Справа № 760/4993/18
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/1155/18
В справі № 760/4993/18а
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Гак Г.М.

позивача- Єфімова А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в м.Києві Шевченко А.В., 3-я особа: Департамент патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ВР № 268251 від 16 лютого 2018 року у справі накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та визнати протиправними дії відповідача щодо її складання.

Посилається в позові на те, що 16 лютого 2018 року відповідачем було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовано не в автоматичному режимі серії ВР № 268251, згідно з якою він, круючи транспортним засобом «Сіат» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по пр. Ватуріна, 2-А, рухався по смузі громадського транспорту, чим порушив пункт 17. 1 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. З ст. 122 КУпАП.

На підставі зазначеної постанови до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510, 00 гр.

Зазначив, що під час руху по проспекту Ватутіна в місті Києві він рухався в другій смузі автодороги, призначеній для загального руху.

На його думку, можливо для об'їзду перешкоди він і вчинив маневр, який для відповідача здавався як виїзд на смугу громадського руху, однак він не рухався в смузі, призначеній для руху по смузі громадського руху, а тому не вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене п. 17.1 ПДР.

Зазначив, що після вимоги відповідача він здійснив зупинку, та просив надати доказ, який підтверджує наявність або відсутність складу адміністративного правопорушення в його діях, однак відповідач відмовив йому в надані такого доказу.

Крім того, відповідачем не було роз'яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, що додатково підтверджує незаконність дій відповідача

Він намагався зробити запис в постанові про накладення адміністративного стягнення, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, однак відповідач повідомив, що постанова складається ним і всі відомості в неї вносяться тільки інспектором, поля для внесення заперечень в постанові не передбачено.

Також зазначив, що під час складання постанови відповідач не заперечувала той факт, що він не здійснював рух по смузі громадського руху, підставою складання постанови був частковий виїзд автомобіля під його керуванням на смугу громадського руху.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи в судове засідання також не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

За таких обставин, суд вважає можливим розгляд справи у відсутності належним чином повідомленого відповідача та представника третьої особи.

Ухвалою судді від 04 червня 2018 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 162 КАС України позивачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву, а третій особі - для надання письмових пояснень.

Станом на день ухвалення рішення у справі відповідач своїм правом не скористався, відзив суду не надав.

Представник третьої особи, на виконання вимог ст. 162 КАС України надав суду відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що твердження позивача не відповідають дійсності, а позовні вимоги є безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Зазначив, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

За змістом ч. 3 ст. 122 КУпАП, порушення правил руху і зупинки на смузі для руху маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно п. 17.1 ПДР, забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, тому немає підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було.

На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача з огляду на наступне.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 16 лютого 2018 року відповідачем винесено постанову серії АР № ВР №268251 у справі про адміністративне правопорушення, якою на позивача було накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Зі змісту постанови вбачається, що 16 лютого 2018 року позивач, керуючи автомобілем НОМЕР_2 в м. Києві по пр. Ватуріна, 2-А,рухався по смузі громадського транспорту, чим порушив п. 17.1 ПДР.

Диспозиція частини 3 статті 122 КУпАП України передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Так, з оспорюваної позивачем постанови вбачається, що він, у порушення вимог п. 17.1 ПДР, здійснив рух по смузі громадського транспорту.

Відповідно до п. 17.1 ПДР України на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Позивач зазначає, що правил дорожнього руху він не порушував, ним був здійснений маневр для об'їзду перешкоди на дорогу, який відповідач розцінила як рух по смузі для руху громадського транспорту.

Дані обставини відовідачем, який не з»явився в судове засідання, не спростовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В ході розгляду справи у своєму відзиві на позовну заяву представник третьої особи надав диск з відеозаписом події, з якого вбачається, що з моменту фіксації відеокамерою відповідача автомобіль під керуванням позивача по смузі громадського транспорту не рухався, а його переднє колесо знаходилось на розподільчій смузі, що не є тотожним такому руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказ ами, висновками експертів , показаннями свідків.

Будь-яких доказів, які б спростовували обставини, викладені в позові, відповідач суду не надав.

Позивач надав відповідні пояснення, в яких привів доводи на підтвердження правомірності своїх дій з посиланнями на норми закону та Правил дорожнього руху.

В свою чергу, відповідач наданих позивачем пояснень не спростував, належними доказами свою позицію не обґрунтував.

Враховуючи викладене вище, відсутність доказів правомірності своїх дій з боку відповідача, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача.

Керуючись ст.ст.8, 19 Конституції України, ст. ст. 1, 9, 122 ч. 3, 222, 258, 265-2, 268, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення ВР № 268251 від 16 лютого 2018 року , винесену Інспектором Управління патрульної поліції в м.Києві Шевченка А.В. відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.122 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12 вересня 2018 року.

Суддя : Л.А.Шереметьєва