Справа № 760/10537/18
Суддя: Кушнір С. І.
Дата ухвалення: 2018-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/1277/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

при секретарі - Гаєвській С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Колотенко Олександра Олександровича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в квітні 2018 р. звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ВР №138153 від 10 квітня 2018 р. про застосування до неї адміністративного стягнення, винесену інспектором УПП в м. Києві ДПП Колотенко О.О. за ч. 3 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.; провадження по адміністративній справі у відношенні неї в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, закрити у зв'язку із відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що 11 квітня 2018 р. інспектором УПП в м. Києві ДПП Колотенко О.О. відносно позивача було винесено постанову серії ВР №138153 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

З винесеною постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №138153 вона не згодна, оскільки Правил дорожнього руху не порушувала.

Так, позивач посилається на те, що 08.04.2018 р. о 17 год. 55 хв., вона на автомобілі AudiA6, н.з. НОМЕР_2, рухалась по вул. Велика Кільцева дорога у напрямку від КП «Гостомель» до площі Шевченко. Через 500 метрів після проїзду КП «Гостомель» її наздогнав автомобіль патрульної поліції, пояснивши причину зупинки тим, що автомобіль позивача згідно даних бази «Рубіж» перебуває у розшуку, оскільки за оперативними даними у вказаному ТЗ WIN-код має ознаки підробки, тому необхідно дочекатися слідчо-оперативну групу, яка вже викликана та виїхала на місце події.

Для об'єктивного з'ясування обставин вона попросила працівників поліції представитись та надати для ознайомлення відповідну орієнтировку або інший офіційний документ, що підтвердить законність зупинки автомобіля, який перебував під управлінням позивача. Крім того, вона повідомила, що автомобіль AudiA6, н.з. НОМЕР_2, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, є на обліку органу соцзабезпечення (св. КХС333149 від 29.03.2002 р.; довіреність №03101 від 31.01.2002 р.), та перебуває у позивача в оперативному управлінні (право керування), про що зроблений відповідний запис у свідоцтві про реєстрацію ТЗ.

Позивач зазначає, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу і посвідчення водія вона добровільно надала для ознайомлення працівникам патрульної поліції.

Незважаючи на її прохання, у наданні підтверджуючих документів їй було відмовлено, тому вона о 18 год. 10 хв. зателефонувала на «гарячу лінію довіри - НОМЕР_1» та повідомила про неправомірне зупинення її на автодорозі по вул. Велика Кільцева дорога у напрямку від КП «Гостомель» до площі Шевченко (м. Київ). Вказаний дзвінок був зареєстрований під вхідним №359165.

Після чого, як вказує позивач, поліцейські почали оформлювати Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу. При цьому, в процесі здійснення своїх дій поліцейські проігнорували її пояснення та пояснення свідка (її чоловіка), що керований нею автомобіль AudiA6, н.з. НОМЕР_2, не має жодних підробок номерних знаків ані на шасі, ані на двигуні, а тому WIN-код автомобіля не може бути підробленим або мати ознаки підробки. Під час оформлення акту їй незаконно було інкриміновано порушення Правил дорожнього руху, а саме п.п. 15.1, 15.10 (ґ), 16.11.

По закінченню складання вказаного Акту прибула слідчо-оперативна група, яка відібрала пояснення від працівників патрульної поліції та у неї, а автомобіль AudiA6, н.з. НОМЕР_2 тимчасово затримали і передали на спеціалізований майданчик.

Наступного дня згідно повідомлення працівників патрульної поліції були внесені відповідні відомості до ЄРДР під номером 0001437 від 09.04.2018 р.

Позивач вказує, що для спростування безпідставних звинувачень нею було замовлено проведення експертного дослідження номерних знаків кузова (НОМЕР_3) та двигуна (НОМЕР_4) автомобіля AudiA6, н.з. НОМЕР_2 у Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі. 13.04.2018 р. після проведення експертизи судовим експертом відділу криміналістичних досліджень транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують ОСОБА_4 було встановлено, що номерні знаки кузова та двигуна автомобіля AudiA6, н.з. НОМЕР_2 не змінювались, а тому не є підробними.

10.04.2018 р. т.в.о. начальника слідчого відділення Подільського УП ГУ НП у м. Києві надали позивачу дозвіл на отримання вилученого транспортного засобу - автомобіля AudiA6, н.з. НОМЕР_2, який вона отримала на руки 11.04.2018 р.

Згодом, як зазначає позивач, 11.04.2018 р. в ДП «Інформресурс», у підпорядкуванні якого знаходиться спеціалізований майданчик, де зберігався вказаний автомобіль, вона дізналася, що, незважаючи на наявний дозвіл слідчого, автомобіль не віддадуть, оскільки відносно неї винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Також було повідомлено, що забрати автомобіль вона зможе тільки після пред'явлення квитанції про сплату штрафу та відшкодування витрат на зберігання і послуг транспортування її авто до штраф-майданчика евакуатором.

Щодо ознайомлення із постановою про притягнення до адміністративної відповідальності їй рекомендували звернутися до УПП в м. Києві ДПП за адресою: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9, оскільки співробітник саме цього підрозділу патрульної поліції виніс постанову серії ВР №138153 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, якою накладено на позивача штраф в розмірі 510 грн. за порушення п. 15.10 (ґ) ПДР.

Позивач вважає, що дії інспектора УПП в м. Києві ДПП Колотенко О.О. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, є протиправними, оскільки винесена ним постанова не відображає дійсних обставин справи та прийнята з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, а тому підлягає скасуванню.

Позивач зазначає, що будь-яких порушень вона не допускала, тому вважає вказану постанову незаконною та необґрунтованою, що не відображає дійсних обставин справи, складеною за відсутності належних доказів та без дотримання вимог чинного законодавства, вимог КУпАП, без фактичного розгляду справи, без з'ясування всіх обставин справи та без дотримання належної процедури.

Таким чином, враховуючи, що вона правил дорожнього руху не порушувала, враховуючи відсутність будь-яких підстав притягнення її до адміністративної відповідальності, позивач звернулася до суду з позовом.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2018 р. по справі відкрито спрощене позовне провадження.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України, відповідачу було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву, однак відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, будь-яких заяв чи клопотань, тому відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.04.2018 р. о 21 год. 40 хв. інспектором УПП у м. Києві ДПП було складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу - автомобіля марки AudiA6, н.з. НОМЕР_2, який перебував у позивача ОСОБА_1В.в оперативному управлінні (право керування), згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 (посвідчення водія НОМЕР_6), у зв'язку з порушенням п.п. 15.1, 15.10 (ґ), 16.11 ПДР.

10.04.2018 р. т.в.о. начальника слідчого відділення Подільського УП ГУ НП у м. Києві було надано дозвіл на отримання вилученого транспортного засобу - автомобіля AudiA6, н.з. НОМЕР_2. З даного дозволу вбачається, що СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001437 від 09.04.2018 р. В ході слідства встановлено, що 08.04.2018 р. приблизно о 20 год. працівниками поліції під час проведення огляду місця події за адресою: м. Київ, Велика кільцева дорога, 500 м. від КП «Гостомель», було вилучено автомобіль марки AudiA6, н.з. НОМЕР_2 та передано для подальшого зберігання на спеціалізований майданчик, що по вул. Деревообробна, 5 в м. Києві. На даний час відпала необхідність в подальшому зберіганні автомобіля AudiA6, н.з. НОМЕР_2 на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів. Враховуючи викладене, автомобіль AudiA6, н.з. НОМЕР_2 видати ОСОБА_6 при наявності документа, що засвідчує особу, та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (НОМЕР_7).

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 138153 від 11.04.2018 р., позивач ОСОБА_6, керуючи транспортним засобом AudiA6, н.з. НОМЕР_2, 08.04.2018 р. о 21 год. 40 хв., в м. Києві по вул. Кільцева дорога, здійснила стоянку поза населеним пунктом в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м. хоча б в одному напрямку руху, чим порушила вимоги п. 15.10 (ґ) ПДР.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Зазначена постанова серії ВР № 138153 від 11.04.2018 р. складена інспектором УПП в м. Києві ДПП Колотенко О.О. за адресою: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9.

Також з матеріалів справи вбачається, що позивач зверталася до УПП у м. Києві ДПП щодо можливих неправомірних дій, вчинених працівниками патрульної поліції.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як зазначено вище постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена поліцейським патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р. передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Частина 3 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до пункту 1.1 ПДР, ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території, тощо) повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно вимог п. 15.10 ПДР України стоянка забороняється: а) у місцях, де заборонена зупинка; б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками); в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м; г) ближче 50 м від залізничних переїздів; ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху; д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів; е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства; є) на газонах.

Згідно зі змістом оскаржуваної постанови серії ВР № 138153 від 11.04.2018 р., адміністративне правопорушення, яке інкримінують позивачу, було скоєно у населеному пункті за адресою: м. Київ, Велика Кільцева дорога. При цьому, в постанові позивача притягують до відповідальності на підставі норми, яка передбачає відповідальність, що наступає в разі вчинення проступку поза межами населеного пункту.

Відповідно до п. 10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Оскаржувана постанова не містить опису обставин справи, встановлених під час розгляду справи. До неї не додано жодних схем, таблиць, фотоматеріалів тощо, а також пояснень свідків, які б вказували на наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке вона притягнута до відповідальності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем заперечується факт порушення нею Правил дорожнього руху України, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Відповідач не скористався процесуальним правом надати свій відзив (заперечення) на позов та надати докази.

Таким чином, всупереч вимогам ст. 77 КАС України, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото-чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб'єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення. Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.122 КУпАП, за яке її притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у постанові від 11.04.2018 року та не підтверджується жодними іншими доказами.

Наявні у справі докази, зокрема, постанова не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинила правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, враховуючи вищевказане, відсутність від відповідача наданих безспірних доказів правомірності власних дій та вчинення позивачем правопорушення, повно та всебічно з'ясувавши обставини в адміністративній справі, суд вважає, що при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Матеріалами справи доводи позивача не спростовуються, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження своєї позиції, викладеної у постанові про накладення адміністративного стягнення у відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України.

Виходячи з письмових доказів у сукупності, суд приходить до висновку, що обставини вказані в постанові не відповідають обставинам події.

Положення ст. 7 КАС України передбачає, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Позиція сторін має бути визначеною юридично і доведеною безспірними доказами, якими в даній справі є конкретні документи та матеріали.

Разом з цим, на думку суду позиція відповідача у даній справі не є доведеною, оскільки не підтверджена належними та допустимим доказами наявності події та складу адміністративного правопорушення, яке відповідач вважав встановленим у постанові серії ВР № 138153 від 11.04.2018 р.

Таким чином, суд вважає, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, не надав суду жодних належних і допустимих у розумінні ст. 70 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, не спростував тверджень позивача щодо відсутності в її діях складу саме правопорушення, за яке її притягнуто до адміністративної відповідальності.

Отже, в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для скасування постанови про адміністративне правопорушення від 11.04.2018 р. серії ВР № 138153 і задоволення адміністративного позову в цій частині позовних вимог.

Разом з тим, перевіряючи наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову в іншій частині позовних вимог, тобто щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає, що у відповідності до ст.ст. 247, 284 КУпАП вирішення питання про закриття справи про адміністративне правопорушення належить до дискреційних повноважень того органу, яким було порушено таку справу.

Водночас, у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980р. на 316-й нараді, зазначено, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що зазначені позовні вимоги є передчасними і задоволенню не підлягають.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 138153 від 11.04.2018 року про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, 122, 251, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Колотенко Олександра Олександровича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 138153 від 11 квітня 2018 року про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кушнір С.І.