДРЕСА_3 на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_1 районного нотаріального округу ОСОБА_6 21.05.2008 за реєстровим №1421, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.06.2008 номер витягу 19045178 та записано в реєстровій книзі №7 за реєстровим №1427.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка від 30.07.2018 №117.22-33/353, складена філія ОСОБА_1 обласного управління АТ «Ощадбанк» про те, що ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) у списки на приватизацію житла за адресою Тернопільська обл., с. Велика Березовиця, вул. Микулинецька 42а/7 включений. Житлові чеки не використовувались.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували факт придбання позивачем житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за позивачем будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано, судом не здобуто.

Відмова УПФУ в частині повернення позивачу збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 3476,34 грн., є протиправною, оскільки саме органи Пенсійного фонду України, які контролюють справляння надходжень бюджету по даному збору, мають у разі ініціативи платника сформувати та подати відповідне подання до органів державної казначейської служби.

При цьому, суд не бере до уваги твердження УПФУ, стосовно того, що відповідно до чинного законодавства України не існує єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно, що позбавляє можливості перевірити інформацію про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

Відсутність можливостей в органів Пенсійного фонду України встановити придбання житла конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може впливати на порушення прав громадян, які наділені такими правами, і саме органи Пенсійного фонду України зобов'язані довести, що конкретні особи - придбавають житло не вперше.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем як субєктом владних повноважень не доведено обовязку ОСОБА_2 щодо сплати збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, площа ОСОБА_4 9, квартира 127.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 дійсно 20.11.2017 вперше придбав житло за договором купівлі-продажу нерухомого майна двокімнатну квартиру №127, що розташована в будинку №9 по площі ОСОБА_4 в місті Тернополі, та при оформленні документів безпідставно сплатив збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі продажу нерухомого майна в розмірі 8476,00 грн. згідно квитанції №0.0.898065864.1 від 20.11.2017 на вказану суму та довідки управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області №1977 від 14.08.2018, який підлягає поверненню.

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 20 серпня 2015 року (справа № К/800/41597/14), від 25 червня 2015 року (справа №К/800/17652/15), від 16 квітня 2015 р. (справа №К/9991/37325/11).

А відтак, суд приходить до переконання, що адміністративний позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача судових витрат суд зазначає наступне.

За визначенням ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. В свою чергу, у відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст.134 КАС України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, в силу приписів ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що 23.07.2018 року між Фізичною особою ОСОБА_2 та адвокатським обєднанням "Сила Права" укладено договір про надання правової допомоги.

Додатком №1 від 23.07.2018 року до договору про надання правової допомоги від 23.07.2018 року визначено порядок оплати винагороди (гонорару) адвокатського обєднання "Сила Права" за надання правової допомоги у спорі з ОСОБА_1 обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області про повернення безпідставно сплачених коштів.

Вартість послуг за даним договором складає: за одну годину представництва в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, клієнт сплачує адвокатському обєднанню гонорар у розмірі 500 грн; загальний розмір гонорару залежить від кількості затрачених адвокатом адвокатського обєднання годин по даній справі, але в будь-якому випадку не може бути меншим 2000 (двох тисяч) грн.

За результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується представниками кожної із сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським обєднанням правової допомоги і її вартість (п.4.5 Договору про надання правової допомоги від 23.07.2018).

Відповідно до акту надання послуг №1 від 06.08.2018 року, підписаного ОСОБА_2 та керуючим партнером адвокатського обєднання "Сила Права" ОСОБА_7, виконавцем було надані такі послуги:

формування правової позиції та підготовка позовної заяви в кількості 2 год. на суму 1000 грн.;

складання адвокатських запитів, збір доказів в кількості 1 год. на суму 500 грн.;

попередня (досудова) консультація, вивчення документів, судової практики та аналіз законодавства щодо предмета спору. Участь у судових засіданнях. Інша допомога, повязана із справою (підготовка і подача заяв про видачу копій судових рішень, виконавчих листів) в кількості 1 год. на суму 500 грн.

загальна вартість робіт (послуг) склала 2000,00 грн.

Грошові кошти в розмірі 2000,00 грн. сплачено позивачем у повному обсязі, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 01.08.2018 року на суму 2000,00 грн.

Також, суд зазначає, що згідно ч.6 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст.134 КАС України).

Відповідач скористався своїм правом та подав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З огляду на однотипність позовів до ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області про повернення безпідставно сплачених коштів, та враховуючи сформовану практику по даній категорії справ, даний публічно-правовий відноситься до незначного рівня складності справи.

Суд, вважає подане відповідачем клопотання обґрунтованим, з огляду на наступне.

Так, адміністративні справи за позовом фізичної особи до ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області про повернення безпідставно сплачених коштів є однотипними та судова практика цієї категорії справ не змінювалась протягом багатьох років. Адвокатське обєднання "Сила Права" неодноразово зверталось до суду з такими позовними заявами.

Також, суд відзначає, що під час розгляду даної справи не відбулось жодного відкритого судового засідання за участі сторін.

Крім того, суд зазначає, що сума позову у справі складає 8476,00 грн., тобто заявлені вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн. складає понад 23% ціни позову.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, суд, вважає, що співмірною із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт та ціною позову, сумою витрат на професійну правничу допомогу в даній справі є сума 500 грн.

Згідно з ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір згідно квитанції №0.0..1 від 01.08.2018 в розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області сформувати та подати до управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області подання про повернення ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: 47724, АДРЕСА_4) збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 8476 (вісім тисяч чотириста сімдесят шість) грн. 00 (нуль) коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області () в користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: 47724, АДРЕСА_4) судові витрати, пов'язані з розглядом справи, а саме сплачений судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп. згідно квитанції №0.0..1 від 01.08.2018 та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 500 (пятсот) грн. 00 (нуль) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 вересня 2018 року.

Головуючий суддя Подлісна І.М.