Справа № 2а-5330/11/2670
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2011-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 червня 2011 року № 2а-5330/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.;

при секретарі Мальчик І.Ю.,

за участю сторін:

представника позивача -ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління з питань надзвичайних ситуацій Київської обласної державної адміністрації про визнання неправомірними дій, визнання нечинним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління з питань надзвичайних ситуацій Київської обласної державної адміністрації про визнання неправомірними дій, визнання нечинним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач є інвалідом ІІ групи, причина інвалідності -захворювання, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в зв'язку з чим має право на пільги, а так як винесення відповідачем рішення щодо відмови видати довідку щодо встановлення факту участі позивача в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування Цивільної оборони, він не може реалізувати своє право на пільги, яке надане йому Законом.

В позовній заяві позивач просить суд визнати протиправними та неправомірними дії Головного управління з питань надзвичайних ситуацій Київської обласної державної адміністрації щодо не встановлення ОСОБА_2 факту участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування Цивільної оборони; визнати нечинним рішення Головного управління з питань надзвичайних ситуацій Київської обласної державної адміністрації від 03.02.11 р. №01-04/197 про відмову ОСОБА_2 у встановленні факту участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування Цивільної оборони та зобов'язати Головне управління з питань надзвичайних ситуацій Київської обласної державної адміністрації вчинити дії щодо встановлення участі ОСОБА_2 в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування Цивільної оборони в періоди з 20.10.86 по 31.10.86 р. і видати йому відповідну довідку про це.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд дійшов наступних висновків:

Судом встановлено, що ОСОБА_2 у 1986 році на момент аварії на Чорнобильській АЕС працював агрохіміком-радіологом Київської обласної проектно-розвідувальної станції хімізації сільського господарства і був залучений до виконання заходів Цивільної оборони у складі формувань ЦО цього підприємства у службі спостереження та захисту сільськогосподарських рослин, стосовно ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які полягали у проведенні замірів гамма-фону і відбору зразків грунтів ОСОБА_2 має посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії НОМЕР_1. Згідно з довідкою серії КИО № 066880 позивачу встановлено другу групу інвалідності згідно з актом огляду МСЕК, за яким причиною інвалідності зазначено захворювання, що пов'язане з роботою по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Враховуючи вимоги діючого законодавства для набуття статусу інваліда війни, позивач звернувся до відповідача із заявою надати йому підтвердження участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань Цивільної оборони, з метою подання цих документів до органу соціального захисту населення для отримання посвідчення інваліда війни.

Листом від 03.02.11 року № 01-04/197 Головне управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації надало відповідь ОСОБА_2 на вищезазначену заяву, у якій відмовило позивачу в зв'язку з тим, що з наданих позивачем документів відсутнє документальне підтвердження залучення позивача у зв'язку з аварією на Чорнобильській АЕС невоєнізованих формувань Цивільної оборони Київської обласної проектно-розвідувальної станції хімізації сільського господарства до дій за призначенням, так само як і безпосередньої участі позивача в роботах по ліквідації наслідків катастрофи, тому надати підтвердження участі позивача в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань ЦО Головне управління з питань не має можливості.

Позивач на підтвердження того, що він приймав участь у ліквідації наслідків ЧАЕС у складі невоєнізованого формування Цивільної оборони з 20.10.86 р. по 31.10.86 р. надав маршрутний лист, з якого вбачається, що позивач виконував роботи -заміри гамма-фону і відбір зразків грунту і рослин. Місце виконання робіт - м. Прип'ять.

Також в матеріалах справи міститься наказ Київської обласної проектно-розвідувальної станції хімізації сільського господарства №212-ІІ від 17.10.86 р. відповідно до якого працівників станції відкомандировано для проведення відбору зразків грунту в господарствах виселених з Чорнобильського району для встановлення їх забрудненості з 20.10.86 по 01.11.86 р. серед переліку яких значиться ОСОБА_2

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач виконував роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формування ЦО Київської обласної проектно-розвідувальної станції хімізації сільського господарства, отримав інвалідність внаслідок захворювання, пов'язаного з цією роботою, тому не збереження документів, які підтверджують створення формування Цивільної оборони на підприємстві, де працював позивач, не може бути підставою для позбавлення позивача мати пільги, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до частини 1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (надалі Закон) цей закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров'я й активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров'я.

Відповідно до пункту 9 ч. 2 статті 7 Закону до інвалідів війни належать також інваліди з числа: осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

У частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 7 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 р. № 302, "Посвідчення інваліда війни" видаються пенсіонерам, які отримують пенсії в органах Пенсійного фонду, органами праці та соціального захисту населення, іншим пенсіонерам - органами, в яких вони перебувають на обліку для призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання.

У відповідності до п. 12 цього Положення, посвідчення, зазначені в пунктах 3, 4 і 5, зокрема «Посвідчення інваліда війни»видаються інвалідам війни на підставі одного з таких документів: «Удостоверение инвалида Отечественной войны", "Удостоверение инвалида о праве на льготы", для малолітніх в'язнів - "Удостоверение" і довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності, довідки, видані органами Міноборони, МВС, Держспецзв'язку, МНС, СБ, Служби зовнішньої розвідки, Управління державної охорони, Мінпраці.

В даному випадку суб'єкт владних повноважень повинен керуватися спеціальними нормативно-правовими актами - Типовим положенням про комісії для розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 30 травня 1996 р. N 79 (у редакції наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 6 серпня 2003 р. N 218) та Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 1996 року № 458 „Про комісії для розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", які передбачають процедуру розгляду і вирішення питання про встановлення відповідних фактів.

Згідно пункту 2 Типового положення про комісії для розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 30 травня 1996 р. N 79 (у редакції наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 6 серпня 2003 р. N 218) статус учасників війни, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", у разі відсутності необхідних документів, що підтверджують факт роботи в період війни, встановлюється республіканською, обласними, районними, Київською і Севастопольською міськими, міськими, районними в містах, відомчими комісіями для розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу учасника війни (далі - комісії).

Згідно пункту 3 Типового положення у своїй діяльності комісії керуються законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, цим Положенням, наказами Міністерства праці та соціальної політики України та інших органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Положенням пункту 6 Типового положення передбачено, що районні, міські, районні в містах, відомчі комісії зобов'язані уважно вивчити документи, заслухати пояснення громадян, які їх подали, свідків, представників державних органів і громадських організацій, рад ветеранів, дослідити інші докази, надати допомогу громадянам у розшуку документів, інших доказів, необхідних для встановлення статусу учасника війни, та в 10-денний термін з дня подання документів прийняти відповідне рішення, про що інформувати громадянина.

Пунктом 7 Типового положення встановлено, що підставою для встановлення районними, міськими, районними в містах, відомчими комісіями статусу учасника війни можуть бути довідки, що підтверджують факт роботи в період війни, особові рахунки та відомості на видачу заробітної плати, висновки медико-соціальних експертних комісій; посвідчення, атестати, характеристики, евакуаційні листи, документи держав, з якими підписані міжнародні угоди; довідки органів внутрішніх справ, суду, органів прокуратури, дізнання та слідства; довідки партизанських загонів, підпільних груп; акти, довідки заготівельних організацій, кооперативних об'єднань, управлінь сільського господарства, відповідних місцевих та інших органів державної влади та громадських організацій; дані погосподарських книг, довідки архівів та інших органів; посвідчення про урядові нагороди, нагородні листи, почесні грамоти та інші документи.

Відповідно до пункту 8 Типового положення у разі відсутності документів та інших доказів у зв'язку з воєнними діями, стихійним лихом, пожежами, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями, визначеними в Орієнтовному переліку поважних причин, що враховуються при відсутності необхідних документів заявника, наведеному в додатку 3, факт роботи в період війни підтверджується показаннями не менше двох свідків. Показання свідків оформлюються протоколом опитування свідків, що складається комісією за формою, наведеною у додатку 4.

Згідно пункту б) частини 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 1996 року № 458 „Про комісії для розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" комісії розглядають документи, заслуховують пояснення громадян, які їх подали, свідків, представників державних органів, громадських організацій, рад ветеранів, досліджують інші докази та у 10-денний термін з дня подання документів приймають відповідні рішення, про що інформують громадян, які подали заяви, надають допомогу громадянам у розшуку документів та інших доказів, необхідних для встановлення статусу учасника війни.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, про необґрунтованість відмови відповідача, та визнає достатніми встановлені під час судового розгляду докази участі позивача в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування Цивільної оборони, що дає право позивачеві отримувати пільги згідно з положенням Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо визнання дій відповідача неправомірними, оскільки обставини, які підтверджують участь позивача в ліквідації аварії на ЧАЕС у складі невоєнізованих формувань цивільної оборони були встановлені під час судового розгляду справи шляхом надання оцінки тим доказам, які подавались позивачем.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративний суд перевіряє, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.11,94, 158-163 КАС України суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління з питань надзвичайних ситуацій Київської обласної державної адміністрації №01-04/197 від 03.02.11 р. про відмову ОСОБА_2 у встановленні факту участі ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування Цивільної оборони.

Зобов'язати Головне управління з питань надзвичайних ситуацій Київської обласної державної адміністрації видати довідку щодо встановлення факту участі ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування Цивільної оборони Київської обласної проектно-розвідувальної станції хімізації сільського господарства з 20 по 31 жовтня 1986 р.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 20.06.11 р.