Справа № 826/16282/17
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 вересня 2018 року № 826/16282/17

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючого судді Шевченко Н.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами загального провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області, Державної казначейської служби України про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1.) звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області (надалі по тексту також - відповідач -1), Державної казначейської служби України (надалі по тексту також - відповідач - 2) про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, у якому з урахуванням змін та доповнень до позовної заяви просить:

- визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Фастівської міської ради Київської області щодо неналежного нарахування одноразової виплати ОСОБА_1 у зв'язку з втратою годувальника відповідно до постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.05.2011;

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Фастівської міської ради Київської області у повному обсязі виконати постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.05.2011, а саме: вчинити дії щодо здійснення перерахунку призначеної ОСОБА_1 одноразової виплати у зв'язку з втратою годувальника у розмірі 60 мінімальних заробітних плат, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, станом на 11.04.2012 та направити відповідне розпорядження до Головного управління Державної Казначейської служби України в Київській області для виплати;

- визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо тривалого невиконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.05.2011;

- стягнути з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 грошову суму, що перерахована Управлінням праці та соціального захисту населення Фастівської міської ради Київської області за рішенням суду, з урахуванням інфляції за 2011 - 2017 роки та компенсації за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області на виконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.05.2011 помилково та не у повному обсязі нараховано розмір одноразової компенсації за втрату годувальника. Також, Державною казначейською службою України допущено протиправну бездіяльність щодо невиконання рішення суду, що набрало законної сили по виплаті одноразової компенсації за втрату годувальника. Позивачем наголошено на тому, що державою гарантовано виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган, державні підприємство, установа, організація, юридична особа, з огляду на те, що бездіяльність відповідача - 2 щодо тривалого невиконання рішення суду є протиправною.

07.02.2018 від Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що одноразова компенсація по втраті годувальника нарахована ОСОБА_1 в лютому 2010 року, а у зв'язку з тим, що рахунки Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області були заблоковані, виплата нарахованої компенсації по втраті годувальника здійснена після їх розблокування 02.02.2012. Також, на виконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.05.2011 управлінням здійснено перерахунок, виходячи із розміру заробітної плати на момент перерахунку, нараховані до виплати суми були у лютому 2010 року, тому розмір мінімальної заробітної плати на момент нарахування у лютому 2010 року становив 869,00 грн., а отже нарахований до виплати розмір 52140,00 грн. одноразової грошової допомоги обраховано з дотриманням вимог чинного законодавства.

19.04.2018 до суду від Державної казначейської служби України надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача - 2 наголошує на тому, що безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється казначейством за черговістю надходження таких рішень та в межах бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань, з огляду на що, лише після виконання виконавчих документів, що надійшли раніше виконавчих документів позивача, казначейство зможе здійснити заходи щодо перерахування коштів ОСОБА_1

Представник Державної казначейської служби України у відзиві на позовну заяву звернув увагу на те, що тримісячний строк виконання рішення суду не підлягає застосуванню у даному випадку, оскільки виконавчі документи по справах № 231/2011 та № 2а-230/11 надійшли до органу казначейства на виконання вимог Порядку № 440, а у пакетах документів відсутні ухвали про зміну способу і порядку виконання судових рішень шляхом стягнення коштів з боржника, тобто, вказані виконавчі документи мають зобов'язальний характер та не підлягають до застосування відповідно до приписів Порядку № 845. Зауважено, що питання виконання судових рішень за КПКВК 3504040 залежить від суми коштів, встановленої у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, при цьому відповідач-2 не мав права перерахувати кошти позивачу раніше, ніж будуть виконані рішення на користь стягувачів, які подали документи раніше за позивача, адже в такому разі буде допущено порушення черговості, і як наслідок, порушення прав інших стягувачів.

25.01.2018 у судовому засіданні протокольною ухвалою замінено неналежного відповідача - Головне територіальне управління юстиції у Київській області на належного - Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2018 замінено неналежного відповідача Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві на належного - Державну казначейську службу України.

