Справа № 607/14994/17
Суддя: Дзюбич В. Л.
Дата ухвалення: 2018-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.08.2018 Справа №607/14994/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Дзюбича В.Л.,

за участю секретаря Зубко О.Я.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Матуса Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними, зобов»язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Тернопільського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати йому пенсії як працюючому пенсіонеру, зобов»язати відповідача здійснити перерахунок та виплату йому призначеної пенсії за віком за період з 01.09.2015 року по 30.11.2017 року, доплативши утриману частину у розмірі 7530,57 грн. з урахуванням компенсації втрати частини доходів та надалі виплачувати пенсію у повному розмірі. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він перебуває на обліку у Тернопільському об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області та отримує пенсію за віком. Однак відповідач без належних на те підстав виплачує йому пенсію у розмірі 85% мотивуючи це тим, що він зареєстрований як фізична особа-підприємець, а тому він повинен отримувати пенсійні виплати у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ у розмірі 85%, як працюючий пенсіонер. Вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його конституційне право на соціальний захист, оскільки з часу призначення пенсії у 2013 році він ніде не працював та при зверненні за призначенням пенсії надав відповідачу Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про те, що він не включений до реєстру, а також довідку з Тернопільської ОДПІ ГУ Міндоходів у Тернопільській області, відповідно до якої він знятий з податкового обліку як само зайнята особа ще 15.07.2005 року. Незважаючи на його неодноразові звернення Тернопільське об»єднань управління Пенсійного фонду України Тернопільської області відмовляється провести йому нарахування та виплачу недоотриманої частини пенсії та надалі продовжує виплачувати кошти у меншому розмірі. Відповідно до ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Із врахуванням наведеного, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 20.08.2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов»зання Тернопільське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Тернопільської областіздійснити перерахунок та виплату пенсії у повному обсязі за період з 01.09.2015 року по 22.05.2017 року залишено без розгляду.

Тернопільським об»єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області подано відзив на позов, в якому зазначено, що з 05.04.2013 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнобов»язкове пенсійне страхування». Відповідно до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов»язкового державного соціального страхування з 26.11.2003 року ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець. У відповідь на запит відповідача Тернопільською ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області повідомлено, що згідно інформаційних баз ОСОБА_1 перебував на податковому обліку як фізична особа-підприємець з 26.11.2003 року по 15.07.2005 року, станом на 06.07.2016 року позивач знятий з податкового обліку, проте всупереч вимог ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» не завершив державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності. За таких обставин позивач перебуває на обліку як працюючий пенсіонер та отримує пенсію у розмірі визначеному ст.47 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». Підстави для нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходу відсутні, оскільки виплата пенсії проводиться відповідачем у встановленому розмірі без порушення термінів її виплати. Також відповідач зазначив, що позивачем пропущено законодавчо встановлений шестимісячний строк на звернення до суду, який обчислюється з дня коли останній дізнався про порушення своїх прав.

У поданій відповіді на відзив ОСОБА_1 зазначив, що в травні 2016 року звернувся до відповідача із заявою про виплату пенсії у повному розмірі до якої додав Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про те, що він не включений до реєстру, а також довідку з Тернопільської ОДПІ ГУ Міндоходів у Тернопільській області про те, що він знятий з податкового обліку як самозайнята особа з 15.07.2005 року і згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків з четвертого кварталу 2013 року він не отримує інших доходів окрім пенсії.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача Тернопільського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області просить у задоволенні позову відмовити з мотивів наведених у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку у Тернопільському об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області та з 05.04.2013 року отримує пенсію за віком згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Нарахування та виплата пенсії ОСОБА_1 здійснюється відповідачем у розмірі 85 відсотків призначеного розміру як працюючому пенсіонеру, а саме: 1973,91 грн.-розмір пенсії за віком(3510,13*0,50963+21,48+163,56), де:0,50963-коефіцієнт страхового стажу з врахуванням збільшення величини оцінки одного року на 1,35%; 21,48 грн. -доплата за 2 роки понаднормового стажу (1074,00*2%); 163,56 грн. -фіксована сума індексації пенсії; 278,91 грн.-відрахування в період роботи відповідно до ст. 47 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

В травні 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії як непрацюючому пенсіонеру, до якої долучив Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про те, що він не числиться в реєстрі як фізична особа-підприємець.

Листом №11/01 від 15.07.2017 року відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що в ході проведеної перевірки інформації про юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрованих до 01.07.2004 року та не включених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань надіслано запит до органу виконавчої влади, в якому проводилась державна реєстрація. Згідно відповіді Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області станом на 06.07.2016 року позивач знятий з податкового обліку, однак не завершив державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності, а тому перебуває на обліку в Тернопільському об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області як працюючий пенсіонер.

На повторне звернення позивача листом №638/Я-11 від 13.01.2017 року відповідач відмовив позивачу у проведенні перерахунку пенсії як непрацюючому пенсіонеру та виплаті компенсації втрати частини доходу з аналогічних підстав, та вказав на те, що для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 слід особисто подати заяву про державну реєстрацію припинення у Відділ державних реєстраторів Тернопільської міської ради.

Згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1, останній з листопада 2003 року трудову діяльність не здійснював.

У відповідності до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №22905315 від 06.06.2017 року ОСОБА_1 не включений до реєстру як фізична особа-підприємець.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, що надані Тернопільською ОДПІ ДФС України за вих. № 242 від 26.02.2018 року в період з другого кварталу 2005 року по четвертий квартал 2017 року інформація про отримання ОСОБА_1 доходів від провадження підприємницької діяльності відсутня.

В силу ч.1 ст.46 Конституції України громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

У відповідності до ст.24 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» до страхового стажу зараховують період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637.

У відповідності до ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору(контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно(у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Статтею 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із змінами, внесеними Законом №213-VIII від 02.03.2015 року та Законом України №911-VIII від 24.12.2015 року передбачено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року та в період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Пунктом 2.21 Порядку подання та оформлення документів для призначення(перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1566/11846 від 27.12.2005 року передбачено, що документами, які підтверджують, що особа не працює(не провадить діяльність, пов»язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування), є: трудова книжка, індивідуальні відомості про застраховану особу та відомості про відсутність інформації про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця за наявними в органі, що призначає пенсію, даними.

Як встановлено судом, при звернені до відповідача із заявою про перерахунок та призначення пенсії у повному обсязі як непрацюючому пенсіонеру позивач надав необхідні документи, які підтверджують той факт, що на момент призначення пенсії він не здійснював трудову діяльність, зокрема копію трудової книжки та Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які підтверджують, що на момент призначення пенсії ОСОБА_1 не працював за наймом на умовах трудового договору(контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством та не здійснював підприємницької діяльності.

Водночас відповідач у своїх запереченнях посилається на повідомлення Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області №23017/7/08-01-19-18 від 07.07.2016 року відповідно до якого ОСОБА_1 перебував на податковому обліку як фізична особа-підприємець в період з 26.11.2003 року по 15.07.2005 року. Станом на 06.07.2016 року ОСОБА_1 знято з податкового обліку, проте останній не завершив державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності.

У відповідності до ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в редакції від 01.04.2005 року, що діяла станом на 15.07.2005 року, тобто на момент припинення ОСОБА_1 підприємницької діяльності, державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться у разі: 1) прийняття фізичною особою - підприємцем рішення про припинення підприємницької діяльності; 2) смерті фізичної особи - підприємця; 3) постановлення судового рішення про оголошення фізичної особи померлою або визнання безвісно відсутньою; 4) постановлення судового рішення про визнання фізичної особи, яка є підприємцем, недієздатною або про обмеження її цивільної дієздатності; постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в редакції від 01.04.2005 року для внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення фізичної особи - підприємця щодо припинення нею підприємницької діяльності фізична особа - підприємець або уповноважена нею особа повинні подати державному реєстратору

(надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) такі документи:

нотаріально посвідчену заяву про припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем; документ, що підтверджує внесення плати за публікацію повідомлення про прийняття фізичною особою - підприємцем рішення щодо припинення підприємницької діяльності.

Державний реєстратор за відсутності підстав для залишення документів, які подані для внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення фізичної особи - підприємця щодо припинення нею підприємницької діяльності, без розгляду зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня з дати надходження цих документів внести до Єдиного державного реєстру запис про рішення щодо припинення нею підприємницької діяльності та передати органам статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування повідомлення про внесення такого запису.

Для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням фізична особа - підприємець або уповноважена нею особа не раніше двох місяців з дати публікації повідомлення у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації подає

державному реєстратору особисто (надсилає рекомендованим листом з описом вкладення) такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної

реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням; свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця;

довідку відповідного органу державної податкової служби про зняття фізичної особи - підприємця з обліку як платника податків; довідку відповідного органу Пенсійного фонду України про зняття з обліку; довідки відповідних органів фондів соціального страхування про зняття з обліку.

За відсутності підстав для залишення документів, які передбачені частиною тринадцятою цієї статті, без розгляду державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про проведення державної реєстрації припинення

підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем є датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем.

У своїх поясненнях у судовому засіданні позивач вказав, що після прийняття ним рішення про припинення підприємницької діяльності у 2005 році, він в установленому порядку звернувся до державного реєстратора та вчинив усі необхідні дії, спрямовані на припинення діяльності. Як наслідок, він був знятий з податкового обліку, з серпня 2005 року не отримує будь-яких доходів від провадження підприємницької діяльності, а відомості про нього, як фізичну особу-підприємця в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні, що підтверджується долученими до матеріалів справи доказами. У відповідача відсутні будь-які підстави стверджувати про те, що з моменту призначення пенсії за віком по даний час він є самозайнятою особою та не припинив підприємницьку діяльність.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд не бере до уваги посилання представника відповідача на лист Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області №23017/7/08-01-19-18 від 07.07.2016 року, оскільки викладена у вказаному повідомленні інформація про те, що ОСОБА_1 не завершив процедуру припинення підприємницької діяльності не підтверджена будь-якими іншими доказами та спростовується наявним у матеріалах справи Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №22905315 від 06.06.2017 року відповідно до якого відомості про реєстрацію ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця у реєстрі відсутні.

Інших доказів на підтвердження поданих заперечень відповідачем суду не представлено. За таких обставин, суд не враховує вказаний лист Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області в якості належного та допустимого доказу.

Окрім цього, із направленого позивачу листа Тернопільського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області за вих. №11/01 від 165.07.2016 року вбачається, що в травні 2015 року ОСОБА_1 було проведено перерахунок пенсії як непрацюючому пенсіонеру з 16.07.2013 року та дораховано страховий стаж з 01.06.2015 року, який склав 37 років 9 місяців 27 днів.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем при зверненні до відповідача із заявою про проведення перерахунку та призначення пенсії у повному обсязі необхідні документи, які підтверджують той факт, що на момент призначення пенсії він не працював за наймом на умовах трудового договору(контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством та не здійснював підприємницької діяльності, а саме: копію трудової книжки та Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак відповідачем йому відмовлено у призначенні пенсії у повному обсязі, чим порушено право позивача на отримання належних йому пенсійних виплат.

У відповідності до ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку із порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу(особи).

Згідно ст.46 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв»язку із порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Аналізуючи наведені обставини та досліджені докази, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 для проведення перерахунку та призначення пенсії у повному обсязі як непрацюючому пенсіонеру подано відповідачу документи, які свідчать про те, що позивач з часу призначення пенсії підприємницьку діяльність не здійснює та не отримує доходу від такої діяльності, однак відповідачем відмовлено у здійсненні такого перерахунку без належних підстав, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 призначеної пенсії за віком як працюючому пенсіонеру, зобов»язавши Тернопільське об»єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії за віком у повному обсязі, починаючи з 23.05.2017 року, тобто в межах строку позовної давності, з урахуванням компенсації втрати частини доходів.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов»язання відповідача надалі виплачувати йому пенсію у повному обсязі слід відмовити, оскільки судовому захисту підлягають порушені права, свободи та інтереси особи, а не такі, які можуть бути порушені у майбутньому. Діючим законодавством не передбачено такий спосіб захисту порушених прав як зобов'язання вчиняти певні дії на майбутнє.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1, право компенсування судових витрат, понесених стороною на користь якої ухвалено рішення, визначене ст. 139 КАС України, тому суд вважає, що сплачений позивачем судовий збір у сумі 640,00 грн. слід компенсувати останньому за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області.

Керуючись с.т.19 Конституції України, ст.ст. 6, 9, 19, 72 - 77, 139, 242 - 246, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст.ст.1,62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст.24,47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.46,47 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», в редакції від 01.04.2005 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Тернопільського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 призначеної пенсії за віком, як працюючому пенсіонеру.

Зобов»язати Тернопільське об'єднане управління пенсійного фонду України Тернопільської області(46001, м. Тернопіль, вул. Руська, 17, ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1( АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) призначеної пенсії за віком у повному обсязі, починаючи з 23 травня 2017 року з урахуванням компенсації втрати частини доходів.

У задоволенні решти позовних вимог-відмовити.

Сплачений позивачем судовий збір в розмірі 640,00 грн. відшкодувати ОСОБА_1( АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (46001, м.Тернопіль вул.Руська, 17, ).

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному п. 15.5 Розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич