Справа № 576/1904/18
Суддя: Усенко Л. М.
Дата ухвалення: 2018-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 576/1904/18
Провадження № 2-а/576/17/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2018 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області

суддяОСОБА_1

секретар судового засіданняОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу№ 576/1904/18
за позовомОСОБА_3
відповідачкомандир роти Управління патрульної поліції у місті Києві сержант поліції ОСОБА_4
проскасування постанови
у присутності:
позивача відповідачаОСОБА_3 не зявився

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача командира роти Управління патрульної поліції у місті Києві сержанта поліції ОСОБА_4 про скасування постанови, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.07.2018 року відповідачем відносно позивача винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке зафіксоване не в автоматичному режимі. Позивача визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП з накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн., оскільки він керував транспортним засобом, переобладнаним без відповідного дозволу поліції, а саме встановлені додаткові сидіння для пасажирів, які не передбачені конструкцією транспортного засобу, чим порушив п.31.3а ПДР України. Також обґрунтовує тим, що відповідач відмовився складати протокол про адміністративне правопорушення, тому позивачем не було вчинено адміністративного правопорушення і було незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності, а при складанні постанови відповідач ігнорував прохання позивача перерахувати та зафіксувати кількість місць для пасажирів, оскільки їх 8, як і заначено у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу. Вказує на те, що винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 121 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у ст. 268 КУпАП. Просить скасувати постанову серії ЕАВ № 508311 від 30.07.2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення.

Ухвалою суду від 29 серпня 2018 року відкрито провадження у даній справі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги та доводи на їх обґрунтування підтримав у повному обсязі

Заслухавши позивача, безпосередньо дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Постановою командира роти сержанта поліції ОСОБА_4 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 508311 від 30.07.2018 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП (а.с. 8).

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КупАП), Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР).

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Нормами ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.п. 8-10 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року (далі Інструкція № 1395), справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).

Відповідно до п. 1 Розділу IV Інструкції № 1395, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Про вчинення адміністративного правопорушення, як це передбачено ст. 254 КУпАП, складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 258 КУпАП).

Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Наявна в матеріалах справи оскаржувана постанова майже не зберегла на собі тексту, в результаті чого неможливо повно та об'єктивно встановити обставини справи. Так, на час розгляду справи в постанові відсутні відомості щодо транспортного засобу, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис; розміру штрафу та порядку його сплати; правових наслідків невиконання адміністративного стягнення та порядку його оскарження.

Пунктом 2 р. ІІІ Інструкції № 1395 встановлено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною другою ст. 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу, а відповідач мав необхідні повноваження на складення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці його вчинення.

Однак, відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З досліджених судом письмових доказів вбачається, що позивач надав суду спірну постанову та копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

В порушення вимог вказаної статті відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем ПДР, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото- чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб'єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення. Більше того, зазначені докази витребовувались судом, але ухвала суду на день винесення рішення не виконана.

Об'єктивних доказів, свідчень або інших відомостей, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем ПДР відповідачем надано не було. Доказів їх наявності відповідачем до суду не надано.

Відтак, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи, що факт вчинення позивачем порушення п. 31.3а ПДР, не підтверджено відповідачем належними і допустимими доказами, суд вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності не може вважатися законним, внаслідок чого оскаржувана позивачем постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ч. 2 ст. 9, ст. ст. 122, 286, 293 295 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, номер облікової картки платника податків 334315039) до командира роти Управління патрульної поліції у місті Києві сержанта поліції ОСОБА_4 (м. Київ, вул. Народного ополчення, 9) про скасування постанови задовольнити повністю.

Скасувати постанову командира роти Управління патрульної поліції у місті Києві сержанта поліції ОСОБА_4 від 30.07.2018 року серія ЕАВ № 508311 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Копії рішення суду негайно вручити особам, які брали участь у справі.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 07 вересня 2018 року.

Суддя