Справа № 820/4202/18
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2018-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/4202/18

Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Мінаєвої О.М.

суддів: Бартош Н.С. , Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2018 по справі № 820/4202/18, суддя Єгупенко В.В., м. Харків

за позовом ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач), звернувся з до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (надалі -відповідач), в якому просив суд:

- визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо невідкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 820/1596/16 від 14.07.2016;

- зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрити виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 820/1596/16 від 14.07.2016 та провести всі необхідні виконавчі дії, направлені на виплату ДФС України недоплаченої грошової допомоги ОСОБА_1 в сумі 82680.00 (вісімдесят дві тисячі шістсот вісімдесят) грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2018 позов задоволено частково. Визнано незаконною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо невідкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 820/1596/16 від 14.07.2016. Зобов'язано Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрити виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 820/1596/16 від 14.07.2016 та провести всі необхідні виконавчі дії, направлені на виплату ДФС України недоплаченої грошової допомоги ОСОБА_1 в сумі 82680,00 (вісімдесят дві тисячі шістсот вісімдесят) грн. Зобов'язано Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подати звіт про виконання судового рішення у даній справі протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необгрунтованість, а також неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги заявник апеляційної скарги зазначає доводи щодо втручання суду в його дискреційні повноваження та щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки 24.05.2018 року виконавцем Нідченком Д.Є. за результатом розгляду заяви представника позивача прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 820/1596/16 від 14.07.2016.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, суд, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2016 скасовано постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.05.2016 по справі № 820/1596/16. Прийнято нову постанову, якою частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 Зобов'язано Головне управління ДФС у Харківській області подати до Державної фіскальної служби України висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності ІІ групи (в редакції Закону України від 13 лютого 2015 року № 208-VІІІ), з урахуванням призначеної одноразової грошової допомоги в розмірі 65 856 (шістдесят п'ять тисяч вісімсот п'ятдесят шість) гривень. Зобов'язано Державну фіскальну службу України провести нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на підставі висновку про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності ІІ групи (в редакції Закону України від 13 лютого 2015 року № 208-VІІІ), з урахуванням призначеної одноразової грошової допомоги в розмірі 65856 (шістдесят п'ять тисяч вісімсот п'ятдесят шість) гривень. В іншій частині позову відмовлено.

На виконання зазначеної постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2016 року по справі № 820/1596/16 Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи:

- від 14.07.2016 № 820/1596/16 про зобов'язання Головного управління ДФС у Харківській області подати до Державної фіскальної служби України висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності ІІ групи (в редакції Закону України від 13 лютого 2015 року № 208-VІІІ), з урахуванням призначеної одноразової грошової допомоги в розмірі 65856 (шістдесят п'ять тисяч вісімсот п'ятдесят шість) гривень;

- від 14.07.2016 № 820/1596/16 про зобов'язання Державної фіскальної служби України провести нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на підставі висновку про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності ІІ групи (в редакції Закону України від 13 лютого 2015 року № 208-VІІІ), з урахуванням призначеної одноразової грошової допомоги в розмірі 65856 (шістдесят п'ять тисяч вісімсот п'ятдесят шість) гривень.

Постановою Державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Пугач Н.В. від 04.08.2016 відкрито виконавче провадження № 51868019 з виконання виконавчого листа від 14.07.2016 № 820/1596/16 про зобов'язання Головного управління ДФС у Харківській області подати до Державної фіскальної служби України висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності ІІ групи (в редакції Закону України від 13 лютого 2015 року № 208-VІІІ), з урахуванням призначеної одноразової грошової допомоги в розмірі 65856 (шістдесят п'ять тисяч вісімсот п'ятдесят шість) гривень.

Головним управлінням ДФС України у Харківській області надано висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності 2 групи, з урахуванням призначеної одноразової грошової допомоги в розмірі 65856 грн. (а.с.6).

Згідно видаткового касового ордеру № 00000056 від 22.12.2016 ОСОБА_1 було видано одноразову грошову допомогу у розмірі 192920,00 грн. (а.с.7).

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Пугач Н.В. від 14.10.2016 виконавче провадження №51868019 закінчено у зв'язку з виконанням рішення суду в повному обсязі.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 у справі № 820/1577/17 скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 25.01.2017 по виконанню виконавчого листа № 820/1596/16 від 14.07.2016, винесену Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадимом І.С. (а.с.8-11).

При цьому, у вказаній постанові (справа № 820/1577/17) зазначено, що колегія суддів не погоджується з посиланням державного виконавця на приписи п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», обґрунтовуючи факт виконання боржником рішення суду, наявністю відомостей про виконання рішення Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2016 року по справі № 820/1596/16. З огляду на встановлені обставини у справі, суд апеляційної інстанції посилався на відсутність у відповідача підстав для довільного тлумачення судових рішень, а у разі незрозумілості порядку та способу виконання судового рішення державний виконавець мав звернутись до суду із відповідним поданням, отже, в даному випадку, державним виконавцем неправомірно застосовано положення п.9 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

На виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2017 у справі № 820/1577/17 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадимом І.С. 06.12.2017 винесено постанову про відновлення виконавчого провадження та зобов'язано Харківський окружний адміністративний суд у місячний строк з дня надходження постанови пред'явити до виконання виконавчий лист № 820/1596/16, виданий 14.07.2016 (а.с.12).

Постановою державного виконавця від 31.01.2018 виконавче провадження з примусового виконання закінчено на підставі п.13 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

01.03.2018 року до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшов виконавчий лист № 820/1596/16 від 14.07.2016, направлений Харківським окружним адміністративним судом.

Проте, державний виконавець повернув на адресу суду зазначений виконавчий лист без виконання.

Крім того, судом встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 18.04.2018 Харківським окружним адміністративним судом було повторно видано виконавчий лист № 820/1596/16 від 14.07.2016, який позивач разом із заявою про відкриття виконавчого провадження направив на адресу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про що свідчить опис вкладення до цінного листа (а.с.18).

Між тим, державним виконавцем не розпочато примусове виконання судового рішення за виконавчим листом № 820/1596/16 від 14.07.2016.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з незаконності бездіяльності відповідача щодо невідкриття виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п'ятою цієї ж статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

З матеріалів справи встановлено, що виконавчий лист № 820/1596/16 від 14.07.2016 надійшов до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 01.03.2018 року.

Зазначений лист було повернуто на адресу державним виконавцем без виконання.

На підставі заяви ОСОБА_1 від 18.04.2018 Харківським окружним адміністративним судом було повторно видано виконавчий лист № 820/1596/16 від 14.07.2016, який вручено Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 25.04.2018 року, про що свідчить інформація поштового зв'язку про вручення.

Між тим, відповідачем в строки, встановлені ст. 26 Закону №1404-VIII, а саме не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа, виконавче провадження не відкрито, чим порушено приписи зазначеної норми.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо скасування рішення суду першої інстанції з тих підстав, що 24.05.2018 року виконавцем Нідченком Д.Є. за результатом розгляду заяви представника позивача прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 820/1596/16 від 14.07.2016, оскільки, враховуючи дату вказаної постанови, вона прийнята з порушенням строку, встановленого ст. 26 Закону №1404-VIII та не спростовує факт бездіяльності відповідача щодо відкриття виконавчого провадження в строки, встановлені чинним законодавством України.

Також, частинами 1, 4 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

З матеріалів справи встановлено, що під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем не було надано доказів прийняття 24.05.2018 року виконавцем Нідченком Д.Є. постанови про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 820/1596/16 від 14.07.2016. Доказів неможливості подання до суду першої інстанції вказаної постанови або інформації щодо її прийняття з причин, що об'єктивно не залежали від відповідача, суду апеляційної інстанції не надано.

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, на виконання ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2018 року, надано пояснення щодо неможливості направлення суду першої інстанції доказів повідомлення суду першої інстанції про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом від 14.07.2017 року. Відповідно до зазначених пояснень такі докази не надані суду першої інстанції з підстав обмеження судом першої інстанції прав відповідача подати відзив та докази в п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Між тим, справу, що розглядається, Кодексом адміністративного судочинства України віднесено до окремих категорій термінових адміністративних справ, для яких встановлено особливості щодо строків розгляду та повідомлення учасників справи.

Так, за приписами ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених, зокрема статтею 287 цього Кодексу, учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З матеріалів справи встановлено, що копію ухвали про відкриття провадження у справі з повідомленням про день та час розгляду справи направлено відповідачу електронною поштою 31.05.2018 року та поштовим зв'язком, останнє відповідно до повідомлення про вручення відправлення отримано відповідачем 04.06.2018 року.

Отже, враховуючи категорію справи, що розглядається, доводи щодо порушення судом процесуальних прав відповідача щодо подання відзиву та доказів є безпідставними.

Крім того, під час розгляду справи, судом першої інстанції було перевірено дані Автоматизованої системи виконавчого провадження Міністерства юстиції України, відповідно до яких було встановлено, що виконавче провадження за виконавчим листом № 820/1596/16 від 14.07.2016 не відкрито.

Таким чином, керуючись приписами ч.ч. 1, 4 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, не приймає до уваги вищевказані доводи та докази як підставу для скасування судового рішення.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції правомірність бездіяльності не доведена.

Враховуючи викладене, колегія суддів, перевіривши оскаржувану бездіяльність відповідача на відповідність критеріям, наведеним у ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про її незаконність, а тому погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача, що зобов'язання його відкрити виконавче провадження є втручанням в його дискреційні повноваження з наступних підстав.

Згідно до положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов'язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб'єкта.

Статтею 26 Закону №1404-VIII однозначно врегульовано обов'язок відповідача не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа прийняти постанову про відкриття виконавчого провадження.

Тобто, зазначена норма не встановлює повноважень відповідача на власний розсуд обирати вид одного з можливих рішень, він зобов'язаний прийняти рішення щодо відкриття виконавчого провадження, не обираючи варіанти з видів таких рішень на власний розсуд.

Отже, в даних правовідносинах відсутня дискреція щодо повноважень Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, його обов'язок однозначно встановлено Законом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при його прийнятті суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 272, 287, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2018 по справі № 820/4202/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Мінаєва
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош Я.М. Макаренко