Справа № 0540/6399/18-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2018 р. Справа№0540/6399/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Михайлик А.С. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (84333, Донецька обл., місто Краматорськ, вулиця Героїв Небесної Сотні, будинок 23) про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, -

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання протиправними дій щодо відмови в призначенні та виплаті допомоги внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 29 травня 2018 року, викладеної в повідомленні б/н від 06.06.2018 та листі № 01-14/4530 від 13.06.2018; зобов'язання призначити і виплатити допомогу внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 29 травня 2018 року.

В обґрунтування позову зазначив, що є внутрішньо переміщеною особою та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 має право на отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. З вересня 2017 року по травень 2018 року не працював. 07.05.2018 позивач працевлаштувався до Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації, у зв'язку із чим 29.05.2018 звернувся до відповідача із заявою про призначення адресної допомоги. В отриманому позивачем повідомленні б/н від 06.06.2018 зазначено про непризначення позивачу адресної допомоги на підставі п.п. 3,7 наказу КМУ № 505 з 29.05.2018. Позивач знов звернувся із аналогічною заявою до начальника управління 11.06.2018, у відповіді на зазначену заяву від 13.06.2018 вказано, що згідно п. 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою КМУ від 1 жовтня 2014 року № 505, якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку, які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється. Згідно з п. 3 цього Порядку особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається.

Позивач вважає, що після припинення виплати адресної допомоги особам, що є безробітними, на наступний період вона не призначається лише тим особам, які продовжують перебувати у такому статусі. Оскільки позивач з 07.05.2018 працевлаштований, з цього часу він має право на отримання адресної допомоги.

В отриманому від відповідача відзиві зазначено, що згідно п. 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою КМУ від 1 жовтня 2014 року № 505, якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку, які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Крім цього, згідно з п. 3 цього Порядку особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається.

Враховуючи, що з 04.09.2017 позивач звільнений, допомога на наступний період йому не можу бути призначена, що визначено п. 3 вищенаведеного Порядку.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 6 серпня 2018 року провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін. Ухвалу про відкриття провадження у справі представники сторін отримали 10 серпня 2018 року.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований у АДРЕСА_2, ІНН НОМЕР_1.

17.11.2014 позивачу видано довідку № 1426/4178 про взяття його на облік як внутрішньо переміщеної особи. 19.03.2018 позивачу видано нову довідку № 4178 про взяття його на облік як внутрішньо переміщеної особи у зв'язку зі зміною адреси фактичного місця проживання, де такою адресою визначено АДРЕСА_1.

У період з 26.11.2015 по 28.11.2017 позивачу - ОСОБА_3, його дружині -ОСОБА_4 та дітям - ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на підставі звернень позивача призначалась адресна грошова допомога внутрішньо переміщеним особам, що вбачається з відповідних рішень Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради. Допомога за усіх членів родини виплачувалась позивачу.

Зокрема, на підставі наданої позивачем заяви рішенням Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради від 09.06.2017 позивачу призначено адресну допомогу (продовжено виплати) на родину, склад родини 4 особи із врахування встановленого обмеження в сумі 2400,00 грн. на місяць.

На підставі наданої заяви, в якій позивач зазначив про перебування на обліку в центрі зайнятості, рішенням Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради від 14.12.2017 позивачу призначено адресну допомогу (продовжено виплати) на родину, склад родини 3 особи: дружина позивача - ОСОБА_4 та діти - ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в розмірі 2210,00 грн. на місяць. Щодо позивача у рішенні вказано, що він до розрахунку не включений відповідно до Постанови КМУ від 31.03.2015 № 212 як такий, що не працює.

На підставі наданої позивачем заяви рішенням від 06.06.2018 позивачу призначено адресну допомогу (продовжено виплати) на родину, склад родини 2 особи: дружина позивача - ОСОБА_4 та син - ОСОБА_6 в розмірі 1442,00 грн. на місяць. Згідно цього рішення позивача не включено до розрахунку допомоги. Згідно повідомлення відповідача від 06.06.2018 позивача повідомлено про призначення допомоги особам на проживання з 29.05.2018 по 29.11.2018 у сумі 1442,00 грн. У повідомленні також вказано, що відповідно до п. 7 Постанови КМУ № 505 від 01.10.2014, якщо працездатна особа не працевлаштується протягом двох місяців з дня призначення допомоги на проживання, її розмір на наступні 2 місяці зменшується на 50 %, а на наступний період припиняється.

