Справа № 810/2990/18
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2018-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2018 року справа №810/2990/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши в м. Києві у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 29.03.2018 №1832 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов'язати Білоцерківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області з 29 березня 2018 року призначити ОСОБА_1, як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4, пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з відповідним її перерахунком після набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона має статус громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю категорії ІV, у зв'язку з чим звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку, до якої приєднала усі необхідні документи. Проте, відповідач відмовив в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, мотивуючи відмову тим, що згідно з поданими позивачем документами підстав для признання останній пільгової пенсії не має.

10 липня 2018 року до суду надійшов письмовий відзив відповідача, в яких останній просив суд відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що посадові особи Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, відмовляючи позивачу в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку, діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб встановлений законом, оскільки за поданими позивачем документами відсутні підстави для призначення такої пенсії.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

16.09.1995 року позивачу Київською обласною радою було видане та належним чином засвідчене посвідчення громадянки, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986-95 роках (ЧАЕС категорія 4) НОМЕР_2.

З метою реалізації права на пенсію за Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ) передбаченого ст. 55 цього Закону (зі зниженням пенсійного піку), позивач, при досягненні 55 річного віку, у березні 2018 року звернулася до Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (дай - відповідач) щодо призначення пенсії за віком потерпілим внаслідок ЧЛЕС.

На вказане вище звернення відповідачем позивачу надано рішення від 29.03.2018 року за № 1832 про відмову у призначенні пенсії через відсутність права па даний вид пенсії.

Мотивуючи відмову у призначенні пенсії відповідач у рішенні зважав на ті обставини, що для реалізації права на вказаний вид пенсії позивачем не надано відповідачу документів про проживання на території радіоактивного забруднення з квітня 1986 року по грудень 1993 року, про необхідність надання яких було зазначено у розписці-повідомленні.

Відтак, як зазначає відповідач у рішенні, позивач матиме право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку за умови надання документів, які підтверджують періоди проживання на території радіоактивного забруднення та наявності необхідного страхового стажу, і без виконання зазначених умов позивач матиме право на призначення пенсії за віком, зокрема, після досягнення віку 60 років за умови наявності 30 років страхового стажу.

Тобто, основною підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку, на думку відповідача, є саме спірний (невизнаний) період проживання позивача на території радіоактивного забруднення з квітня 1986 року по грудень 1993 року та відсутність (невизнання) загального та/або пільгового страхового стажу.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними та такими, що не відповідають змісту законодавства, що регулює спірні правовідносини, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини справи та норми законодавства.

Відповідно до п. 2 абз. 1 ст. 9 Закону № 796-ХІІ особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону № 796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій юні не менше чотирьох років.

Для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, як особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4 (п. 4 ч. 1 ст. 14 Закону № 796-ХІІ).

Підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби ) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється, зокрема, про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення. самостійне переселення - органами місцевого самоврядування (ч.ч. 3, 4 ст. 15 Закону № 796-ХІІ).

Згідно абз. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-IV), в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року № 2148-УІІІ (набрав чинності 11.10.2017 року) наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті (не менше 15 років по 31 грудня 2017 року), який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

У відповідності до ст. 55 Закону № 796-ХІІ, в редакції до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-УІІІ особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років) за умови, що вони за станом на 01.01.1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років. на 2 роки та додатково один рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону (ч.3 с т. 55 Закону № 796-ХІІ).

Право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1. чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку (п. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ, в редакції до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року № 2148- VIII).

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року № 76-УІІІ (дата надрання чинності - 01.01.2015 року) виключено абз. 5 ч. 2 ст. 2 Закону України "Про правовий режим територій, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме, виключено зону посиленого радіоекологічного контролю, а всі населені пункти, які відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зони посиленого радіоекологічного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 року № 106, такий статус вже не мають.

Згідно трудової книжки позивача НОМЕР_3 від 05.04.1982 року, позивач з 17.04.1991 року по 25.09.2000 року працювала на Колективному підприємстві "Білоцерківхлібпродукт" (зона посиленого радіоекологічного контролю до 01.01.2015 року) техніком-лаборантом ПТЛ тимчасово, а з 10.08.1992 року переведена інженером-лаборантом в ПТЛ до дня звільнення (№ запису 11 від 17.04.1991 року по наказу № 84-к від 16.04.199] року: № запису 12 від 10.08.1992 року по наказу № 192-к від 10.08.1992 року: № запису 13 від 25.09.2000 року по наказу № 229 від 21.09.2000 року).

Таким чином, з відомостей трудової книжки НОМЕР_3 від 05.04.1982 року вбачається, що пільговий стаж позивача складає не менше 2 років за роботу у зоні посиленого радіоекологічного контролю в м. Біла Церква з 17.04.1991 року по 25.09.2000 року у розрахунку (з 01.01.1993 року) один рік за 3 роки роботи згідно вимог ст. 55 Закону №796-ХІІ. в редакції до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року № 2148-VI11.

