Справа № 826/22369/15
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Федотова І.В.

Сорочка Є.О.

при секретарі Архіповій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Імексбанк» Матвієнка Андрія Анатолійовича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Імексбанк», третя особа - Публічне акціонерне товариство «Імексбанк» про зобов'язати вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в акціонерному товаристві «Імексбанк» Северина Ю.П. та, з врахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив: зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ «Імексбанк» Северина Ю.П. включити позивача, як вкладника за договорами з ПАТ «Імексбанк» банківського вкладу від 26 січня 2015 року № і № , до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Імексбанк», за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 травня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Імексбанк» Матвієнко А.А., звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення вимог процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить суд апеляційної інстанції залишити рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та поданий письмовий відзив на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками судового процесу, 26 січня 2015 року між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_4 укладено:

Договір № про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року із вкладом у сумі 33 891,00 гривень, з процентною ставкою 17,00% річних, по 29 квітня 2015 року, відкриті поточний і вкладний рахунки зазначені у Договорі 1, на який перерахована сума визначеного вкладу у повному обсязі;

Договір № про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року із вкладом у сумі 7000,00 доларів США, з процентною ставкою 6,00% річних, по 29 квітня 2015 року, відкриті поточний і вкладний рахунки зазначені у Договорі 2, на який перерахована сума визначеного вкладу у повному обсязі.

За вказаними договорами проценти на суми вкладів Банком не виплачувались.

По закінченню строку дії договорів позивачу відмовлено у поверненні вкладів.

13 червня 20015 року позивач отримав листа за підписом Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Імексбанк» Северина Ю.П. від 03 червня 2015 року № 298, в якому повідомлялося про те, що 26 січня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 50 «Про віднесення ПАТ «Імексбанк» до неплатоспроможних.

На підставі вказаної постанови Виконавчою дирекцією Фонду 26 січня 2015 року прийнято рішення № 16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «ІМЕКСБАНК», згідно з яким в ПАТ «Імексбанк» з 27 січня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Імексбанк» - Северина Юрія Петровича.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду №84 від 23 квітня 2015 року строк проведення тимчасової адміністрації в ПАТ «Імексбанк» та повноваження уповноваженої особи Фонду продовжено до 26 травня 2015 року включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 21 травня 2015 року № 330 у ПАТ «Імексбанк» відкликано банківську ліцензію та запроваджено процедуру ліквідації Банку з 27 травня 2015 року.

Посилаючись на п. 3 ст. 38 та п.п. 3 п. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повідомлено про тимчасове зупинення відповідних виплат з коштів Фонду.

Одночасно, з метою прискорення процесу встановлення всіх обставин та підтвердження характеру «звичайності» проведених ним в період до моменту запровадження тимчасової адміністрації, позивачу запропоновано надати письмові пояснення та додаткові документи, що відсутні в установі АТ «Імексбанк» та які сприятимуть досягненню вказаної мети.

Позивач зауважує, що договори банківського вкладу від 26 січня 2015 року він укладав до прийняття правлінням Національного банку України постанови та її офіційного оприлюднення, а укладені ним договори не містять визначених п. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстав, які могли б свідчити про нікчемність правочинів.

За таких обставин, ОСОБА_4 вважає, що йому безпідставно не відшкодовано кошти за Договором 1 суму вкладу у розмірі 33 891,00 грн. та за Договором 2 - 111 297,20 грн. (з розрахунку 7000,00 доларів США Х 15,8996 грн. - офіційний курс Національного банку України станом на 27 січня 2015 року, тобто на день запровадження тимчасової адміністрації), а загалом - 145 188,20 гривень основного боргу.

07 липня 2015 року позивач звернувся до Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із вимогою про включення до Переліку та Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та здійснення відшкодування коштів за вкладами позивача.

20 липня 2015 року позивач отримав листа Національного банку України № 20-06008/50560 про відсутність правових підстав для втручання у діяльність Фонду та роз'яснення права на звернення до суду.

27 липня 2015 року позивач отримав лист № 4678 за підписом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в АТ «Імексбанк» Северина Ю.П., в якому повідомлялося, що на виконання приписів п. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноваженою особою проведено перевірку укладених Банком протягом року до дня запровадження тимчасової адміністрації договорів банківського вкладу (депозиту) та договорів банківського рахунку (поточних/карткових рахунків), а також обставини зарахування грошових коштів на вказані рахунки, і що результати проведеної перевірки виступають предметом досудового розслідування, порушеного СУ ГУ МВС України в Одеській області (№0000273) та СУ ГУ МВС України у місті Києві (№ ) на предмет встановлення в діях посадових осіб Банку та, можливо, клієнтів ознак протиправних діянь.

Водночас зауважено, що у зв'язку із запровадженням процедури ліквідації питання виплати сум гарантованого відшкодування, у тому числі внесення тих чи інших вкладників до Загального реєстру вкладників згідно поданих Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» списків, є виключною прерогативою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та лежить виключно в площині його компетенції.

Крім того, позивач зазначає, що вклад за договором банківського вкладу від 26 січня 2015 року № ним отримано.

Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів наявності підстав визначених ч. 3 ст. 38 Закону, внаслідок яких правочин позивача з AT «Імексбанк» є нікчемним. Жодних рішень суду чи інших документів Уповноваженою особою Фонду щодо визнання правочинів нікчемними суду надано не було.

Колегія суддів погоджується з даним висновком, виходячи з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом гарантування за вкладами встановлені Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 26, ч. 1, 2, 4 ст. 27 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

За змістом ст. 12 Закону № 4452-VI виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду.

Виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

З аналізу викладених норм вбачається, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку наділена повноваженнями щодо формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з урахуванням обставини, передбаченої ч. 2 ст. 26 Закону № 4452-VI.

Повноваження уповноваженої особи Фонду передбачені ст. 37 Закону № 4452-VI. Згідно з частинами першою та другою зазначеної норми Закону уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку.

На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку; 2) видає накази та розпорядження, дає доручення, обов'язкові до виконання працівниками банку; 4) повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 6) звертається до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку (ч. 2, 3 ст. 37 Закону № 4452-VI).

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

За нормами ч. 5 ст. 27 Закону № 4452-VI протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до ч. 4 ст. 26 цього Закону (ч. 6 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Відповідно до пунктів 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (Положення №14), уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 ч. 4 ст. 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку. Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. Інформація про вкладника в Переліку повинна забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

У пункті 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

З огляду на викладені вище положення, апеляційний суд дійшов висновку, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку наділена повноваженнями на формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (з урахуванням положень ч. 2 ст. 26 Закону № 4452-VI).

Процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі послідовні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Вкладником, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI, є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI вкладом є кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Таким чином, передбачені Законом № 4452-VI гарантії за вкладом поширюються на осіб, які мають правовий статус вкладника неплатоспроможного банку (у розумінні статті 2 Закону № 4452-VI). Такий статус передбачає, з-поміж іншого, наявність у банку вкладу, залученого, зокрема, на умовах договору банківського вкладу (депозиту).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно ч. 1 ст. 1062 ЦК України на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Пунктом 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою Постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за №1172/8493 передбачено, що Банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки.

Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Зі змісту письмових заперечень представника АТ «Імексбанк» та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Імексбанк» від 19 листопада 2015 року вбачається, що на виконання приписів п. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» наказом Уповноваженої особи Фонду від 05 лютого 2015 року № 34-в було створено комісію та призначено проведення перевірки укладених Банком протягом року до дня запровадження тимчасової адміністрації договорів банківського вкладу (депозиту) та договорів банківського рахунку (поточних/карткових рахунків), а також обставин зарахування грошових коштів на вказані рахунки.

Метою проведення перевірки було встановлення фактів штучного створення правових підстав для отримання вкладниками/клієнтами Банку виплат сум гарантованого відшкодування з коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також виявлення правочинів, що можуть містити ознаки нікчемності та підпадати під критерії нікчемності, наведені у п. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За наслідками проведеної перевірки було виявлено ряд правочинів, обставини вчинення яких свідчать про штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання клієнтами Банку сум гарантованого відшкодування з коштів Фонду.

Вказані правочини передбачали вчинення дій, що підпадають під наведені критерії, зокрема: проведення банківських операцій в період застосування обмежень, встановлених постановою Правління Національного банку України від 15 січня 2015 року № 16/БТ «Про віднесення банку до категорії проблемних».

На підставі зазначеної постанови АТ «Імексбанк» віднесено до категорії проблемних та з метою стабілізації діяльності Банку і відновлення його фінансового становища запроваджену певну низку обмежень, у тому числі і заборону здійснювати проведення будь-яких операцій за чинними договорами, що призводять до збільшення гарантованої суми відшкодування з боку Фонду.

З урахуванням викладеного, в установі Банку 16 січня 2015 року було видано наказ № 20-в про дотримання встановлених обмежень.

Фактично всім філіям і відділенням АТ «Імексбанк» з 15 січня 2015 року було заборонено приймати депозитні вклади та/або здійснювати поповнення існуючих депозитних рахунків.

Відповідач стверджує, що приписи зазначеного наказу та встановлені Національним банком України обмеження, відділенням банку № 432 у місті Миколаєві, щодо операцій за банківськими рахунками ОСОБА_4 не дотримано, та укладено два договори банківського вкладу, за якими Банк прийняв від позивача на вкладні (депозитні) рахунки грошові кошти у сумі 33 891,00 грн. та у сумі 7000,00 доларів США.

Вказана обставини, на думку відповідача, свідчать про штучність та фіктивність спірного правочину і створених правових підстав для отримання клієнтами Банку сум гарантованого відшкодування за проведеними операціями та їх нікчемність, а крім того та обставина, що всі операції проводились у час, коли Банк вже мав значну кількість невиконаних грошових зобов'язань перед іншими клієнтами - кредиторами Банку та не міг своєчасно і в повному обсязі виконувати їх грошові вимоги.

Факт нездатності Банку належно виконувати прийняті на себе зобов'язання перед іншими клієнтами підтверджується, зокрема, постановою Правління Національного банку України від 15 січня 2015 року № 16/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до категорії проблемних, де зазначено, що окрім допущення інших порушень, у тому числі існуючих нормативів, залишок коштів на кореспондентському рахунку Банку в Національному банку України є критично низьким і становить лише 25 млн. грн.., в той час як зобов'язання Банку становлять 9 942 млн. грн.., в тому числі перед фізичними особами - 5 411 млн. грн. Недостатній розмір високоліквідних активів свідчить про високий рівень невиконання Банком зобов'язань перед Національним банком та іншими кредиторами. До Національного банку надходять численні скарги від клієнтів про неповернення Банком вкладів, відсотків за вкладами, невиконання розрахункових документів. З початку 2014 року до Національного банку України від клієнтів Банку надійшло 416 скарг. Невідповідність активів Банку за строками погашення до 1-го місяця станом на 11 січня 2015 року становить 1 351 млн. грн.

Однак, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про неможливість зарахування грошових коштів позивача на відкриті у банку рахунки з посиланням на наявність постанови Правління НБУ № 16/БТ, якою АТ «Імексбанк» віднесено до категорії проблемних, оскільки апелянтом під час розгляду справи не доведено, що про наявність зазначеного рішення позивач був повідомлений, або міг бути повідомлений на момент виникнення спірних правовідносин.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що дане рішення Національного банку України є банківською таємницею, а тому позивач не міг і не повинен був знати про його зміст.

Крім того, будь-яких доказів щодо доведення змісту вказаної постанови до співробітників АТ «Імексбанк» суду надано не було.

Відповідно до п. 2 ч. 2 - 3 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 - 2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Разом з тим, відповідачем не надано доказів наявності підстав визначених ч. 3 ст. 38 Закону, внаслідок яких правочин позивача з AT «Імексбанк» є нікчемним. Жодних рішень суду чи інших документів Уповноваженою особою Фонду щодо визнання правочинів нікчемними суду надано не було.

Долучені відповідачем до матеріалів справи документи та надані заперечення не можуть свідчити про нікчемність укладеного правочину.

Посилання апелянта на наявність кримінального провадження та накладення арешту на 361 банківські рахунки фізичних осіб відкриті в ПАТ «Імексбанк», колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки відповідачем не надано доказів у вигляді вироку суду відносно позивача або посадових осіб банку, який би підтверджував протиправність дій щодо укладення спірних договорів та залучення відповідних коштів на рахунки позивача.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що правомірність укладених правочинів, підтверджено самим відповідачем, який здійснив виплату коштів за одним із договорів банківського вкладу від 26 січня 2015 року № у розмірі 33 891,00 гривень. Тоді як виплату за іншим договором банківського вкладу від 26 січня 2015 року № у розмірі 111 297,20 гривень (з розрахунку 7000,00 доларів США х 15,8996 гривень - офіційний курс Національного банку України станом на 27 січня 2015 року, тобто на день запровадження тимчасової адміністрації) здійснено не було.

Відповідно, доводи відповідача про нікчемність правочину позивача не знайшли підтвердження під час вирішення справи.

З огляду на зазначені обставини справи та вказані правові норми, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що ОСОБА_4 протиправно не включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

У зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Імексбанк» Матвієнка Андрія Анатолійовича - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Літвіна

Судді І.В. Федотов

Є.О. Сорочко

Повний текст постанови виготовлено 10 вересня 2018 року.