Справа № 804/3591/18
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 серпня 2018 року Справа № 804/3591/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Наталії Василівни
за участі секретаря судового засіданняТрошиної А.С.
представника відповідача ОСОБА_3
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 звернулись до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в якій просять:
- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_4 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою про відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земель запасу, що розташована за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області видати їй такий дозвіл;
- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_5 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою про відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земель запасу, що розташована за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області видати йому такий дозвіл;
- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_6 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою про відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земель запасу, що розташована за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області видати йому такий дозвіл;
- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_7 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою про відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земель запасу, що розташована за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області видати їй такий дозвіл;
- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_8 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою про відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земель запасу, що розташована за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області видати їй такий дозвіл;
- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_9 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою про відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земель запасу, що розташована за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області видати йому такий дозвіл;
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 травня 2018 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
02 липня 2018 року на адресу суду від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що з метою раціонального використання земельних ділянок, Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області сформовано перелік земельних ділянок, які можуть бути передані в межах норм безоплатної приватизації на території Дніпропетровської області, який було розміщено на офіційному веб-сайті управління. Водночас, земельна ділянка, яку бажають одержати позивачі, не відповідає даному переліку. Також вказав, що вимога щодо зобов'язання відповідача прийняти конкретно визначене рішення є формою втручання в дискреційні повноваження та виходить за межі завдань адміністративного судочинства. В тому числі, від представника відповідача надійшли письмові пояснення по справі, де зазначено, що земельні ділянки включені до переліку земельних ділянок, які виставлені на торги, згідно наказів ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 18.02.2015 року №67 та від 17.06.2015 року №159 "Про відбір виконавця робіт із землеустрою, нормативної грошової оцінки земель та земельних торгів", земельні ділянки, які розташовані на території Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області площею 25 га та 45 га включено до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав оренди на них на земельних торгах, а тому не можуть відчужуватись.
Судове засідання призначене на 12 червня 2018 року відкладено за клопотанням представника відповідача про відкладення розгляду справи на 02 липня 2018 року.
Судове засідання призначене на 02 липня 2018 року відкладено за клопотанням представника позивача про відкладення розгляду справи на 30 липня 2018 року.
Судове засідання призначене на 30 липня 2018 року відкладено за клопотанням представника відповідача про відкладення розгляду справи та представника позивача на 07 серпня 2018 року.
Судове засідання призначене на 07 серпня 2018 року відкладено за клопотанням представника відповідача про відкладення розгляду справи на 28 серпня 2018 року.
Представник позивачів в судове засідання, призначене на 28.08.2018 року, не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на письмовий відзив та письмові пояснення, що міститься в матеріалах справи, у зв'язку з чим у задоволенні позовної заяви просила відмовити.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у грудні 2017 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 звернулись до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області із клопотаннями про надання їм дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованої за межами населеного пункту Могилівської сільської ради Царичанського району у Дніпропетровській області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації, при цьому, до вказаних клопотань були додані копії паспортів, копії ідентифікаційних кодів, графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.
Вважаючи відмову Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області протиправною, позивачі звернулись до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Правовідносини у галузі земельних відносин, повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування у цій галузі та їх повноваження врегульовані Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 308 від 17.11.2016 року, а також Земельним кодексом України.
Згідно пп. 13 п. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 308 від 17.11.2016 року, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб в межах Дніпропетровської області.
Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Згідно ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» № 413 від 07.06.2017 року (далі - постанова КМУ № 413), Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність в межах норм безоплатної приватизації повинні, зокрема, формувати перелік земельних ділянок та визначати площу земельних ділянок, яка передається в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області; щокварталу за 10 днів до закінчення поточного кварталу оприлюднювати перелік земельних ділянок, які пропонується передавати у наступному кварталі (розрахованих за зазначеною формулою), на офіційних веб-сайтах територіальних органів Держгеокадастру за місцем розташування земельних ділянок; надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації відповідно до зазначених переліків, насамперед учасникам антитерористичної операції.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема, невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
При цьому, нормами постанови КМУ № 413 на відповідача покладено додатково обов'язки щодо формування переліку земельних ділянок, визначення площ земельних ділянок, які передаються в межах норм безоплатної приватизації, оприлюднювати такий перелік земельних ділянок на офіційному сайті відповідача та надавати дозволи на розроблення проектної документації із землеустрою, у тому числі для сільськогосподарського призначення відповідно до зазначених переліків насамперед учасникам антитерористичної операції.
Отже, вказана постанова КМУ № 413 врегульовує саме питання надання дозволів на розроблення проектів землеустрою відповідно до сформованих відповідачем Переліків земельних ділянок насамперед учасникам антитерористичної операції.
Суд зазначає, що чинним законодавством (у тому числі і постановою КМУ № 413) не передбачено право суб'єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 Земельного кодексу України.
На переконання суду, така відмова відповідача є необґрунтованою, оскільки формування відповідачем переліку земельних ділянок, який опубліковується на офіційному веб-сайті територіального органу Держгеокадастру, передбачено постановою КМУ № 413, яка врегульовує питання щодо надання земельних ділянок насамперед учасникам антитерористичної операції, тоді як позивачі не є учасниками АТО, а тому застосування її норм до позивачів є необґрунтованим та суперечить положенням ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, оскільки не містить такої підстави для відмови.
При цьому, слід зазначити, що ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, та такої підстави, як невідповідність бажаного місця розташування земельної ділянки переліку земельних ділянок, які опубліковано на офіційному веб-сайті територіального органу Держгеокадастру ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України не містить.
При цьому, посилання представника відповідача на те, що земельні ділянки щодо яких подані клопотання позивачами щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, такі земельні ділянки включені до переліку земельних ділянок, які виставлені на торги, згідно наказів ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 18.02.2015 року №67 та від 17.06.2015 року №159 "Про відбір виконавця робіт із землеустрою, нормативної грошової оцінки земель та земельних торгів", земельні ділянки, які розташовані на території Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області площею 25 га та 45 га включено до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав оренди на них на земельних торгах, а тому не можуть відчужуватись, надаватись у користування, суд оцінює критично, оскільки до суду не надано належних доказів що саме земельні ділянки які зазначають позивачі віднесені на земельні торги.
Відповідно до вимог ст. 118 Земельного кодексу України відповідач має прийняти рішення про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки або прийняти мотивоване рішення про відмову із чітким визначенням однієї з підстав, передбачених ст. 118 Земельного кодексу України. При цьому, отримання відповідного дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування або у власність.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 27.02.2018 року по справі № 545/808/17, яка враховується адміністративним судом у даній справі у відповідності до вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
В позовній заяві позивачі просять суд визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою про відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земель запасу, що розташована за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області.
Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивачів про зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області надати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 дозвіл на розроблення документації із землеустрою про відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земель запасу, що розташована за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, оскільки адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, на відповідність закріпленим в ст. 2 КАС України критеріям, не повинен втручатись у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог прав осіб, що звертаються до суб'єктів владних повноважень, без порушень принципу розподілу влади.
Надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України, відноситься до виключних повноважень органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів.
Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Коли суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд вказує на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначає норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб'єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру.
Тобто, дискреційні повноваження дають можливість на власний розсуд (без узгодження) визначати зміст рішення або вибрати один із кількох варіантів рішення.
Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області при вирішенні питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки наділене дискреційними повноваженнями, а тому при наявності звернення, суб'єкт владних повноважень зобов'язаний самостійно прийняти рішення.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що суд не вправі перебирати на себе дискреційні повноваження відповідача, а тому в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання відповідача видати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 дозвіл на розроблення документації із землеустрою про відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земель запасу, що розташована за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області слід відмовити із зобов'язанням Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області повторно розглянути подані позивачами клопотання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.
В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Розподіл судових витрат здійснено відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст. ст. 139, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 06 вересня 2018 року.

Суддя Н.В. Боженко