У судове засідання представники сторін не з'явились, представники позивача та Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області подали клопотання про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

На підставі ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів справи, позивач була дружиною ОСОБА_3, який помер 23.01.2010 та був інвалідом І групи, категорія І, внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Відповідно до постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.05.2011, залишеної без змін Київським апеляційним адміністративним судом позовні вимоги задоволено повністю. Визнано дії Управління соціального захисту населення Фастівської міської державної адміністрації протиправними, зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Фастівської міської державної адміністрації Київської області провести нарахування ОСОБА_1 одноразової компенсації за втрату годувальника, виходячи із розміру 60 мінімальних заробітних плат на момент перерахунку одноразової компенсації, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ в редакції від 28.02.1991, стягнуто з Київського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління соціального захисту населення Київської області за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 суму одноразової компенсації за втрату годувальника в розмірі 60 мінімальних заробітних плат на момент перерахунку одноразової компенсації, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 - XII в редакції від 28.02.1991 року, за виключенням сум фактично проведених виплат. (а. с. 12)

У жовтні 2014 року позивач звернулась до підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції Київської області із заявою про прийняття до виконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.05.2011.

Листом № 19473 - 2 23 / 02. 2 від 20.10.2017 Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області повідомило про те, що останнє передало пакет документів згідно акту приймання - передавання за І квартал 2016 року від 08.04.2016 року ( І перша черга ) до Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області. У даному листі також зазначено, що згідно довідки Управління соціального захисту населення Фастівської міської ради про здійснення стягувачу нарахування та проведення виплати встановлено, що ОСОБА_1 згідно постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області № 2а-230/11 від 16.05.2011 нараховано заборгованість у розмірі 44554,00 грн. Запропоновано позивачу з питань подальшої виплати заборгованості по виконавчому документу звертатись до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області. (а. с. 13)

14.09.2017 позивач звернулась із заявою до Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області стосовно належного та своєчасного виконання судового рішення, у відповідь на яку отримала лист № 12 - 04/1332-5065 від 25.09.2017 у якому наголошено на недостатньому бюджетному фінансуванні на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440, якою затверджено «Порядок погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою» та повідомлено, що лише після виконання виконавчих документів, що надійшли раніше виконавчих листів позивача, будуть здійснюватись заходи щодо перерахування коштів на користь позивача. (а. с. 14)

Вважаючи бездіяльність Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області щодо неналежного нарахування одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою годувальника протиправною, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вважаючи бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання рішення суду протиправною, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з приписами ст. 13 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» громадяни, здоров'ю та майну яких завдано шкоди, зумовленої негативним впливом іонізуючого випромінювання під час використання ядерної енергії, мають право на її відшкодування в повному обсязі відповідно до законодавства.

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.05.2011, залишеної без змін Київським апеляційним адміністративним судом зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Фастівської міської державної адміністрації Київської області провести нарахування ОСОБА_1 одноразової компенсації за втрату годувальника, виходячи із розміру 60 мінімальних заробітних плат на момент перерахунку одноразової компенсації, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ в редакції від 28.02.1991 та стягнуто з Київського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління соціального захисту населення Київської області за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 суму одноразової компенсації за втрату годувальника в розмірі 60 мінімальних заробітних плат на момент перерахунку одноразової компенсації, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 - XII в редакції від 28.02.1991 року, за виключенням сум фактично проведених виплат.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 №4901-VI (надалі по тексту також - Закон № 4901-VI), цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 3 Закону № 4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Відповідно до п. 3 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 4901-VI виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Заборгованість погашається в такій черговості: у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, а також у зв'язку з втратою годувальника; у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов'язаними з трудовими правовідносинами; у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.

Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених п. 3 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 4901-VI інвентаризації та погашення заборгованості за ними визначено Порядком погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440 (надалі по тексту також - Порядок №440).

Згідно з п. п. 3, 4, 13, 15, 20 Порядку № 440 рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

Заявник подає до органу державної виконавчої служби: заяву про виконання рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал (дублікат) виконавчого документа або рішення суду (належним чином завірену його копію); копію довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному органу державної податкової служби і мають відмітку у паспорті або до паспорта яких внесені дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків) та копію паспорта громадянина України.

Передача рішень до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється окремо щодо кожної черги щокварталу до 10 числа місяця, що настає за звітним періодом. Акти приймання-передавання складаються окремо щодо кожної черги погашення заборгованості.

До акту приймання-передавання додається витяг з Реєстру щодо рішень, які передаються.

Погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (надалі по тексту також - Порядок № 845), який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Разом з тим, відповідно до п. 20 Порядку № 440, погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 № 845, (далі - Порядок № 845).

Згідно з п. п. 2, 3, 6-8, 24, 25, 33 Порядку № 845 під безспірним списанням розуміються операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання рішень про стягнення коштів Казначейством та його територіальними органами без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

У разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Виконавчі документи пред'являються до виконання протягом одного року з дня, що настає за днем набрання рішенням про стягнення коштів законної сили, якщо інше не передбачено законом.

У разі наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу керівник органу державної виконавчої служби подає відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» Казначейству протягом 10 днів з дня складення державним виконавцем відповідного акта оригінал виконавчого документа разом із супровідним листом та завірені належним чином державним виконавцем копії інших матеріалів виконавчого провадження.

Органи Казначейства після надходження документів, зазначених у пунктах 6 і 7 цього Порядку приймають їх до розгляду та реєструють у відповідному журналі. На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів (супровідному листі керівника відповідного органу державної виконавчої служби) зазначається дата надходження і вхідний номер; здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів; повідомляють стягувачеві (представникові стягувача) на його письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

Стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Відповідно до положень абз. 1 п. 25 Порядку № 845 безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів за його платіжними дорученнями здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.

У разі коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг або судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з п. п. 1 п. 47 цього Порядку.

Процедура безспірного списання коштів з державного бюджету за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів визначена п. п.47-52 Порядку № 845.

Безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством України відповідно до п. 47 Порядку № 845 на підставі поданих органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника.

Отже, безспірне списання коштів за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів здійснюється у разі неможливості здійснити таке списання відповідно до п. 24 Порядку № 845.

Згідно з приписами п. 48 Порядку № 845 для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі України відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.

У разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України (п. 49 Порядку № 845).

Рішення розподіляються в порядку такої черговості погашення заборгованості, зокрема: перша черга - рішення щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, а також у зв'язку з втратою годувальника тощо. (п. 8 Порядку № 440)

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Слід зазначити, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов'язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції», п. 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі «Immobiliare Saffi «проти Італії», заява № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого ст. 1 Протоколу № 1 (п. 53 рішення ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» від 29.06.2004).

Отже, позивач, отримавши рішення місцевого суду про стягнення на її користь коштів та пред'явивши це рішення до органу казначейської служби, мав «законні сподівання» на його безперешкодне та швидке виконання.

Згідно рекомендацій, викладених у Висновку Консультативної ради Європейських суддів № 13 (2010) «Щодо ролі суддів у виконанні судових рішень» Консультативна рада Європейських суддів вважає, що в державі, яка керується верховенством права, державні органи, насамперед, зобов'язані поважати судові рішення і якнайшвидше реалізувати їх ex-officio. Сама думка, що державний орган може відмовитися від виконання рішення суду, підриває концепцію примата права. Виконання рішення повинно бути справедливим, швидким, ефективним і пропорційним. Тому для цього мають бути забезпечені необхідні кошти. Чіткі правові норми повинні визначати доступні ресурси, відповідальні органи та відповідну процедуру їх розподілу.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 17.01.2006 по справі «Гордєєви і Гурбик проти України» (Заяви № № 27370/03 і 30049/04) зазначено, що державний орган не може довільно посилатись на брак коштів для оплати заборгованості, присудженої рішенням суду. Таким чином, відмовою протягом декількох років здійснити необхідні заходи для виконання остаточних судових рішень державні органи України частково позбавили положення пункту 1 статті 6 Конвенції її корисного ефекту. Цього достатньо для того, щоб Суд міг зробити висновок про те, що було порушено пункт 1 статті 6 Конвенції.

Отже, відповідно до правової позиції Європейського суду, в тому числі, рішення ЄСПЛ по справі «Кечко проти України», якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Посилання Державної казначейської служби України на те, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються у порядку черговості надходження таких документів, на переконання суду, не можуть слугувати достатньою правовою підставою для порушення законодавчо встановленого строку виконання судового рішення та, як наслідок, порушення прав позивача.

Ураховуючи наведене, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, з огляду на тривалий термін виконання рішення суду про стягнення на користь позивача коштів за рішенням суду, суд вважає, що Державною казначейською службою допущено протиправну бездіяльність щодо несвоєчасного виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Доводи відповідача -2 про недостатнє асигнування за бюджетною програмою КПКВК 3504040 не узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини.

Також, суд відхиляє доводи відповідача -2, що ним надано належні докази про направлення до Міністерства фінансів України та інших державних органів листів із пропозиціями щодо необхідності внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України» на відповідний рік у частині збільшення видатків на виконання бюджетної програми КПКВК 3504040 (та інші), оскільки адресовані Міністерству фінансів України з цього приводу листи не є належними доказами своєчасного надання відповідачем -2 пропозицій Мінфіну щодо необхідності внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України».

Щодо позовної вимоги про нарахування компенсації за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду, суд зазначає наступне.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 5 Закону № 4901-VI у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Частиною 2 ст. 5 Закону № 4901-VI визначено, що компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

З огляду на викладене, а також з метою належного захисту прав позивача в цій частині, суд зобов'язує Державну казначейську службу України нарахувати та виплатити позивачу компенсацію в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми, починаючи з дня закінчення тримісячного строку з дня надходження необхідних документів та відомостей до Державної казначейської служби України.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача-2 інфляційних витрат за 2011-2017 роки у зв'язку з невиконанням зобов'язань за час прострочення виконання грошового зобов'язання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з приписами ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 11 цього Кодексу цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Ураховуючи викладене, підстави виникнення цивільних прав та обов'язків між позивачем та відповідачем-2 відсутні, а тому суд приходить до висновку про те, що між позивачем та Державною казначейською службою України не існують цивільні відносини, зокрема зобов'язального характеру. За таких підстав норми Цивільного кодексу України, зокрема, ті, що регулюють наслідки порушення зобов'язань, до спірних правовідносин, що виникли у зв'язку з виконанням судового рішення, не застосовуються, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги до відповідача-1 про визнання протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Фастівської міської ради Київської області щодо неналежного нарахування одноразової виплати ОСОБА_1 у зв'язку з втратою годувальника відповідно до постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.05.2011, слід зазначити таке.

Як зазначалось вище, постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.05.2011 у справі № 2а-230/11 зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Фастівської міської державної адміністрації Київської області провести нарахування ОСОБА_1 одноразової компенсації за втрату годувальника, виходячи із розміру 60 мінімальних заробітних плат на момент перерахунку одноразової компенсації, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ в редакції від 28.02.1991.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії розпорядження Управління праці та соціального захисту населення Фастівської міської ради Київської області від 11.04.2012 про нарахування одноразової компенсації по втраті годувальника, у якому визначено розмір її нарахування - 52140,00 грн., з урахуванням виплати 02.02.2012 - 7586,00 грн., залишок до виплати - 44554,00 грн. (а. с. 48)

Суд зазначає, що у даному випадку розмір мінімальної заробітної плати, що повинен братися до уваги при визначенні розміру одноразової компенсації має визначатися станом на 11.04.2012, тобто на момент перерахунку такої одноразової компенсації, у відповідності до резолютивної частини постанови суду. Станом на 11.04.2012 розмір мінімальної заробітної плати становив 1094,00 грн.

Отже, розмір компенсації має становити 60 мінімальних заробітних плат * 1094,00 грн. (розмір мінімальної заробітної плати на момент перерахунку одноразової компенсації відповідно до постанови суду) = 65640,00 грн. - 7586,00 грн. (сплачено позивачу) = 58054,00 грн.

Суд відхиляє доводи відповідача-1 у відзиві на позовну заяву про те, що при розрахунку допомоги має братися до уваги розмір мінімальної заробітної плати на момент нарахування такої грошової допомоги - лютий 2010 року, оскільки перерахунок проведений у 2012 році, з огляду на що суд вважає, що Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області помилково обраховано розмір одноразової компенсації відповідно до постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.05.2011 у справі № 2а-230/11.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Керуючись статтями 72 - 77, 90, 241 - 246, 255, 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області, Державної казначейської служби України про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Фастівської міської ради Київської області щодо неналежного нарахування одноразової виплати ОСОБА_1 у зв'язку з втратою годувальника відповідно до постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.05.2011.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Фастівської міської ради Київської області (, 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Небесної сотні,8) виконати постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.05.2011, здійснивши перерахунок призначеної ОСОБА_1 (08500, АДРЕСА_1) одноразової виплати у зв'язку з втратою годувальника у розмірі 60 мінімальних заробітних плат, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати станом на 11.04.2012, направивши відповідне розпорядження до Головного управління Державної Казначейської служби України в Київській області для виплати.

Визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо тривалого невиконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.05.2011.

Стягнути з Державної казначейської служби України (, вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601) на користь ОСОБА_1 невиплачену грошову суму, що перерахована Управлінням праці та соціального захисту населення Фастівської міської ради Київської області відповідно до постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.05.2011 та з урахуванням компенсації за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми.

У іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене у порядку та строки, встановлені статтями 293, 295-296 цього Кодексу.

Суддя Н.М. Шевченко