Справа № 813/3100/17
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 вересня 2018 року

Київ

справа №813/3100/17

адміністративне провадження №К/9901/52044/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2017 року у справі № 813/3100/17 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області було залишено без руху, оскільки касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження, а доводи податкового органу щодо поновлення строку визнано необґрунтованими, скаржнику надано строк для усунення вищевказаного недоліку касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху, скаржником на адресу суду було направлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

В обґрунтування поважності підстав пропуску строку касаційного скарження при поданні касаційної скарги відповідач вказує на те, що ухвалою Верховного Суду від 23.01.2018 касаційну скаргу було залишено без руху, у зв'язку з відсутністю сплати судового збору. Ухвалою Верховного Суду від 20 лютого 2018 року в задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги було відмовлено та касаційну скаргу повернуто скаржнику.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту б частини п'ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.20117) учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Обґрунтовуючи висновки про обов'язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов'язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, тільки наявність об'єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Невиконання вимог ухвали про залишення вперше поданої касаційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку касаційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає касаційну, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судового рішення.

Розглянувши подану заяву про поновлення строку касаційного оскарження суд вважає, що строк було пропущено не з поважних причин, а через невиконання приписів процесуального закону внаслідок чого касаційна скарга судом касаційної інстанції поверталась скаржнику, що дає підстави суду визнати наведені скаржником підстави про поновлення пропущеного строку касаційного оскарження не поважними, а доводи - необґрунтованими.

Належними доказами поважності підстав значного пропуску строку на касаційне оскарження, у зв'язку з відсутністю коштів для сплати судового збору за звернення до суду з касаційною скаргою, є докази, які б підтверджували сукупність послідовних та регулярних дій податкового органу, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору фінансування з Державного бюджету України, які б свідчили, що податковий орган дійсно бажає реалізувати своє право на касаційне оскарження у даній справі у найкоротші строки.

Утім, податковим органом не було надано суду доказів вчинення активних та послідовних дій, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору безпосередньо у справі № 813/3100/17 фінансування з Державного бюджету України, наприклад, звернення до вищестоящого податкового органу або до органу казначейства з обґрунтуванням необхідності касаційного оскарження судових рішень у справі та відповідним запитом про виділення коштів для сплати судового збору у період з виникнення права на касаційне оскарження та до звернення із касаційною скаргою вдруге.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов'язані з дійсно непереборними та об'єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання касаційної скарги.

Разом з тим, проміжок часу, який сплинув після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції до звернення з касаційною скаргою повторно, є досить тривалим, перевищує процесуальний строк, встановлений частиною 2 статті 212 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому ця обставина не може не бути врахована при вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень у справі № 813/3100/17.

Зважаючи на викладене, зазначені відповідачем підстави для поновлення строку касаційного оскарження не можна визнати поважними, оскільки останні не є такими, що не залежать від волі особи, яка подає касаційну скаргу, і не надають їй права у будь-який необмежений після спливу цього строку час реалізовувати право на касаційне оскарження судових рішень.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для визнання наведених скаржником у клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження інших підстав пропуску такого строку поважними.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-УІІІ) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 4 частини 1 статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання Головного управління ДФС у Львівській області про поновлення строку на касаційне оскарження відмовити.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2017 року у справі № 813/3100/17.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: підписІ.А. Васильєва
підписС.С. Пасічник
підписВ.П. Юрченко