Справа № 808/1921/17
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 вересня 2018 рокусправа № 808/1921/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Ясенова Т.І.

судді: Суховаров А.В., Головко О.В.,

секретар судового засідання: Троянов А. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Строй Компані» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року, суддя Татаринов Д. В., повний текст складено 05.05.2018 року,

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Строй Компані» до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Строй Компані» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області, в просило:

скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 05.04.2017 року № , яким збільшено суму податкового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість в сумі 141430,00 грн., у т. ч. за основним платежем - 113144,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 28286,00 грн.;

скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 05.04.2017 року № , яким збільшено суму податкового зобов'язання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств в сумі 127287,50 грн., у т. ч. за основним платежем - 101830,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 25457,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень, які оскаржуються позивачем, слугував висновок контролюючого органу про формування позивачем активів (будівельно-монтажні роботи) з джерела невідомого походження, що вплинуло на правильність визначення фінансового результату, внаслідок чого встановлено заниження задекларованих суб'єктом господарювання показників при здійсненні фінансово-господарських операцій ТОВ «Будівельна компанія «Елізіум» у жовтні 2016 року на суму 565 720,00 грн. Перевіркою не підтверджено придбання позивачем будівельно-монтажних робіт у ТОВ «Будівельна компанія «Елізіум» на підставі того, що за даними інформаційних баз ДФС, постачальниками ТОВ «Будівельна компанія «Елізіум» не задекларовано обсяги поставок на ТОВ «Будівельна компанія «Елізіум», а саме в системі співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту контрагентів рахується розбіжність на всю суму задекларованого ТОВ «Будівельна компанія «Елізіум» податкового кредиту з податковими зобов'язаннями постачальників ТОВ «Фоксі Лімітед», ТОВ «Комплекс-АРТ», ТОВ «Натсгарден», ТОВ «ВІП Лайн», ТОВ «Нові Орбіс Груп», ТОВ «Бізнеспрофінвест». Однак джерело походження фінансового результату за 2016 рік на суму 565720,00 грн. відоме, це надання контрагентом ТОВ «Будівельна компанія «Елізіум» послуг з будівельно-монтажних робіт. Господарські операції між позивачем та ТОВ «Будівельна компанія «Елізіум» мали реальний характер, фактично здійснені та оформлені належним чином, відповідні первинні документи були надані при проведенні перевірки, будь-яких недоліків у наданих документах контролюючим органом не встановлено. Відтак позивачем правомірно віднесено до складу витрат та податкового кредиту суми, сплачені постачальниками за роботи, послуги. Питання віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється винятково на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з третіми особами. Податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивачем викладено доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві. Також зазначено, що в усіх договорах з Замовником обов'язково вказуються гарантійні терміни після виконаних робіт, а також по договорам з Німецьким товариством міжнародного співробітництва (GIZ) утримання 10% гарантійного фонду з кожного підписаного акту, які виплачуються 5% після виконання робіт і 5% через рік після перевірки Замовником об'єкту будівництва. Також в усіх договорах зазначено, що при залученні субпідрядників до будівельно-монтажних робіт на об'єктах будівництва, підрядник несе таку саму відповідальність, що і за власне виконання робіт.

Усі договори, які підписані між замовником і підрядником є двосторонніми і тому, акти про виконані роботи повинні бути двосторонні, надаватись та підписуватись у двох примірниках, як зазначено у договорах. А розрахунки та підписання актів підрядника з субпідрядником, які долучені до виконання робіт зазначені безпосередньо в договорах між підрядником та субпідрядником, тому що в даних договорах підрядник є для субпідрядника замовником і має право підписувати акти про виконані роботи після ретельної перевірки.

На момент укладення угод та вчинення господарських операцій контрагент позивача - ТОВ «Будівельна компанія «Елізіум» був зареєстрований як юридична особа та як платник податку на додану вартість, відтак з приводу укладення, а також виконання будь-яких господарських договорів з ним, а надалі і включення до податкового кредиту витрат по сплаті податку за такими договорами у позивача перепон не було. Всі податкові накладні виписані і зареєстровані в ЄРПН у відповідності з вимогами Податкового кодексу України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване. Зазначає, що позивачем надані договори субпідряду, укладені з ТОВ «БК «Елізіум» на виконання робіт, передбачених угодами з Німецьким товариством міжнародного співробітництва ГмбХ, Даг-Хаммарскйольд-Вег 1-5 Д-65760 Ешборн Федеративна Республіка Німеччина, проте ані під час перевірки контролюючим органом, ані під час судового засідання розгляду справи письмових згод на передання робіт, передбачених цими угодами, або будь-якої їх частини на субпідрядне виконання не надано. У відповідності до пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України у разі, якщо до закінчення перевірки або у термін, визначений в абзаці 2 пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків під час складення такої звітності. Крім того, Акти прийому виконаних робіт підписані між ТОВ «Бізнес Строй Компані» та субпідрядником ТОВ «БК «Елізіум», датовані пізніше, ніж Акти прийому виконаних робіт, підписані між позивачем як підрядником та його замовниками.

У додаткових письмових поясненнях позивачем зазначено, що доданими до апеляційної скарги листами спростовується твердження відповідача про відсутність письмового погодження залучення субпідрядника.

Позивачем залучено ТОВ «БК «Елізіум» в якості субпідрядника для виконання чотирьох видів будівельних робіт з 250. Тобто фактична участь ТОВ «БК «Елізіум» у виконанні будівельних робіт становить у відсотковому співвідношенні не більше 2% робіт. Роботи виконані у вересні-жовтні без конкретизації дат виконання робіт, оскільки виконані у строки встановлені договором субпідряду. Підписання акту прийому будівельних робіт 05.10.2016, тобто на два дні пізніше від підписання акту приймання робіт з німецьким замовником є суто формальністю і жодним чином не може бути визначальним для висновку, що роботи виконано саме 05.10.2016 в момент підписання акту виконаних робіт, або взагалі не виконано. Крім того, у всіх актах приймання-передачі будівельних робіт зазначено період виконання робіт (вересень, жовтень), але підписані вони в кінці жовтня. За наявності всіх необхідних первинних документів, посилання перевіряючи на пункт 198.6 статті 198 , пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України в обґрунтування своєї позиції є порушенням норм матеріального права.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує доводи, викладені в апеляційній скарзі, наполягає на її задоволенні.

Представник відповідача заперечує проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням ДФС у Запорізькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку TOB «Бізнес Строй Компані», за результатами якої складено Акт перевірки №147/08-01-14-06/39068841 від 22 березня 2017 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки TOB «Бізнес Строй Компані» () з питань дотримання вимог податкового законодавства по податку на додану вартість за жовтень 2016 року та податку на прибуток за 2016 року при здійсненні фінансово-господарських операцій з TOB «Будівельна компанія «Елізіум» () за період з 01 жовтня 2016 року по 31 жовтня 2016 року.

Актом перевірки №147/08-01-14-06/39068841 від 22 березня 2017 року встановлено порушення:

- підпункту 14.1.185, пункту 14.1 статті 14, підпункту «а» пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1, пункту 200.2 статті 200, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (далі по тексту ПК України), в результаті чого TOB «Бізнес Строй Компані» занижено податок на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету на суму 113 144 грн. за жовтень 2016 року;

- пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135 ПК України, в результаті чого TOB «Бізнес Строй Компані» занижено податок на прибуток підприємства, який підлягає сплаті до бюджету за 2016 року на суму 101 830 грн.

На підставі висновків акту перевірки, 05 квітня 2017 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Запорізькій області прийнято:

- податкове повідомлення - рішення № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податкову на додану вартість у сумі 141430,00 грн., за основним платежем 113144,00 грн. та штрафними санкціями у сумі 28286,00 грн.;

- податкове повідомлення - рішення № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податкову на прибуток у сумі 127 287, 50 грн., за основним платежем 101 830,00 грн. та штрафними санкціями у сумі 25457,50 грн.

Позивач, скориставшись правом адміністративного оскарження, встановленим статтею 56 ПК України оскаржив податкові-повідомлення рішення до ДФС України, за результатом розгляду якого, рішенням про результати розгляду скарги №13048/6/99-99-11-01-02-25 від 19 червня 2017 року скарга залишена без задоволення.

Правомірність прийняття податкових повідомлень-рішень від 05 квітня 2017 року № , № винесено на розгляд суду.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. (частина 1 статті 1 Податкового кодексу України)

Базою оподаткування є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу. (пункт 135.1 статті 135 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Приписами підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України встановлено, що об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Згідно з пунктом 185.1 статті 185 ПК України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Разом з тим, пунктом 187.1 статті 187 ПК України, визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу. (підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України)

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

За приписами пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. (пункт 198.3 статті 198 ПК України)

При цьому, пунктом 198.6 статті 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. (пункт 201.10 статті 201 ПК України)

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи) встановлено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88.

Згідно з пунктом 1.2 Положення № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. (пункт 2.1. Положення № 88)

Разом з тим, частиною 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» встановлено, що первині та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Матеріалами справи підтверджено, що 04 червня 2015 року між ТОВ «Істок-Плюс» у якості «замовника» та ТОВ «Бізнес Строй Компані» у якості «генерального підрядника» укладено договір підряду №04/06-15, відповідно до якого генпідрядник зобов'язаний по завданню замовника у відповідності з проектною документацією провести будівельні та інші роботи зазначені в пункті 2 цього договору, а замовник зобов'язаний прийняти та оплатити вказані роботи на умовах цього договору. Відповідно до пункту 1.2 Договору Генпідрядник зобов'язується виконати на об'єкті будівництва - Аптечний склад по вул. Макаренко, 4 в м. Запоріжжі, - капітальне будівництво.

Виконання договору підряду №04/06-15 підтверджено наступними первинними документами:

- довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за вересень 2016 року від 30 вересня 2016 року;

- акт б/н прийому виконаних будівельних робіт за вересень 2016 року;

- акт б/н прийому виконаних будівельних робіт за вересень 2016 року від 30 вересня 2016 року;

- довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за вересень 2016 року від 07 вересня 2016 року;

- акт б/н прийому виконаних будівельних робіт за вересень 2016 року від 07 вересня 2016 року;

- довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за вересень 2016 року від 08 вересня 2016 року;

- акт б/н прийому виконаних будівельних робіт за вересень 2016 року від 08 вересня 2016 року.

23 вересня 2016 року між ТОВ «Бізнес Строй Компані» у якості «підрядника» та TOB «Будівельна компанія «Елізіум» «субпідрядника» укладено договір субпідряду №23/09-16, відповідно до якого субпідрядник зобов'язаний на умовах договору і відповідно до вимог діючого законодавства, у відповідності з завданням і вимогам підрядника на свій ризик особистими силами та засобами, технікою та устаткуванням доставити матеріали до місця виконання робіт, виконати і здати підряднику в установлений договором строк роботи. Відповідно до пункту 1.2 Договору субпідрядник зобов'язується виконати будівельно-монтажні роботи на аптечному складі, який знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Макаренко, 4.

Виконання умов договору №23/09-16 підтверджено:

- довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за жовтень 2016 року від 26 жовтня 2016 року;

- акт б/н прийому виконаних будівельних робіт за жовтень 2016 року від 26 жовтня 2016 року;

- довідкою з банку про рух коштів.

Також, 08 липня 2016 року між Німецьким товариством міжнародного співробітництва (GIZ) ГмбХ, Даг-Хаммарскйольд-Вег 1-5 D-65760 Ешборн Федеративна Республіка Німеччина (замовник) та TOB «Бізнес Строй Компані» (виконавець) укладено угоду по виконанню будівельних робіт №83225309 для проекту «Розвиток соціальної інфраструктури України у зв'язку зі збільшенням кількості внутрішньо переміщених осіб», країна: Україна. Відповідно до пункту 1 Угоди замовник доручає, а виконавець зобов'язується виконати капітальний ремонт дитячого садку №100, який знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул. Харчова, 15в. Відповідно до пункту 9.2 Договору передання робіт, передбачених цією угодою, або будь-якої їх частини на субпідрядне виконання потребує чіткої письмової згоди Замовника.

Виконання угоди №83225309 підтверджується:

- актом здачі-приймання робіт №51 від за жовтень 2016 року;

- актом виконаних робіт від 03 жовтня 2016 року.

16 вересня 2016 року між ТОВ «Бізнес Строй Компані» як «підрядника» та TOB «Будівельна компанія «Елізіум» «субпідрядника» укладено договір субпідряду №16/09-16, відповідно до якого, субпідрядник зобов'язаний на умовах договору і відповідно до вимог діючого законодавства, у відповідності з завданням і вимогам підрядника на свій ризик, особистими силами та засобами, технікою та устаткуванням доставити матеріали до місця виконання робіт, виконати і здати підряднику в установлений договором строк роботи. Відповідно до пункту 1.2 Договору субпідрядник зобов'язується виконати капітальний ремонт дитячого судку №100, який знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул. Харчова, 15в.

Виконання умов договору №16/09-16 підтверджено:

- довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за жовтень 2016 року від 14 жовтня 2016 року;

- актом б/н прийому виконаних будівельних робіт за жовтень 2016 року від 14 жовтня 2016 року;

- довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за жовтень 2016 року від 05 жовтня 2016 року;

- актом б/н прийому виконаних будівельних робіт за жовтень 2016 року від 05 жовтня 2016 року;

- довідкою з банку про рух коштів.

20 вересня 2016 року ТОВ «Бізнес Строй Компані» уклало з TOB «Будівельна компанія «Елізіум» додаткову угоду №1 до договору підряду №16/09/16 від 16 вересня 2016 року.

Виконання умов додаткової угоди №1 до договору підряду №16/09/16 від 16 вересня 2016 року підтверджується:

- довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за жовтень 2016 року від 26 жовтня 2016 року;

- актом б/н прийому виконаних будівельних робіт за жовтень 2016 року від 26 жовтня 2016 року;

- довідкою з банку про рух коштів.

Крім того, 06 вересня 2016 року між Німецьким товариством міжнародного співробітництва (GIZ) ГмбХ, Даг-Хаммарскйольд-Вег 1-5 D-65760 Ешборн Федеративна Республіка Німеччина, в якості «замовника» та TOB «Бізнес Строй Компані», в якості «виконавця» укладено Угоду по виконанню будівельних робіт №83237724 для проекту «Розвиток соціальної інфраструктури України у зв'язку зі збільшенням кількості внутрішньо переміщених осіб», країна: Україна. Відповідно до пункту 1 Угоди замовник доручає а виконавець зобов'язується забезпечити виконання будівельних робіт - укладання тротуарної плитки в транзитному містечку у м. Нікополь, вул. Ізюмська, 9. Відповідно до пункту 9.2 Договору передання робіт, передбачених цією угодою, або будь-якої їх частини на субпідрядне виконання потребує чіткої письмової згоди Замовника.

Виконання Угоди №83237724 підтверджено:

- актом здачі-приймання робіт №53 від 11 жовтня 2016 року;

- актом приймання-передачі робіт до договору №83237724 від 11 жовтня 2016 року.

19 вересня 2016 року між ТОВ «Бізнес Строй Компані» у якості «підрядника» та TOB «Будівельна компанія «Елізіум» «субпідрядник» укладений договір субпідряду №19/09-16, відповідно до якого, субпідрядник зобов'язаний на умовах договору і відповідно до вимог діючого законодавства, у відповідності з завданням і вимогам підрядника на свій ризик особистими силами та засобами технікою та устаткуванням доставити матеріали до місця виконання робіт, виконати і здати підряднику в установлений договором строк роботи. Відповідно до пункту 1.2 Договору субпідрядник зобов'язується виконати роботи на об'єкті - «Транзитне містечко в м. Нікополь по вул. Ізюмській, 9».

Виконання договору поставки №19/09-16 підтверджено:

- довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за жовтень 2016 року від 14 жовтня 2016 року;

- актом б/н прийому виконаних будівельних робіт за жовтень 2016 року від 14 жовтня 2016 року;

- довідкою з банку про рух коштів.

15 вересня 2017 року між ТОВ «Хортус Фарм» у якості «замовника» та ТОВ «Бізнес Строй Компані» у якості «підрядника» укладено договір підряду №15/09-16, відповідно до якого, підрядник зобов'язаний виконати по завданню замовника у відповідності з проектно-кошторисною документацією будівельні та інші роботи зазначені у пункті 1.2 дійсного договору, а замовник зобов'язаний прийняти та сплатити зазначені роботи на умовах визначених цим договором. Відповідно до пункту 1.2 Договору підрядник зобов'язується виконати на об'єкті ремонт адміністративно-побутової споруди по вул. Виборській, 10а в м. Запоріжжі.

Виконання умов договору №15/09-16 підтверджено:

- довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за вересень 2016 року від 16 вересня 2016 року;

- актами б/н прийому виконаних будівельних робіт за вересень 2016 року від 16 вересня 2016 року.

21 вересня 2016 року між ТОВ «Бізнес Строй Компані» у якості «підрядника» та TOB «Будівельна компанія «Елізіум» «субпідрядник» укладений договір субпідряду №21/09-16, відповідно до якого, субпідрядник зобов'язаний на умовах договору і відповідно до вимог діючого законодавства, у відповідності з завданням і вимогам підрядника на свій ризик особистими силами та засобами технікою та устаткуванням доставити матеріали до місця виконання робіт, виконати і здати підряднику в установлений договором строк роботи. Відповідно до пункту 1.2 Договору субпідрядник зобов'язується виконати ремонт адміністративно-побутової споруди, який знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Виборська, 10а.

Виконання договору поставки №21/09-16 підтверджено:

- довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за жовтень 2016 року від 26 жовтня 2016 року;

- актом б/н прийому виконаних будівельних робіт за жовтень 2016 року від 26 жовтня 2016 року;

- довідкою з банку про рух коштів.

Також виконання зазначених вище угод та договорів підтверджено податковими накладними:

- № 155 від 13 жовтня 2016 року;

- № 43 від 05 жовтня 2016 року;

- № 317 від 26 жовтня 2016 року;

- № 24 від 04 жовтня 2016 року;

- №316 від 26 жовтня 2016 року;

- №154 від 13 жовтня 2016 року;

- №315 від 26 жовтня 2016 року.

Також надано:

- розрахунок коригування кількості і вартості показників №142 від 08 листопада 2016 року до податкової накладної №316 від 26 жовтня 2016 року;

- розрахунок коригування кількості і вартості показників №141 від 08 листопада 2016 року до податкової накладної №315 від 26 жовтня 2016 року.

У акті перевірки зазначено, що під час перевірки надано копію ліцензії Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 06.06.2016 № 21-Л на право проведення ТОВ «Будівельна компанія «Елізіум» господарської діяльності з будівництва об'єктів.

На час здійснення господарської операції контрагент позивача мав спеціальну податкову правосуб'єктність, перебував на обліку платників податків, а також був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, що не спростовується відповідачем.

Виходячи зі специфіки укладених між позивачем та його контрагентом (субпідрядником) договорів, як предмета господарських операцій, надані позивачем документи є достатнім доказом підтвердження фактичного виконання зазначених вище господарських операцій.

