Справа № 814/1391/18
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2018-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2018 р. № 814/1391/18
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В. В., розглянувши в порядку письмового провадження справу
за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ), м. Миколаїв, 54056
до відповідача:Генерального штабу Збройних сил України, пр. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168
про:визнання дій протиправними; зобов`язання вчинити певні дії,

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:
визнати дії суб`єкта владних повноважень начальника Генерального штабу ЗС України, який пунктом 32 параграфу 5 Наказу №189 від 07.04.2018 звільнив позивача з військової служби у запас за пунктом «и» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог частини 8 цієї статті (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем), протиправними;
зобов`язати начальника Генерального штабу ЗС України скасувати пункт 32 параграфу 5 Наказу №189 від 07.04.2018, яким позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом «и» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог частини 8 цієї статті (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем).
Відповідачем у позові ОСОБА_1 визначив Генеральний штаб Збройних Сил України (надалі Генеральний штаб).
В обґрунтування вимог позивач вказав, що видання наказу не відповідало пункту 2281 затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (надалі Положення).
У відзиві на позовну заяву (арк. спр. 55-62) відповідач зазначив, що при виданні наказу начальник Генерального штабу діяв відповідно до вимог законодавства.
Позивач подав відповідь на відзив (арк. спр. 66-68), а відповідач заперечення на відповідь на відзив (арк. спр. 70-72).
В судовому засіданні представник позивача вимоги адміністративного позову підтримав, представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити.
Дослідивши письмові докази, суд
В С Т А Н О В И В:
З 01.08.2013 підполковник ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого викладача циклової комісії військово-спеціальних дисциплін (бойового застосування авіаційного озброєння та систем управління) Спеціалізованого центру бойової підготовки авіаційних фахівців Збройних Сил України Харківського національного університету Повітряних Сил.
Наказом ТВО командира військової частини НОМЕР_1 від 01.02.2018 № 6 отд «Про результати службового розслідування» (арк. спр. 21-22) за невихід на службу без поважних причин, порушення абзаців 3, 5 статті 11, статей 12, 13, 14, абзацу 1 статті 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзацу 1 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України позивачу було оголошено догану.
Наказом ТВО командира військової частини НОМЕР_1 від 06.02.2018 № 11 отд «Про результати службового розслідування» (арк. спр. 77) за порушення правил безпеки, що не спричинило тяжких наслідків, порушення абзаців 1, 6, 10 статті 11, статей 12, 13, 14, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та вимог командира військової частини НОМЕР_1 позивачу було оголошено сувору догану.
Пунктом 32 § 5 наказу начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 07.04.2018 № 189 (надалі Наказ, акр. спр. 10) позивача було звільнено у запас за пунктом «и» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем), відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог частини восьмої цієї ж статті.
При прийнятті рішення суд виходив з такого.
У «Контракті про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» (додаток 1 до Положення) визначено, що військовослужбовець бере на себе зобов`язання зокрема «… свято і неухильно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги … сумлінно і чесно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів (начальників) … сумлінно виконувати службові обов`язки за посадами, які займатиме протягом строку Контракту, а також особливі обов`язки, визначені статутами Збройних Сил України …».
Відповідно до чинної станом на 07.04.2018 (дата видання Наказу) редакції статті 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (надалі Закон), звільнення військовослужбовців з військової служби у запас здійснюється, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби (пункт 1 частини першої). Як вказано у пункті «и» частини шостої, контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.
На думку позивача, видання Наказу було безпідставним, оскільки відповідач не довів факт систематичного невиконання позивачем умов контракту.
Суд з доводами позивача не погодився.
Згідно з абзацом першим пунктом 2281 Положення, звільнення з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем здійснюється у разі, коли протягом останніх 12 місяців за неналежне виконання або відмову від виконання взятих на себе під час укладення контракту про проходження військової служби чи контракту про навчання обов`язків він два або більше разів у сукупності притягувася до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни в Міністерстві оборони України, чи після попередження військовослужбовця про неповну службову відповідність він не виправив своєї поведінки і це стягнення не відіграло своєї ролі, а також у разі відмови курсанта, з яким укладено контракт про навчання, від проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського складу або офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу.
Таким чином, підставою для звільнення є зокрема повторне протягом останніх дванадцяти місяців служби притягнення військовослужбовця на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, при чому за таке порушення, яке враховується для оцінки стану дисципліни в Міністерстві оборони України.
Додатком 12 до затвердженої наказом Міністерства оборони України від 28.07.2016 № 388 «Інструкції про надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, адміністративні корупційні та військові адміністративні правопорушення, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України» передбачено, що «порушення правил безпеки, що не створило загрози загибелі людей чи не спричинило інших тяжких наслідків або не заподіяло шкоди здоров`ю потерпілого» (пункт 5) та «невихід військовослужбовця (крім строкової військової служби) на службу та самовільне залишення місця служби без поважних причин більше 3 годин протягом робочого дня» (пункт 6) є порушеннями військової дисципліни, які обліковуються для оцінки стану військової дисципліни.
Оскільки матеріалами справи підтверджена наявність умов для видання відповідачем Наказу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Судові витрати по справі відсутні.
Керуючись статтями 9, 12, 19, 77, 241-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 ), паспорт серії НОМЕР_2 ) до Генерального штабу Збройних сил України (пр. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ідентифікаційний код 22991050) відмовити.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна