Справа № 528/431/18
Суддя: Федорак Л. М.
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Гребінківський районний суд Полтавської області
_________________________________________________________________
Справа № 528/431/18
РІШЕННЯ

Іменем України

06 вересня 2018 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Федорак Л.М., секретар судового засідання Коваленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 (далі позивач)

до

інспектора СРПП № 2 Гребінківського відділу поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_2 (далі відповідач)

про поновлення строку на оскарження постанови, визнання дій субєкта владних повноважень протиправними, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії БР № 979151 від 09.03.2018 року,

встановив:

18 травня 2018 року позивач звернувся із вищевказаною позовною заявою, в якій просив:

- визнати дії відповідача протиправними;

- скасувати постанову капітана поліції Гребінківського ВП ОСОБА_2 серії БР № 979151 від 09 березня 2018 року про накладення на нього адміністративного штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП як незаконну.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.03.2018 року позивач на автомобілі НОМЕР_1, близько 12 год. 40 хв. рухався по вул. Городищенській в м. Гребінка, де його зупинили працівники поліції. Позивач попросив працівників поліції, щоб вони відрекомендувалися та пояснили йому причину зупинки, на що один з них спитав, чи є в нього страховка, він відповів що є та показав на лобове скло автомобіля, де є відмітка. Незважаючи на пояснення позивача працівник поліції ОСОБА_2 почав складати постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП України. Не приймаючи до уваги заперечення позивача і вимагання надати докази скоєння ним адміністративного правопорушення працівник поліції ОСОБА_2 проігнорував його заяву про ознайомлення з матеріалами адміністративної справи про притягнення його до адміністративної відповідальності та залучення до справи захисника і відразу виніс постанову серії БР № 979151 від 09.03.2018 року про накладення на нього адміністративного штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП України, на прохання позивача надати копію постанову йому було відмовлено. Копію постанови позивачу також не було направлено і поштовим звязком, тому він не мав можливості оскаржити її в установлені законом терміни. Постанову позивач отримав в Гребінківському ВДВС 17.05.2018 року, тому саме цю дату вважає датою вручення йому постанови. Про стягнення з нього штрафу в сумі 425 грн. позивач дізнався з постанови про відкриття виконавчого провадження, яка надійшла з Гребінківського районного відділу ДВС, в якій було зазначено, що сума штрафу подвоюється у звязку з несвоєчасною оплатою основного штрафу і становить 850 грн. На думку позивача свідоме порушення його прав, вимог КУпАП капітаном поліції ОСОБА_2 є протиправними діями, які суперечать Конституції України і іншим вимогам чинного законодавства України.

В судове засідання сторони не зявилися, від позивача надійшла заява згідно якої просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Від відповідача відзиву на позовну заяву не надходило.

Зясувавши обставини, на які сторони посилаються, оцінивши докази, які мають юридичне значення, суд в світлі конкретних обставин справи вважає, що позов належить задовольнити, з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом із копії оскаржуваної постанови встановлено, що 09 березня 2018 року інспектором СРПП № 2 Гребінківського ВП капітаном поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії БР № 979151 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. Згідно постанови позивач 09.03.2018 року о 12 год. 40 хв. в м. Гребінка по вул. Городищенській керував автомобілем «Пежо Партнер», не маючи при собі полюса обовязкового страхування цивільно правової відповідальності, чим порушив п. 21Г ПДР України /а.с. 5/.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до п.2.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - ПДР), на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Підпунктом "ґ" пункту 2.1. ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, крім інших документів, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30.06.1993 року, водій зобов'язаний, зокрема, мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Тобто, водій зобов'язаний мати при собі, та на вимогу працівників поліції пред'являти для перевірки страховий поліс лише у випадках, передбачених законодавством. Ці випадки чітко передбачені Законом України № 1961-IV від 01 липня 2004 року «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).

Зокрема, відповідно до абз. 2 п. 21.2 ст. 21 вищезазначеного Закону № 1961-IV, контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Згідно п. 21.3 ст. 21 Закону № 1961-IV, при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Відповідно до п. 21.4 ст. 21 Закону № 1961-IV встановлено, що у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Як встановлено на підставі копії полісу № АМ/2310904 обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ОСОБА_1 є страхувальником забезпеченого транспортного засобу PEUGEOT PARTNER, д.н.з. НОМЕР_2, строк дії страхового полісу з 08.03.2018 року до 07.03.2019 року /а.с. 8/. Отже, на дату складення протоколу про адміністративне правопорушення, а саме 09.03.2018 року, ОСОБА_1 мав чинний поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак відповідач не надав жодних доказів на підтвердження обставин, викладених ним у оскаржуваній постанові.

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП, застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

До випадків процедури скороченого провадження законом віднесено вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і пятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, частинами першою, другою, третьою і пятою статті 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), а також статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах вїзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, а також у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП).

А тому, зважаючи на притягнення позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, зафіксованого не у автоматичному режимі, відповідач повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення та розглянути відповідну справу за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України, зокрема, у приміщенні Управління патрульної поліції. Недотримання відповідної умови призвело до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

За таких обставин, оскаржувана постанова прийнята не у спосіб, що передбачений законами, необґрунтовано, без урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Власне, стаття 247 КУпАП встановлює, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення; закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, зокрема, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через два місяці з дня вчинення правопорушення.

Беручи до уваги те, що відповідач не надав доказів на підтвердження події і складу правопорушення в діях позивача, на даний момент строки накладення адміністративного стягнення закінчились, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, а позов задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України, з огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати належить компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

На підставі ст.ст. 126, 247, 251, 280, 284 КУпАП, керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 10-11, 77, 241-246, 251, 271-272, 286 КАС України, суд

ухвалив:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора СРПП № 2 Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 979151 від 09.03.2018 року.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України.

Судові витрати компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, шляхом подачі апеляційної скарги Харківському апеляційному адміністративному суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Копію судового рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Позивач ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_3).

Відповідач інспектор СРПП № 2 Гребінківського відділу поліції ГУНП в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_2 (місцезнаходження: вул. Магістральна, 16, м. Гребінка, Полтавська область).

Суддя ОСОБА_3