З наданих позивачем первинних документів можливо встановити суть та зміст господарських операцій, вказані документи підтверджують фактичне здійснення господарської діяльності підприємства.

Доказів порушень відображення господарської операції в бухгалтерському та податковому обліку позивача та доказів відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов'язань матеріали справи не містять, відповідачем до суду не надано.

Контролюючий орган в Акті перевірки, з метою підтвердження доводів щодо нереальності господарських операцій позивача з ТОВ «Будівельна компанія «Елізіум» зазначив, що формування активів (будівельно-монтажні роботи) отримано від джерела невідомого походження, а тому первинні документи по вказаній операції не можуть бути використані при формування податкової звітності з ПДВ та податку на прибуток підприємств. З наведеними висновками колегія суддів не погоджується, вважає їх безпідставними, а тому не приймає до уваги, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаним судом недійсним (презумпція правомірності). Єдиною підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, встановлена законом.

Правочини, які вчинені без наміру створення правових наслідків, що обумовлені ними, визначаються законом як фіктивні (стаття 234 ЦК України). Недійсність фіктивних правочинів, тобто встановлення факту відсутності наміру створити правові насідки, а отже реально здійснити господарську діяльність, визначається тільки судом. Рішення суду про визнання правочинів між позивачем та його контрагентами недійсними контролюючим органом до суду не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в обґрунтування правомірності винесення ним спірного податкового повідомлення-рішення посилається на дані Єдиного реєстру податкових накладних, за результатами дослідження яких відповідач не встановив ланцюга постачання ТМЦ.

Однак, такі посилання є безпідставними, оскільки вказана обставина не є безумовною підставою для висновку про порушення позивачем податкового законодавства, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік певного платника податку від інших осіб, від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб.

Чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання, зокрема, тим, який не був постачальником товарів (послуг), на вартість яких нарахований ПДВ, що включений платником податку до податкового кредиту.

Такий висновок узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини висловленою у справі БУЛВЕСАД проти Болгарії (заява № 3991/03), в якій Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

При дотриманні контрагентами законодавчо встановлених вимог до оформлення первинних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких первинних документах, відсутні, якщо не встановлені обставини, які свідчать про обізнаність платника податків про зазначення його контрагентами недостовірних відомостей.

Враховуючи положення частини 2 статті 61 Конституції України щодо індивідуального характеру юридичної відповідальності особи, діюче законодавство України, так само як Податковий кодекс України не передбачає відповідальності у виді донарахування податкових зобов'язань, застосування штрафних санкцій або не підтвердження права на податковий кредит на господарюючого суб'єкта за можливі неправомірні дії свого контрагента; окрім того, не передбачає обов'язку або права одного платника податку контролювати показники податкової звітності з податку на додану вартість іншого платника податку, або на господарюючих суб'єктів не покладається обов'язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції. Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків.

У податковому праві визнається критерій добросовісності платника податків, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Таким чином, порушення допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, не впливають на права та обов'язки іншого платника податків.

Висновок відповідача та суду першої інстанції про не підтвердження отримання послуги позивачем саме від ТОВ «Будівельна компанія «Елізіум» є необґрунтованим, базується виключно на припущеннях контролюючого органу, оскільки фактично ним досліджувалась наявна податкова інформація стосовно контрагентів субпідрядника ТОВ «Будівельна компанія «Елізіум», який є виконавцем будівельно-монтажних робіт, що підтверджено зазначеними вище первинними документами.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 36.5 даної статті встановлено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Якщо податковим органом встановлено неналежне виконання контрагентом позивача своїх податкових обов'язків, відповідальність за їх невиконання або неналежне виконання повинно нести саме це підприємство.

При цьому з матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що на момент укладення угод та вчинення господарських операцій контрагент позивача був зареєстрований як юридична особа та як платник податку на додану вартість, відтак перепон з приводу укладення, а також виконання будь-яких господарських договорів з ними, а надалі і включення до складу витрат для цілей оподаткування податком на додану вартість за такими договорами у позивача не було.

Таким чином, судом не встановлено жодного фактичного порушення позивачем вимог вищенаведених норм податкового законодавства, яке б позбавляло його права на формування витрат та податкового кредиту за спірними операціями з ТОВ «Будівельна компанія «Елізіум».

Доводи податкового органу про відсутність у ТОВ «Будівельна компанія «Елізіум» необхідних умов для ведення господарської діяльності, відсутність основних фондів, технічного персоналу, виробничих активів, транспортних засобів тощо, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі висновки були зроблені за результатами аналізу документів наданих позивачем, а також даних податкової звітності та ЄРПН щодо ТОВ «Будівельна компанія «Елізіум».

Проте, неможливо достеменно зробити висновок про наявність чи відсутність активів у підприємства тільки на підставі звітності, у якій не задекларовані відповідні активи, такими доказами мають бути саме первинні документи, проте у справі відсутні докази дослідження податковими органами первинних документів ТОВ «Будівельна компанія «Елізіум».

Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем доведено неможливість здійснення реальності операцій між позивачем та його прямим контрагентом TOB «Будівельна компанія «Елізіум», з огляду на те, що ані під час перевірки податковим органом, ані під час судового розгляду справи письмових згод на передання робіт, передбачених цими угодами, або будь-якої їх частини на субпідрядне виконання - не надано, однак за умовами угоди така згода є обов'язковою.

Колегія суддів оцінює такий висновок суду першої інстанції критично, оскільки до апеляційної скарги позивачем долучено листи Німецького товариства міжнародного співробітництва (GIZ) та ТОВ «Хортус Фарм» про погодження питання щодо залучення субпідрядних організацій.

За приписами пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Матеріалами справи підтверджено, що у акті перевірки контролюючим органом не було встановлено відсутність документів, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, до висновку про формування позивачем активів (будівельно-монтажні роботи) з джерела невідомого походження, відповідач дійшов з огляду на розбіжність задекларованого ТОВ «Будівельна компанія «Елізіум» податкового кредиту з податковими зобов'язаннями постачальників ТОВ «Фоксі Лімітед», ТОВ «Комплекс-АРТ», ТОВ «Натсгарден», ТОВ «ВІП Лайн», ТОВ «Нові Орбіс Груп», ТОВ «Бізнесрпрофінвест».

Тобто, листи Німецького товариства міжнародного співробітництва (GIZ) та ТОВ «Хортус Фарм» про погодження питання щодо залучення субпідрядних організацій, не є документами, що підтверджують показники, відображені платником податків у податковій звітності.

Згідно з частиною 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Однак під час розгляду справи судом першої інстанції не було запитано у позивача наявність чи відсутність письмових згод на передання виконання робіт субпідрядним організаціям.

Таким чином, суд першої інстанції без з'ясування всіх обставин справи, не перевіривши наявність відповідних погоджень, посилався недоведеність фактичного здійснення господарських операцій, що є порушенням норм процесуального права, та є підставою для скасування судового рішення.

Щодо того, що Акти прийому виконаних робіт підписані між TOB «Бізнес Строй Компані» та субпідрядником - TOB «Будівельна компанія «Елізіум», датовані пізніше, ніж Акти прийому виконаних робіт, підписані між TOB «Бізнес Строй Компані» як підрядником та його замовниками - ТОВ «Істок-Плюс», Німецьким товариством міжнародного співробітництва (GIZ) ГмбХ, Даг-Хаммарскйольд-Вег 1-5 D-65760 Ешборн Федеративна Республіка Німеччина, ТОВ «Хортус Фарм», а саме:

- із ТОВ «Істок-Плюс» у якості «замовника» та ТОВ « Бізнес Строй Компані» як підрядником акти прийому виконаних будівельних робіт підписані за вересень 2016 року без дати, 30 вересня 2016 року, 07 вересня 2016 року, 08 вересня 2016 року,

