Справа № 308/7657/18
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2018-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/6051/18

головуючого судді Онишкевича Т.В.,
суддів Носа С.П., Обрізка І.М.,
з участю секретаря судових засідань Костюка Р.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 липня 2018 року у справі за її позовом до громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою забезпечення передачі іноземця відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію,

суддя(і) у І інстанції Дергачова Н.В.,
час ухвалення рішення 15 год. 39 хв.,
місце ухвалення рішення м. Ужгород,
дата складення повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

6 липня 2018 року командир військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (далі ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив продовжити строк затримання на шість місяців громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 з метою забезпечення передачі його відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, а саме до 12 січня 2019 року.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 липня 2018 року у справі № 308/7657/18 у задоволенні позову було відмовлено. При цьому, виходячи із того, що на момент винесення рішення судом першої інстанції між Україною та Соціалістичною Республікою В`єтнам не укладений Виконавчий протокол до Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав (затвердженої Україною 3 вересня 2008 року та яка набрала чинності для України 10 квітня 2009 року), що фактично унеможливлює застосування в даному випадку процедури реадмісії до відповідача, а також неодержання Чопським прикордонним загоном прикордонним загоном (в/ч НОМЕР_1 ) інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи з метою передачі іноземця відповідно до міжнародних договорів про реадмісію протягом встановлених Угодою строків, суд дійшов висновку про неприпустимість подальшого затримання відповідача.
У апеляційній скарзі Чопський прикордонний загін просить зазначене судове рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд дійшов помилкового та передчасного висновку щодо неможливості проведення реадмісії, оскільки на час розгляду позовної заяви про продовження строку затримання однозначної відповіді щодо неможливості ідентифікувати особи відповідача від компетентних органів не надходило, а термін розміщення та утримання відповідача передбачений законом (до 18 місяців) ще не сплив.
Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 та частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у порядку письмового провадження.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.
Як встановлено слідує з матеріалів справи, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 січня 2018 року було задоволено адміністративний позов Чопського прикордонного загону до громадянина Соціалістичної республіки В`єтнам ОСОБА_1 про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.
Оскільки у відповідача відсутні документи, які дають йому право на виїзд з України, позивач на виконання рішення суду, неодноразово звертався до надзвичайного та повноважного посла В`єтнаму в Україні щодо встановлення особи відповідача (а.с. 12-14).
Разом із тим, на час подання позовної заяви документи для подальшого видворення відповідача у Чопському прикордонному загоні відсутні, відомостей про встановлення особи відповідача немає.
Окрім того, у матеріалах справи відсутні відомості щодо звернень громадянина Соціалістичної республіки В`єтнам ОСОБА_1 про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України та Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Відповідно до частини 1 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, на підставі заяви поданої органом охорони державного кордону до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.
Частинами 11-13 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:
1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;
2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
Отже, нормами чинного законодавства передбачено, що у випадку відсутності співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації та неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, строк затримання такої особи може бути продовжено шляхом подачі відповідного адміністративного позову, який подається кожні шість місяців.
Як слідує з матеріалів справи, позивачем вживались заходи з метою ідентифікації відповідача, шляхом надсилання запитів до надзвичайного та повноважного посла В`єтнаму в Україні, однак відповідна інформація не одержана, а співпраця з боку відповідача під час процедури його ідентифікації відсутня.
Наведені обставини визначені у частині 13 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України. Оскільки позивачем вживалися заходи для ідентифікації відповідача з метою забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) та з огляду на наявність умов, передбачених частиною 13 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких неможливо ідентифікувати відповідача, забезпечити його примусове видворення чи реадмісію у строк затримання, встановлений рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 січня 2018 року у справі № 308/385/18, апеляційний суд приходить до переконання про наявність належних правових підстав для продовження строку затримання відповідача.
У відповідності до приписів статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного адміністративно-правового спору допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Відтак, постанову суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову про задоволення позову.

Керуючись статтями 241, 243, 250, 289, 308, 311, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України задовольнити.
Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 липня 2018 року у справі № 308/7657/18 скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.
Продовжити строк затримання громадянина Соціалістичної республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення передачі його відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію до 12 січня 2019 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді С.П.Нос

І.М.Обрізко

Постанова у повному обсязі складена 10 вересня 2018 року.