Справа № 804/5866/17
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

11 вересня 2018 року

справа №804/5866/17

адміністративне провадження №К/9901/54800/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач)

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2018 року (судді Чумак С.Ю., Чабаненко С.В., Юрко І.В.) у справі № 804/5866/17 за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним і скасування наказу,

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправним та скасування наказу податкового органу від 7 вересня 2017 року №1933 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

30 жовтня 2017 року постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду (головуючий суддя - Букіна Л.Є.) у задоволенні позову відмовлено, з мотивів правомірності оскаржуваного наказу та прийняття його на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

14 червня 2018 року постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду скасовано постанову суду першої інстанції, прийнято нову, якою позов задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ податкового органу від 07 вересня 2017 року № 1933.

Задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з протиправності спірного наказу внаслідок недоведення податковим органом наявності підстав для проведення перевірки, передбачених підпунктами 78.1.3 та 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

У липні 2018 року відповідач подав касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій податковий орган посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме положень пункту 42.2 статті 42, підпунктів 78.1.3, 78.1.4 пункту 78.1, пункту 78.2 статті 78 Податкового кодексу України, статей 71, 242 Кодексу адміністративного судочинства України. Скаржник обґрунтовує правомірність своїх дій, просить скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити без змін постанову суду першої інстанції.

22 серпня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрите касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача та витребувано з Дніпропетровського окружного адміністративного суду справу №804/5866/17.

31 серпня 2018 року справа №804/5866/17 надійшла до Верховного Суду.

10 вересня 2018 року надійшов відзив позивача на касаційну скаргу до Верховного Суду, яким платник податків просить залишити касаційну скаргу без задоволення.

Касаційний розгляд справи здійснюється у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що 7 вересня 2017 року виконувачем обов'язків начальника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби видано наказ №1933 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (далі - наказ №1933).

Підставами проведення перевірки у Наказі № 1933 вказано положення підпунктів 78.1.3, 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України та визначено її предмет - питання дотримання вимог податкового законодавства України, правильності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на прибуток та податку на додану вартість при фінансово-господарських взаємовідносинах з рядом підприємств, починаючи з 1 грудня 2011 року по 31 травня 2015 року.

Наявність підстав для проведення перевірки обґрунтовується податковим органом у зв'язку з поданням Товариством у квітні 2015 року уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за окремі місяці 2011, 2012, 2013 та 2014 років (по взаємовідносинах з ПрАТ «Водафон Україна» (колишнє ПАТ «МТС Україна»), а також з

ненаданням відповіді на запити податкового органу про надання інформації та її документального підтвердження щодо взаємовідносин позивача із зазначеними в наказі про проведення перевірки суб'єктами господарювання від 10 березня 2016 року № 5022/7/28-01-48-16, від 06 червня 2016 року №11291/10/28-01-48-01, від 06 липня 2016 року №13087/28-01-48-01, від 28 липня 2016 року №14975/7/28-01-48-16 та №14977/7/28-01-48-16, від 01 березня 2017 року №12261/10/28-10-46-13-08, від 20 квітня 2017 року №22150/10/28-10-46-13-08 від 23 червня 2017 року №34558/10/28-10-46-13-08.

Щодо наявності підстави для проведення перевірки, передбаченої підпунктом 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Призначення та проведення перевірки на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України є правомірним, якщо податковим органом виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Застосування положень підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України можливе виключно за умови дотримання обмежень, визначених пунктом 78.2 статті 78 Податкового кодексу України, згідно з якими контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, на підставі, серед іншого, підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що посадовими особами Спеціальної державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Дніпропетровську міжрегіонального головного управління Міндоходів проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2011 року по 30 червня 2014 року, в результаті якої складено акт від 6 квітня 2015 року №173/28-01-48-03-00178353. Актом перевірки встановлено ряд порушень з боку Товариства, зокрема завищення від'ємного значення з податку на прибуток за 2011 рік, за І півріччя 2014 року, занижено податок на прибуток за 2012 та 2013 роки.

Таким чином, доводи відповідача, що вказаною перевіркою не охоплювалися взаємовідносини позивача з господарюючими суб'єктами, визначеними у наказі №1933, правильно оцінені судом апеляційної інстанції як безпідставні, оскільки звітні періоди позивача, визначені спірним наказом (конкретизовані відносно окремих контрагентів Товариства), вже були перевірені контролюючим органом.

Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що встановлення факту проведення перевірки податковим органом Товариства за період з 1 січня 2011 року по 30 червня 2014 року, під час якої перевірялася зокрема повнота обчислення та своєчасність сплати до бюджету податку на прибуток (що входить до предмету перевірки, призначеної спірним наказом), виключає правомірність проведення перевірки Товариства на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України - з огляду на положення пункту 78.2 статті 78 Податкового кодексу України.

Щодо наявності підстав для перевірки взаємовідносин Товариства з його контрагентами за переліком згідно спірного наказу після 30 червня 2014 року, то в цій частині суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про недотримання відповідачем встановленого порядку надіслання запитів платнику податків в порядку підпункту 78.1.4. пункту 78.1. статті 78 та статті 42 Податкового кодексу України. Підстав вважати висновки судів в цій частині необґрунтованими немає, належних обґрунтувань з цього приводу касаційна скарга відповідача не містить.

Доводи касаційної скарги податкового органу у цій частині є безпідставними і зводяться до непогодження з правовою оцінкою обставин справи, наданою судом апеляційної інстанції.

Щодо наявності підстави для проведення перевірки, передбаченої підпунктом 78.1.3 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 78.1.3 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо платником податків подано контролюючому органу уточнюючий розрахунок з відповідного податку за період, який перевірявся контролюючим органом.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України у разі, якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинною на час подання уточнюючого розрахунку.

За приписами пункту 50.3 статті 50 Податкового кодексу України у разі, якщо платник податків подає уточнюючий розрахунок до податкової декларації, поданої за період, що перевірявся, відповідний контролюючий орган має право на проведення позапланової перевірки платника податків за відповідний період.

Форма уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, порядок його подання та заповнення затверджено наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» від 23 вересня 2014 року №966 (чинний на момент подання уточнюючого розрахунку у цій справі, далі - Порядок №966).

Згідно з пунктом 3 розділу IV, пунктом 9 VI Порядку № 966 у разі виправлення помилок у рядках поданої раніше декларації, до яких повинні додаватися додатки, до уточнюючого розрахунку чи декларації, до якої включені уточнені показники, повинні бути подані відповідні додатки, що містять інформацію щодо уточнених показників.

Системне тлумачення цитованих вище норм дозволяє Верховному Суду дійти висновку, що подання уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість платником податків в межах строків, встановлених статтею 102 Податкового кодексу України, є підставою для проведення контролюючим органом позапланової документальної перевірки на підставі підпункту 78.1.3 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України. Предметом такої перевірки є достовірність уточнених показників податкових зобов'язань з податку на додану вартість та відповідність уточнених даних, вказаних у додатках, первинним документам податкового та бухгалтерського обліку платника податків.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 15 квітня 2015 року позивачем подано до податкового органу уточнюючі розрахунки, якими скориговано розмір податкового кредиту з податку на додану вартість за операціями з постачання послуг мобільного зв'язку на митній території України (по взаємовідносинах з ПРаТ «Водафон Україна» (колишнє ПАТ «МТС Україна») за окремі місяці 2011, 2012, 2013 та 2014 років. Показники податкового кредиту з податку на додану вартість за аналогічні звітні періоди по взаємовідносинах з суб'єктами господарювання, визначеними в наказі №1933, позивачем не уточнювались.

За таких обставин у податкового органу не було права проводити податкову перевірку Товариства на підставі підпункту 78.1.3 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України щодо правильності нарахування і своєчасності сплати грошових зобов'язань з відповідного податку по взаємовідносинах з контрагентами, що визначені в наказі №1933.

Суд підтримує висновки суду апеляційної інстанції про те, що ні спірний наказ, ні доповідна записка начальника відділу податкового супроводження підприємств паливно-енергетичного комплексу та транспорту Попової М.С. Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 6 вересня 2017 року, на яку є посилання у спірному наказі, не містять викладу обставин, які покладені в основу наявності підстав для призначення податкової перевірки відповідно до підпунктів 78.1.3. та 78.1.4 пункту 78.1. статті 78 Податкового кодексу України, внаслідок чого наказ №1933 є необґрунтованим.

Суд визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2018 року у справі № 804/5866/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер