Справа № 343/993/18
Суддя: Тураш В. А.
Дата ухвалення: 2018-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/993/18
Провадження №: 2-а/0343/41/18
РІШЕННЯ

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2018 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого суддi ОСОБА_1,

секретаря Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до лейтенанта поліції, інспектора взводу ОДДЗ бат.№1 УПП ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №860520 ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до лейтенанта поліції, інспектора взводу ОДДЗ бат.№1 УПП ОСОБА_3, в якому просить скасувати постанову від 24.05.2018 року складену інспектором взводу ОДДЗ бат.№ 1 УПП лейтенантом поліції ОСОБА_3 "Про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі" БР № 860520, стосовно ОСОБА_2.

Свої вимоги мотивує тим, що 24 травня 2018 року о 15:05 год., на автодорозі Київ - Чоп, інспектором взводу ОДДЗ бат №1 УПП лейтенантом ОСОБА_3 на нього було складено «Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР № 860520». Постанова є незаконною та підлягає до скасування з наступних підстав:

Субєкт владних повноважень зупинив автомашину під його керуванням всупереч ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», не пояснивши причину зупинки. Працівник поліції діяв всупереч п.2 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» - «Не проінформував його про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу під його керуванням»

Після зупинки транспортного засобу, інспектор відмовився ознайомити його із складом адміністративного правопоступку.

В постанову внесені неправдиві відомості, оскільки там написано: «Керував т.з не був пристебнутий паском безпеки»», але як вбачається з матеріалів справи, і зокрема його окремих пояснень, що долучені до постанови, ним зазначено, «Що він ,ОСОБА_2, користувався ременем безпеки, відповідно до ПДР П.2.3 (в), і був пристебнутий» .

Отже, в даному випадку мають місце обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення згідно п.1 ст. 247 КУпАП. «Відсутність події і складу адміністративного правопорушення» .

Інспектор поліції, після зупинки автомобіля під його керуванням, звернувся до нього з вимогою передати йому для огляду «Страховий поліс»,на що ним було повідомлено, «що така вимога з його боку є безпідставною, і вона не може бути причиною зупинки його автомобіля».

Для того щоб предявити страховий поліс, він змушений був відчепити пасок безпеки, та дістати його з «бордачка», який знаходиться навпроти пасажирського сидіння, (автомобіль стояв на обочині з включеною аварійною сигналізацією).Після того як субєкт владних повноважень ознайомився із змістом стахового поліса, він попросив його: « назвати все таки причину зупинки», на що він відповів: «Ви на даний час знаходитесь за кермом і не пристебнуті паском безпеки», таким чином була складена Постанова БР № 860520

Крім того постанова «Про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі БР № 860520», виготовлена з порушенням процедури на автодорозі «Київ-Чоп», що є порушенням прав особи на належний захист, про що ним було написано у поясненні яке додається до матеріалів справи.

Крім цього поліцейський виписав постанову, але не розглянув справу по суті, що є протизаконним. У рішенні КСУ від 26.05.2015 справа № 1-11/2015 йдеться, що словосполучення "на місці вчинення правопорушення " і "за місцем його вчинення ", які містяться у статтях 258, 276 КУпАП, мають різне цільове спрямування і різній правовий зміст.Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення , вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглянути справу про адміністративне правопорушення"

Отже, КСУ роз'яснив, що словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення" мають різне значення. Перше означає - на місці де було скоєно порушення ПДР, а друге - місце де розташоване Управління патрульної поліції того населеного пункту, де було скоєно порушення ПДР. Окремо звертає увагу суду на те, що ст.258 КУпАП зобов'язує патрульного поліцейського виносити постанову згідно вимог ст.283 КУпАП.

Правил дорожнього руху він не порушував, разом з тим виконав всі вимоги працівника поліції, щодо зупинки у встановленому місці, та щодо предявлення належних документів на управління транспортним засобом, а також предявив страховий поліс.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 повністю підтримав заявлені позовні вимоги, зіславшись на вищевикладені обставини, просив позов задоволити, скасувати винесену відповідачем постанову про притягнення його до відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП, оскільки він жодного правопорушення не вчиняв, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, інспектор взводу ОДДЗ бат.№1 УПП лейтенанта поліції, ОСОБА_3, в судове засідання не зявився і про причини своєї неявки не повідомив, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений судом, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с.27).

Представник УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_4, (довіреність №109/41/3/01-18 а.с.32) надав до суду відзив на адміністративний позов ОСОБА_2 (а.с.28-31).

Відповідно до ч.1 ст.175 КАС України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11 червня 2018 року про відкриття провадження у адміністративній справі, відповідачу запропоновано в строк до 02 липня 2018 року подати відзив на позов.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, відповідач скористався своїм правом та направив до суду відзив по адміністративній справі за позовом ОСОБА_2,

Відповідно до ч.1 ст.162 КАС України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

Згідно ч.4 ст.162 КАС України до відзиву додаються: 1) докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; 2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Аналізуючи вищевказані норми ст.ст.162, 175 КАС України, суд приходить до беззаперечного висновку, що в разі надіслання на адресу суду відзиву щодо позову, відповідач зобов'язаний копію відзиву направити і на адресу позивача.

Разом з тим, як вбачається з доданих до відзиву відповідача письмових доказів, такі не містять документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу ОСОБА_2, що являється порушенням ч.4 ст.162 КАС України.

При цьому, відзив відповідача з доданими до нього письмовими доказами надійшов до суду в одному примірнику, що свідчить про намір відповідача перекласти його обов'язок визначений КАС України щодо направлення чи вручення такого на Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Разом з тим, відповідно до КАС України, суд не наділений повноваженнями направлення чи вручення відзиву відповідача позивачу.

Таким чином, відповідач не направивши або не вручивши відзив щодо позову позивачу, порушив вимоги ст.ст.162, 175 КАС України.

Крім того, згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи зазначену норму, в разі направлення Долинським районним судом Івано-Франківської області відзиву відповідача з доданими до нього доказами позивачу, судом буде порушено принцип змагальності сторін.

Відповідно до ч.5 ст.162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

Згідно ч.1 ст.163 КАС України у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх визнання або відхилення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.44 КАС України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Таким чином, не направлення або не вручення відповідачем позивачу відзиву щодо адміністративного позову позбавило останнього права, передбаченого КАС України, надати відповідь на такий.

Згідно ч.1 ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що відзив відповідача від 13 липня 2018 року з письмовими доказами щодо адміністративного позову надані з порушенням вимог КАС України, що потягло за собою порушення прав позивача щодо наданні відповіді на нього, відтак суд приходить до беззаперечного висновку, що такий відзив та додані до нього письмові докази являються недопустимими доказами.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відзив відповідача від 13 липня 2018 року з доданими до нього письмовими доказами, визнані недопустимими доказами, відтак суд при вирішенні справи по суті та ухваленні рішення не приймає такі до уваги. Тому з урахуванням цих обставини та положень ст. 205 КАС України судом вирішено не відкладати розгляд даної справи та вирішити її на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події чи складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності

свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ч.5 ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Згідно Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року

за № 1408/27853 з наступними змінами, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 860520 від 24.05.2018 року, винесеної інспектором взводу ОДЗБ бат.№1 УПП у Львівській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_3, (а.с. 7), ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 51,00 грн. Зі змісту даної постанови вбачається, що 24 травня 2018 року о 15.45 год. на а/д Київ-Чоп 610 км + 300м., водій керував транспортним засобом не бувши пристебнутим паском безпеки, чим порушив п.2.3 «в» ПДР.

В поясненні ОСОБА_2, на окремому аркуші від 24.05.2018 року (а.с.5) зазначено, що працівники поліції відмовилися ознайомити його з його правами, та надати правову допомогу.

Як пояснив суду позивач, 24.05.2018 року він дійсно керував автомобілем NISSAN X-TRAIL , номерний знак НОМЕР_1, по автодорозі Київ-Чоп, однак він під час руху транспортного засобу був пристебнутий пасками безпеки. Зупинившись на вимогу працівника поліції та почувши причину зупинки, він, щоб надати на вимогу інспектора належні документи на управління транспортним засобом та страховий поліс, які знаходились в бардачку, відстебнув пасок безпеки.

Вищенаведені пояснення позивача в судовому засіданні нічим не спростовані.

Крім того, суд вважає, що пояснення позивача є логічними та послідовними, оскільки він від самого початку, тобто з моменту зупинки автомобіля працівниками поліції, категорично стверджував, що він був пристебнутий паском безпеки.

При винесенні даного рішення суд також враховує те, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак відповідач не представив жодних належних та допустимих доказів, які б спростували твердження позивача, тому усі сумніви щодо доведеності вини останнього тлумачаться на його користь.

Також в судовому засіданні не здобуто доказів дотримання відповідачем вимог п.9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, зокрема, щодо вирішення клопотання позивача про надання йому права захист.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено незаконно, оскільки дослідженими в судовому засіданні доказами не підтверджено факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП, а тому постанову серії БР № 860520 від 24.05.2018, винесену інспектором взводу ОДЗБ бат.№1 УПП у Львівській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_3 слід визнати протиправною та скасувати.

Згідно з п.3 ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи

бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасування рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, тому суд вважає за необхідне провадження в справі закрити, оскільки відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На пiдставi ст.ст. 9, 122, 247, 251, 258, 268, 276, 280, 283, 284, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 з наступними змінами, керуючись ст.ст. 242-246,250,286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії БР № 860520 від 24.05.2018 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 51,00 грн. за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП, винесену інспектором взводу ОДЗБ бат.№1 УПП у Львівській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_3, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, що були відсутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення в той же строк з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_2, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: лейтенант поліції ОСОБА_3 інспектор взводу по обслуговуванні доріг державного значення батальйону №1 управління патрульної поліції у Львівській області , що знаходиться за адресою: 79053, м.Львів вул. Перфецького,19.

Суддя:

Повний текс рішення виготовлено 14.09.2018 р.