в той час як із TOB «Будівельна компанія «Елізіум» як «субпідрядником» та ТОВ «Бізнес Строй Компані» у якості «підрядника» акти прийому виконаних будівельних робіт підписані 26 жовтня 2016 року;

- із Німецьким товариством міжнародного співробітництва (GIZ) ГмбХ, Даг-Хаммарскйольд-Вег 1-5 D-65760 Ешборн Федеративна Республіка Німеччина, як «замовником» та TOB «Бізнес Строй Компані», як «виконавцем» за Угодою від 08 липня 2016 року №83225309 акт виконаних робіт підписаний 03 жовтня 2016 року,

в той час як із TOB «Будівельна компанія «Елізіум» як «субпідрядником» та ТОВ «Бізнес Строй Компані» у якості «підрядника» акти прийому виконаних будівельних робіт підписані 05 жовтня 2016 року, 14 жовтня 2016 року, 26 жовтня 2016 року;

- із Німецьким товариством міжнародного співробітництва (GIZ) ГмбХ, Даг-Хаммарскйольд-Вег 1-5 D-65760 Ешборн Федеративна Республіка Німеччина, як «замовником» та TOB «Бізнес Строй Компані», як «виконавцем» за Угодою від 06 вересня 2016 року №83237724 акт здачі-приймання робіт №53 підписаний 11 жовтня 2016 року, та акт приймання-передачі робіт до договору №83237724 підписаний 11 жовтня 2016 року, в той час як із TOB «Будівельна компанія «Елізіум» як «субпідрядником» та ТОВ «Бізнес Строй Компані» у якості «підрядника» акт прийому виконаних будівельних робіт підписаний 14 жовтня 2016 року;

- із ТОВ «Хортус Фарм» як «замовником» та ТОВ «Бізнес Строй Компані» у якості «підрядника» акти прийому виконаних будівельних робіт підписані 16 вересня 2016 року, в той час як із TOB «Будівельна компанія «Елізіум» як «субпідрядником» та ТОВ «Бізнес Строй Компані» у якості «підрядника» акт прийому виконаних будівельних робіт підписаний 26 жовтня 2016 року.

Колегія суддів вважає обґрунтованими пояснення представника позивача щодо різниці дат загальною практикою.

Така практика обумовлена тим, що для отримання коштів замовника та підтвердження останнім якості роботи, з метою виключення претензій до підрядника за виконання неякісної роботи субпідрядником, то субпідрядником складаються акти виконаних робіт після прийняття роботи замовником.

Крім того, за формою актів прийняття виконаних будівельних робіт КБ-2в визначено його складання у трьохсторонньому порядку за участі замовника, підрядника та субпідрядника, якщо це визначено за умовами договору.

Оскільки договори двосторонні, будь-яких визначень у договорах щодо трьохстороннього порядку підписання актів прийняття виконання будівельних робіт не було, тому надані акти прийому виконаних будівельних робіт підтверджують фактичне виконання господарських операцій, висновок суду першої інстанції, що перевіркою не підтверджено факт надання TOB «Будівельна Компанія «Елізіум» послуг на адресу ТОВ «Бізнес Строй Компані» є необґрунтованим.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, що у відповідності до статті 317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до частин 1, 6 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наведені правові норми, документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 4030,77 грн. (сплачені за подання позову) та 6046,14 грн. (сплачені за подання апеляційної скарги), всього 10076,94 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Строй Компані» - задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року - скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Строй Компані» до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 05 квітня 2017 року №, яким збільшено суму податкового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість в сумі 141430,00 грн., у т.ч. за основним платежем - 113144,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 28286,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 05 квітня 2017 року № яким збільшено суму податкового зобов'язання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств в сумі 127287,50 грн., у т.ч. за основним платежем - 101830,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 25457,50 грн.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Строй Компані» судові витрати у розмірі 10 076,94 грн.

Постанова набирає законної сили з 11.09.2018 року та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 11.09.2018 року.

Головуючий суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко