Справа № 813/2224/18
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/2224/18

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 вересня 2018 року
Львівський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого-судді Сакалоша В.М.,
за участю секретаря судового засідання Михайленко Б.С.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області про визнання протиправним і скасування розрахунку,

В С Т А Н О В И В :
В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він не є перевізником в розумінні чинного законодавства України, не здійснював перевезення вантажу автомобілем MAN, BC8063EX 16.05.2018р. та не був наділений обовязком отримувати дозвіл на перевезення великогабаритним та/або великоваговим транспортом вантажу.
Ухвалою суду від 01.06.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі.
Ухвалою суду від 10.07.2018 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.
Відповідач у судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі факти, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що 16.05.2018 контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області на підставі щотижневого графіка проведення рейдових перевірок, затвердженого начальником Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області, та відповідно до направлення на перевірку від 14.05.2018р. №018766, на 271км+330м а/д Київ-Чоп, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів.
16.05.2018 Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області проведено перевірку автомобіля НОМЕР_2, під кермуванням водія ОСОБА_4 та здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу.
За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу MAN, д.н.з. НОМЕР_1, встановлено, що навантаження на здвоєну вісь становить 17,75т при нормативно допустимому 16т, про що відповідачем складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №059101 від 16.05.2018р., Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0023762 від 16.05.2018р. та Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0008787 від 16.05.2018р.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу №СХМ 351337, власником транспортного засобу MAN, д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_2.
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснює діяльність згідно КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт, КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, КВЕД 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів.
Відповідно до Договору оренди транспортного засобу №1 від 02.01.2018р. та Акту приймання-передачі транспортного засобу від 02.01.2018р., укладеного між ФОП ОСОБА_2 (Орендодавець) та ТОВ «Укрриба ЛТД» (Орендар), орендодавець передав за плату у строкове користування, а орендар прийняв передбачені Договором транспортні засоби, зокрема і вантажний автомобіль НОМЕР_2.
16.07.2018р. Постановою Управління Укртрансбезпеки у Львівській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №073894 було притягнуто ТОВ «Укрриба ЛТД» до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 1700,00грн. за надання 16.05.2018р. на автомобілі НОМЕР_3 послуг з перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст.39 та 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Частиною 9 ст.29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007р. №879.
Відповідно до п. 3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007р. № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок № 879) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами Національної поліції, що забезпечують безпеку дорожнього руху.
Згідно з п.п. 4 п.2 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законом параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Згідно з п. 3 ч. 2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306, спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Відповідно до ч. 3 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних)транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Підпунктом 5 пункту 4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого спільним наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 №1007/1207, передбачено, що посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до п. 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.
Відповідно до п.31-1 Порядку №879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається, виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.
Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.
Відтак, суд приходить до висновку, що хоча і відповідачем правильно виявлено та встановлено факт відсутності дозвільних документів під час здійснення перевезення вантажу автомобілем НОМЕР_3, 16.05.2018р., однак, Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області при складанні оскаржуваного розрахунку, прийшло до помилкового висновку про те, що платником виступає саме ОСОБА_2.
Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів чи (та) пасажирів транспортними засобами.
Згідно п.3 Постанови КМУ «Про заходи збереження автомобільних доріг» №879 від 27.06.2007р., установлено, що дія Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, поширюється на вітчизняних та іноземних перевізників, що здійснюють перевезення вантажів на території України.
Відповідно до п.28 Порядку №879, здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.
Отже, саме на перевізника, як особу, що здійснює перевезення вантажів та/або пасажирів транспортним засобом, покладений обовязок отримати дозвіл та здійснити плату за перевезення великоваговими та/або великогабаритними транспортними засобами, як і відповідальність за порушення вищенаведених норм законодавства покладена саме на перевізника.
Як вбачається з Договору оренди транспортного засобу №1 від 02.01.2018р. та Акту приймання-передачі транспортного засобу від 02.01.2018р., укладеного між ФОП ОСОБА_2 (Орендодавець) та ТОВ «Укрриба ЛТД» (Орендар), орендодавець передав за плату у строкове користування, а орендар прийняв у користування вантажні автомобілі згідно переліку визначеного Договором, одним з яких був і вантажний автомобіль НОМЕР_2. Відтак, з 02.01.2018р. користування вантажним автомобілем НОМЕР_2 у власних комерційних цілях здійснювало ТОВ «Укрриба ЛТД».
Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно Постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №073894 від 16.07.2018р. складеної Управлінням Укртрансбезпеки у Львівській області, до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700,00грн. за надання 16.05.2018р. автомобілем НОМЕР_2 послуг з перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначено ст.39 та 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» було притягнуто саме ТОВ «Укрриба ЛТД».
Одночасно суд не бере до уваги доводи відповідача наведені у відзиві, щодо недотримання форми договору оренди транспортного засобу укладеного між фізичною особою-підприємцем та юридичною особою.
Відповідно до ст.799 ЦК України, договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Згідно Порядку державної реєстрації (перереєстрації) зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998р. №1388, транспортні засоби, що належать фізичним особам підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами.
Відповідно до ст.320 ЦК України, фізична особа може використовувати будь-яке своє майно у підприємницькій діяльності.
Стаття 51 ЦК України вказує на те, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.
Основним нормативно-правовим актом, що визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання, є Господарський кодекс України. Відносини оренди та лізингу між суб'єктами господарювання регулюються статтями 283-292 ГК України. Зазначені статті не містять жодної вимоги щодо обов'язковості нотаріального посвідчення договорів оренди транспортного засобу, що укладаються між субєктами господарської діяльності.
Оскільки, договір оренди транспортного засобу укладений між фізичною особою-підприємцем та юридичною особою для здійснення господарської діяльності, а передача ФОП автомобіля в оренду здійснена ним в межах визначених видів його господарської діяльності то положення ст.799 ЦК України не підлягає до застосуванню у даних правовідносинах.
Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 72 КАС України).
Відповідно до ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 2, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295 КАС України,-
Позов задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений та підписаний 10.09.2018.

Суддя В.М. Сакалош