Справа № 1640/2724/18
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2018-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

10 вересня 2018 року м. ПолтаваСправа № 1640/2724/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клочка К.І., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про залишення позову без розгляду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

07 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором №980-024-000002753 банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" від 11.05.2016 на суму 40000,00 грн.

Ухвалою суду від 13 серпня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження із викликом учасників справи.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надіслав суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, жодних клопотань до суду не надав.

Згідно з частиною першою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 частини третьої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або повідомлення причин неявки.

Частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Також, на підставі частини дев'ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням наведеного, суд визнав за можливе розглядати справу без участі сторін в письмовому провадженні без здійснення фіксування судового засідання технічними засобами.

05 вересня 2018 року до суду надійшло клопотання третьої особи про залишення позову без розгляду, вмотивоване пропущенням строку звернення позивача до суду.

В обґрунтування заявленого клопотання третя особа зауважила, що лист від 21.09.2016 № 3Г1 (К)/17796/1 щодо нікчемності проведеної операції по зарахуванню коштів на рахунок позивача останнім отримано у вересні 2016 року, однак до суду з даним позовом ОСОБА_1 звернувся лише 07.08.2018. Зважаючи, що позивачем не було надано клопотання про поновлення строку звернення, позов підлягає залишенню без розгляду.

Надаючи оцінку викладеному, суд виходив з наступного.

Згідно із частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Всупереч твердженням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позивачем при зверненні до суду надано заяву про поновлення пропущеного строку звернення, відповідно до якого ОСОБА_1 наголошував, що, зважаючи на судову практику, висвітлену Верховним судом України у постанові від 16.02.2016 у справі № 826/20410/14, він був переконаний, що дана категорія справ не підсудна адміністративним судам, а строк звернення у ній становить три роки у відповідності до статті 257 Цивільного кодексу України.

Скориставшись своїм правом, у листопаді 2017 року звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з відповідним позовом, за результатами розгляду якого ухвалою від 24 травня 2018 року провадження було закрито /а.с. 54-55/.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, за результатами якого постановою Апеляційного суду Полтавської області від 11 липня 2018 року ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 24 травня 2018 року залишено без змін /а.с. 56-57/.

Такі судові рішення були обґрунтовані правовим висновком Великої Палати Верховного суду, викладеним 12 квітня 2018 року у справі № 820/1159/15, відповідно до якого визначено, що дана категорія спорів є публічно-правовими та належать до юрисдикції адміністративних судів.

Суд зауважує, що чинне станом на момент звернення позивача до суду законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Водночас суд бере до уваги, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі "Ілхан проти Туреччини" (22277/93, 27 червня 2000р. §59), правило встановлення обмежень звернення до суду у зв'язку з пропуском строку звернення, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У рішенні по справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 Європейський суд з прав людини констатує, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.

У рішеннях по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод" та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Суд враховує, що позивачем вживалися заходи судового врегулювання спору, позивач в силу об'єктивних та не залежних від нього обставин, пов'язаних з неоднакової судовою практикою при вирішенні даної категорії справи був позбавлений можливості своєчасного звернення до суду в межах строків, встановлених Кодексу адміністративного судочинства України, відтак суд приходить до висновку, що строк звернення до суду позивачем пропущено з поважних причин.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав поновлення строку звернення до суду, а, відтак, у задоволенні клопотання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про залишення позову без розгляду у справі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 121, 122, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

У задоволенні клопотання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про залишення позову без розгляду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Суддя К.І. Клочко