Справа № 766/16521/18
Суддя: Майдан С. І.
Дата ухвалення: 2018-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

за участю секретаря Найдишак В.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

перекладача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні справу за адміністративним позовом Дніпровського районного відділу у м.Херсоні Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області до ОСОБА_2 Зухриддіна Нематовича про примусове видворення за межі України,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить примусово видворити за межі України громадянина ОСОБА_4 Узбекистану ОСОБА_2 Зухриддіна Нематовича, ІНФОРМАЦІЯ_1; затримати з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають і Україні громадянина ОСОБА_4 Узбекистану ОСОБА_2 Зухриддіна Нематовича, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою забезпечення видворення за межі України строком на 6 місяців. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що громадянин ОСОБА_4 Узбекистану ОСОБА_2 Зухриддін Нематович, ІНФОРМАЦІЯ_1, прибув на територію України літаком через КПП «Бориспіль» у приватних справах по паспортному документу серії АА-1215101, виданого 15.04.2013 року, строком дії до 14.04.2023 року. З 23.08.2017 року відповідач ухиляється від виїзду з України та знаходиться на території України після закінчення відповідного терміну перебування, чим порушує вимоги статті 4, 26, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». 20.02.2018 року відносно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення. Постановою від 20.02.2018 року накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн., який був сплачений правопорушником в повному обсязі. З метою забезпечення вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» інтересів національної безпеки України чи охорони громадського порядку, захисту прав та законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні, Дніпровським РВ у м.Херсоні УДМС України в Херсонській області 20.02.2018 року прийнято рішення №11 про примусове повернення за межі України та зобовязано його покинути територію України у термін до 22.03.2018 року. Повідомленням №10/1863 від 20.02.2018 року було повідомлено керівника Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про прийняте рішення про примусове повернення з забороною вїзду строком на 3 роки відносно відповідача. ОСОБА_2 отримав рішення про примусове повернення, про що свідчить його особистий підпис, однак на сьогоднішній день територію України не покинув. Відповідач свідомо протягом тривалого періоду часу грубо порушує законодавство України, яке визначає статус іноземців та осіб без громадянства в Україні, немає постійного місця проживання в Україні та законних джерел доходу, не вживає будь-яких заходів щодо легалізації перебування в Україні, тому позивач вважає що в даному випадку наявні підстави для примусового видворення ОСОБА_2 за межі України та його затримання з метою забезпечення видворення на строк 6 місяців з поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. У зв'язку з цим позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.09.2018 року за заявою представника позивача залишені без розгляду позовні вимоги в частині затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають і Україні громадянина ОСОБА_4 Узбекистану ОСОБА_2 Зухриддіна Нематовича, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою забезпечення видворення за межі України строком на 6 місяців.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову про його видворення не заперечував.

Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як вбачається з копії паспорта Р АА1215101 від 15.04.2013 року ОСОБА_2 Зухриддін Нематович, 13.04.1988 року є громадянином ОСОБА_4 Узбекистану.

20.02.2018 року Дніпровським РВ у м.Херсоні УДМС України в Херсонській області на громадянина ОСОБА_4 Узбекистану ОСОБА_2 Зухриддіна Нематовича складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ПР МХС №039260 за порушення правил перебування іноземців в Україні, та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Постановою Серії ПН МХС №039260 від 20.02.2018 року, складеною Дніпровським РВ у м.Херсоні УДМС України в Херсонській області, відповідно до ч.1 ст.203 КУпАП, на громадянина ОСОБА_4 Узбекистану ОСОБА_2 Зухриддіна Нематовича накладено штраф у розмірі 510,00 грн. Штраф сплачено в повному обсязі, що підтверджується копією квитанції №5856589 від 20.02.2018 року.

Рішенням №11 Дніпровського РВ у м.Херсоні УДМС України в Херсонській області про примусове повернення з України громадянина ОСОБА_4 Узбекистану ОСОБА_2 Зухриддіна Нематовича, від 20.02.2018 року було вирішено примусово повернути за межі України громадянина ОСОБА_4 Узбекистану ОСОБА_2 Зухриддіна Нематовича, та зобов'язано його покинути територію України у термін до 22.03.2018 року, рішення з забороною вїзду на 3 роки.

Повідомленням №10/1863 від 20.02.2018 року було повідомлено керівника Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про прийняте рішення про примусове повернення з забороною вїзду строком на 3 роки відносно відповідача.

ОСОБА_2 отримав рішення про примусове повернення, про що свідчить його особистий підпис, однак на сьогоднішній день територію України не покинув.

ОСОБА_2 рішення Дніпровського районного відділу у м.Херсоні Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області не виконав.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в'їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

В силу вимог ч.1 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Згідно з частиною 1 статті 30 Закону № 3773-VI Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

З аналізу наведених норм вбачається, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеного рішення адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання такого рішення.

Таким чином, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Тобто, обов'язковим є попереднє прийняття компетентним органом рішення про примусове повернення.

Адміністративний суд не має повноважень на примусове видворення іноземця чи особи без громадянства до прийняття компетентним органом щодо цього іноземця чи особи без громадянства рішення про примусове повернення.

Зазначене узгоджується також з позицією, викладеною в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 №1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні».

Крім того, аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.12.2016 року у справі № 359/7066/16-а.

Відповідно до ст.288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Між тим, частина 1 статті 289 КАС України визначає що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що позов про затримання щодо іноземця або особи без громадянства може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі.

У підпункті "f" п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Європейський суд з прав людини у справі «Ливада проти України» (рішення від 26 червня 2014 року) зазначив, що проголошуючи право на свободу, пункт статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в не допущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків із права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті положення пункту 1 статті 5 про захист прав людини і основоположних свобод. Застосування адміністративного затримання для забезпечення доступності особи для подальшого кримінального провадження становить свавільне позбавлення свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «ОСОБА_5 проти Франції» (рішення від 25 червня 1996 року) та у справі «Дугуз проти Греції» (рішення від 06 березня 2001 року) вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

Враховуючи те, що відповідач відповідно до ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», грубо та свідомо порушив законодавство України, останній не підпадає під захист статті 3 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» тому суд має всі підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виїзду за межі території України.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги, що громадянин ОСОБА_4 Узбекистану ОСОБА_2 Зухриддін Нематович, грубо порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, ухиляється від виїзду із України, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішень про його примусове повернення, що є підставою для прийняття судом рішення про примусове видворення відповідача за межі України.

Враховуючи, що позовні вимоги є обґрунтовані, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

В силу приписів п.3 ч.2 ст.371КАС України звернути до негайного виконання рішення в частині примусового видворення.

Керуючись ст.ст.6,7,9,72-77, 241-246, 288-289, 371 КАС України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд

вирішив:

Позов Дніпровського районного відділу у м.Херсоні Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області до ОСОБА_2 Зухриддіна Нематовича про примусове видворення за межі України задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянина ОСОБА_4 Узбекистану ОСОБА_2 Зухриддіна Нематовича, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду допустити до негайного виконання.

Належним чином завірену копію рішення суду невідкладно видати особам, які беруть участь у справі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.І.Майдан

Повний текст рішення суду виготовлений 07.09.2018 року.

Суддя С.І.Майдан