Рішенням від 12.07.2018 позивачу призначено адресну допомогу (продовжено виплати) на родину, склад родини 3 особи: дружина позивача - ОСОБА_4 та діти - ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в розмірі 2442,00 грн. на місяць. Згідно цього рішення позивача не включено до розрахунку допомоги.

Вказані обставини не є спірними у справі.

Як вбачається з трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 позивача звільнено з роботи 04.09.2017.

07.05.2018 позивача призначено на посаду головного спеціаліста відділу обслуговування пільгових категорій громадян у Департаменті соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації, що відображено у його трудовій книжці та про що також свідчить довідка Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації від 24.07.2018 № 02-39/028.

29.05.2018 та 11.06.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою, де повідомив про своє призначення на посаду головного спеціаліста відділу обслуговування пільгових категорій громадян у Департаменті соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації (позивачем до заяви додано наказ про призначення його на посаду № 34-ОС від 07.05.2018, що не заперечується відповідачем) та просив призначити (відновити) йому соціальні виплати (адресну допомогу), повідомити про рішення щодо її призначення, призначити виплату з місяця, у якому надійшла заява та здійснити повернення сум недоотриманої виплати за минулий період, у випадку відмови - надати мотивовану відповідь.

У відповідь на заяву позивача у листі відповідача від 13.06.2018 № 01-14/4530 зазначено наступне: з 04.09.2018 позивач не працює, з 02.11.2017 знаходить на обліку у Краматорському міському центрі зайнятості, про що відповідачу стало відомо зі звернення позивача від 29.11.2017. З цього часу допомога на сім'ю виплачувалась на дружину та дітей позивача. Зазначено також, що у зверненні до управління від 29.05.2018 щодо призначення адресної допомоги позивач вказав, що з 07.05.2018 працює у Департаменті соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації та про відсутність довідки ВПО у дочки позивача (ОСОБА_5.).

У листі повідомлено, що згідно п. 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою КМУ від 1 жовтня 2014 року № 505, якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку, які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Крім цього вказано, згідно з п. 3 цього Порядку особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається.

Зазначено, що відповідно до п. 12 Порядку № 505 виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

Підсумовуючи наведене відповідачем вказано, що оскільки виплата допомоги припинена з 28.11.2017, а працевлаштувався він з 07.05.2018, для призначення допомоги позивачу станом на теперішній час немає законних підстав.

Рішенням відповідача від 12.07.2018 призначено допомогу з 01.08.2018 по 28.11.2018 у сумі 2442,00 грн. дружині позивачі - ОСОБА_4 (442,00 грн.) та дітям - ОСОБА_5 (1000,00 грн.) і ОСОБА_6 (1000,00 грн.) Позивача знов не включено до розрахунку відповідно до Постанови КМУ від 31.03.2015 № 212 як такий, що не працює.

13.07.2018 позивач ще раз звернувся до відповідача із заявою про призначення допомоги, де знов зазначив, що працює у Департаменті соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації.

Не погодившись зі невиплатою адресної допомоги починаючи з 29 травня 2018 року позивач 01 серпня 2018 року звернувся до суду із даним позовом.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до п. 1 Постанови КМУ від 1 жовтня 2014 року № 505 внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг установлена щомісячна адресна допомога.

Вказаною Постановою затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - Порядок № 505).

Цей Порядок (у редакції, чинній на час розгляду відповідачем питання про призначення позивачу допомоги після працевлаштування 07.05.2018) визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога) (п. 1 Порядку № 505).

Відповідно до пункту 2 цього Порядку грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Відповідно до п. 3 Порядку № 505 грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї).

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім'ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'являє довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.

Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Згідно з п. 7 цього Порядку якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

З системного аналізу п. 3 та п. 7 Порядку № 505 вбачається, що у разі звільнення працездатної особи, якій призначено адресну допомогу, через два наступні місяці після звільнення виплата допомоги припиняється та не призначається на наступний період. У той же час, вказані норми не мають обмежень щодо призначення та виплати адресної допомоги особі у разі, коли така особа знов працевлаштовується.

Як встановлено судом, в період з 29.05.2017 по 28.11.2017 позивачем отримувалася адресна грошова допомога на родину в максимальному розмірі 2400,00 грн. на місяць. Під час призначення (продовження) виплати адресної допомоги на зазначений період позивач був працевлаштований. В заяві на продовження виплати від 29.11.2017 позивач зазначив про перебування на обліку в центрі зайнятості, з огляду на що при призначенні адресної допомоги на період з 29.11.2017 по 28.05.2018 згідно рішення від 14.12.2017 позивача не було взято до розрахунку.

Під час звернення позивача із заявою про призначення адресної допомоги 29 травня 2018 року позивач був працевлаштований, що підтверджується відомостями трудової книжки, а тому, враховуючи приписи Порядку № 505, мав право на призначення адресної допомоги.

Суд не приймає доводи відповідача про відсутність в позивача права на отримання адресної допомоги, вмотивовані пунктами 3, 7 Порядку № 505 з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту пункту 7 Порядку 505 вбачається, що зазначений пункт стосується виплати адресної допомоги, призначеної працездатним внутрішньо переміщеним особам, які не працевлаштувалися протягом 2 місяців з дня призначення виплати грошової допомоги. Тобто, на час призначення адресної допомоги такі особи мають бути не працевлаштованими.

В даному випадку рішенням відповідача від 09.06.2017, призначено адресну допомогу позивачу на період з 29.05.2018 по 28.11.2017, коли він був працевлаштований, звільнено позивача було 4 вересня 2017 року, через 3 місяці після призначення адресної допомоги. Відповідно до наявних в матеріалах справи документів виплату призначеної позивачу допомоги на період з 29.05.2017 по 28.11.2017 припинено через закінчення строку призначення цієї допомоги, а не з підстав, передбачених пунктом 7 Порядку 505.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення адресної допомоги з 29.05.2018, а відповідачем помилково при вирішенні питання про призначення позивачу адресної допомоги застосовано положення пунктів 3,7 Порядку № 505.

Суд зауважує, що обраний спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права.

В ході розгляду справи стало відомо, що відповідачем приймались рішення від 06.06.2018 про призначення адресної дороги родині позивача в період з 29.05.2018 по 28.11.2018, рішенням від 12.07.2018 року відповідачем проведений перерахунок призначеної допомоги в межах терміну призначення. Зазначеними рішеннями позивач не включений до розрахунків адресної допомоги, через що був позбавлений права на отримання зазначених виплат.

Виходячи із завдань адміністративного судочинства, закріплених у ст. 2 КАС України, його метою є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 цього Кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Тобто, судовому захисту підлягає порушене право, а відтак, враховуючи прийняття відповідачем рішень від 06.06.2018 та від 12.07.2018, у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в призначенні та виплаті допомоги внутрішньо переміщеній особі суд вважає за необхідне відмовити, оскільки у даному випадку безпосередній вплив на права позивача мають рішення відповідача від 06.06.2018 та від 12.07.2018.

На підставі частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України для ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради від 06.06.2018 та 12.07.2018 в частині непризначення позивачу адресної допомоги з 29.05.2018. Враховуючи висновок суду про відсутність підстав для відмови позивачу у призначенні виплати грошової допомоги з 29.05.2018, вимоги позивача про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Краматорської місткої ради призначити та сплатити щомісячну адресну допомогу внутрішньо-переміщеним особам для покриття витрат на проживання позивачу підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цьогоКодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 704,80 грн. відповідно до квитанції № 29 від 31.07.2018, який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

З огляду на викладене вище, на підставі Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою КМУ від 1 жовтня 2014 року № 505 та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_1) до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (84333, Донецька обл., місто Краматорськ, вулиця Героїв Небесної Сотні, будинок 23, ) про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради від 06.06.2018 та 12.07.2018 в частині непризначення ОСОБА_1 адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 29.05.2018.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради призначити і виплатити ОСОБА_1 адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 29.05.2018.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено та підписано 6 вересня 2018 року.

Суддя Михайлик А.С.