Згідно паспортних даних позивача, остання була зареєстрована (прописана) в АДРЕСА_1 - з 21.01.1995 року, по АДРЕСА_2 - з 25.10.1996 року, по АДРЕСА_3 - з 21.07.2005 року та по АДРЕСА_4 - з 17.07.2015 року по теперішній час.

Таким чином, з паспортних даних позивача вбачається, що позивач безперервно проживала у зоні посиленого радіоекологічного контролю в м. Біла Церква з 21.01.1995 року по 01.01.2015 року (дата набрання чинності Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року № 796- XIII), тобто, не менше 19 років, що у розрахунку (з 01.01.1993 року) один рік за 3 роки роботи згідно вимог ст. 55 Закону № 796-ХІІ, в редакції до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року № 2148-VIII складає додатково її пільговий стаж не менше 5 років.

За таких обставин, безспірний пільговий стаж проживання та роботи позивача у зоні посиленого радіоекологічного контролю в м. Біла Церква з квітня 1986 року по 01.01.1993 року і до 01.01.2015 року складає 6 років 8 місяців 14 днів, оскільки цей стаж: 1) визнаний відповідачем у рішенні за період проживання та роботи позивача з квітня 1986 року по 01.01.1993 року - 1 рік 8 місяців 14 днів; 2) документально підтверджений позивачем згідно паспортних даних та трудової книжки за період її проживання та роботи з 21.01.1995 року по 01.01.2015 року.

Вказане вище, крім нижченаведених обставин, давало право позивачу вийти на пенсію з наступного дня після досягнення 54-річного віку у 2017 році (з 20.01.2017 року), але до набрання чинності змін до ст. 55 Закону № 796-ХІІ Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року № 2148- VIII (11.10.2017 року), а відповідачу в свою чергу давало підстави для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за ст. 55 Закону № 796-ХІІ з дня звернення за призначенням пенсії.

Щодо спірного пільгового стажу позивача з квітня 1986 року по 01.01.1993 року слід зазначити наступним.

Відповідно до ч.ч. З, 4 ст. 65 Закону № 796-ХІІ посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими ним Законом. Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, державними адміністраціями областей, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Аналізуючи вимоги ч. 3 ст. 65 Закону № 796-ХІІ суд дійшов висновоку, що станом на час визначення Київською обласною радою статусу позивача, як потерпілої від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням категорії 4 серії В-І № 913400 виданим від 16.09.1995 року, Київська обласна рада мала відповідні документи про період проживання позивача у зоні посиленого радіоекологічного контролю в м. Біла Церква з квітня 1986 року по 01.01.1993 року, оскільки у зворотному випадку не надала б статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи та не видала б відповідне посвідчення на його підтвердження.

У зв'язку з відсутністю у позивача довідки про її місце проживання у спірний період в зоні посиленого радіоекологічного контролю в м. Біла Церква через відсутність її вини, дана обставина не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії по статті 55 Закону №796-ХІІ, оскільки вона не є абсолютно визначальною у призначенні пенсії за даною статтею Закону.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, суд зазначає, що до внесення змін Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року № 76-VIII (дата набрання чинності - 01.01.2015 року) про виключення абз. 5 ч. 2 ст. 2 Закону України "Про правовий режим територій, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", статус позивача, яка постійно проживала (проживає) і працювала у відповідний період часу па території зони посиленого радіоекологічного контролю у м. Біла Церква, жодною компетентною особою не оспорений та будь-якими доказами не спростований, а посвідчення у встановленому законодавством порядку компетентним суб'єктом владних повноважень не скасоване та є дійсне.

Згідно п. 4.7 розділу IV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку №22-1. право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Таким чином, суд вважає, що позивачем відповідачу надана достатня кількість документів, що дають підстави для призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку, визначеного ст. 55 Закону № 796-ХІІ.

Враховуючи те, що доданими до позову матеріалами підтверджується факт проживання та роботи позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю з 1986 року по 1993 рік і до 01.01.2015 року, як того вимагає ст. 55 Закону № 796-ХІІ, то суд вважає, що позивач має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-ІУ пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки до відповідача позивач звернулася з відповідною заявою про призначення пенсії у березні 2018 року, а рішення про відмову одержала 29.03.2018 року за № 1832, тому суд вважає, що відповідач зобов'язаний призначити пенсію з 29.03.2018 року з відповідним її перерахунком після набрання рішенням суду законної сили.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації: 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, враховуючи зазначені вище обставини, суд приходить до висновку, що позивач відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, а тому Білоцерківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області неправомірно відмовило позивачу у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень належних і достатніх доказів, які б спростували доводи позивача, не надав.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 29.03.2018 №1832 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язати Білоцерківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області з 29 березня 2018 року призначити ОСОБА_1, як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4, пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з відповідним її перерахунком після набрання рішенням суду законної сили.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ІНПП НОМЕР_1) сплачений нею судовий збір у розмірі 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять) грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.