Справа № 804/4941/16
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 липня 2018 року Справа № 804/4941/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Захарчук - Борисенко Н.В.
при секретарі судового засідання - Музиці Я.І.
представника позивача - Грищенко М.О.
представника відповідача - Долгополова К.І.
Ухвалою суду від 05.08.2016 відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у судовому засіданні.
Ухвалою суду від 19.08.2016 було зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №804/4588/16.
Ухвалою суду від 23.06.2018 було поновлено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив позов задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, надав письмовий відзив, в якому зазначив, що на підставі не допуску позивача до проведення перевірки підрозділом податкового контролю, якому було доручено провести перевірку за формою та процедурою, передбаченими Порядком застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №568 01.08.2015 подано звернення про накладення адміністративного арешту. На думку представника відповідача, дії посадових осіб контролюючого органу в повній мірі відповідають нормам діючого законодавства та є правомірними, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Наказом СДПІ у м. Дніпропетровську від 28.07.2016 №319 було призначено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантіс" з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 24.05.2016.
01.08.2016 позивачем було відмовлено у допуску працівників СДПІ у м. Дніпропетровську до перевірки.
На підставі не допуску позивача до проведення перевірки підрозділом податкового контролю, якому було доручено провести перевірку за формою та процедурою, передбаченими Порядком застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №568 01.08.2015 подано звернення про накладення адміністративного арешту.
Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач звернувся з даним позовом до суду.
За правилами п.94.1 ст.94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.
Відповідно до пп.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
Таким чином, арешт майна платника є негативним наслідком дій платника та може бути застосовано з двох підстав: - якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або якщо платник податків відмовляється від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.
Разом з цим, підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 ПК України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).
Відповідно до п. 94.4 ст. 94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.
Згідно з п. 94.6 ст. 94 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків. Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.
Законність вимоги щодо арешту коштів на рахунках платника податку на підставі підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України пов'язана з наявністю, правомірністю та обґрунтованістю рішення керівника податкового органу щодо застосування арешту майна платника податків.
Відповідно до п. 94.10 ст. 94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.
Згідно з пп. 94.19.1 п. 94.1 ст. 94 ПК України припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв'язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.
Враховуючи вимоги ст. 94 ПК України, які визначають арешт коштів на рахунках платника податків у якості складової загального арешту майна, що відрізняється виключно процедурою застосування, застосування арешту коштів є можливим лише у разі існування арешту майна, застосованого згідно з п. 94.2 ст. 94 ПК України.
Відповідно до п.4.2 Наказу Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 568 рішення керівника (його заступника) органу доходів і зборів подається до суду протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюються таке звернення до суду.
Податковий кодекс України містить імперативну вимогу про те, що обґрунтованість адміністративного арешту перевіряється судом протягом 96 годин з моменту його накладення рішенням керівника контролюючого органу (його заступника). Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешту, не встановлено (не виявлено). Строк, зазначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні (п.94.10 ст.94 ПК України).
Адміністративний арешт майна платника податків припиняється у зв'язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у п.94.10 Податкового кодексу України рішення суду про визнання арешту обґрунтованим (п.п.94.19.1 п.94.19 ст.94 ПК України).
Запровадження судової перевірки обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків вказує на необхідність контролю за діями податкового органу та захист прав платника податків від можливих зловживань з боку податкового органу, протягом саме 96 годин з моменту прийняття рішення про застосування адміністративного арешту, оскільки в силу п.п.94.19.1 п. 94.19 ст.94 ПК України за відсутності судового рішення в подальшому, такий арешт припиняє свою дію та не порушує прав платника податків.
Судом встановлено, що позивач 29.07.2016 року отримав копію наказу від 28.07.2016 №319 на проведення позапланової виїзної перевірки за період з 01.01.2013 по 24.05.2016 року. Наказ вручений генеральному директору ТОВ «Атлантіс» Воротниковій Т.А.
Вважаючи наказ від 28.07.2016 №319 протиправним та таким, що підлягає скасуванню ТОВ «Атлантіс» звернулось з адміністративним позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про скасування останнього.
Так, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2016 року адміністративний позов ТОВ «Атлантіс» було задоволено, визнано протиправним та скасованос наказ Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС від 21.07.2016 року №319 «Про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Атлантіс». Постанова набрала законної сили 15.11.2016 року.
Таким чином, з огляду на викладене суд приходить до висновку, що у зв'язку з тим, що наказ на проведення перевірки є незаконним, а відтак й оскаржуване рішення є протиправним та таким, що підлягаю скасуванню.
З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, керуючись положеннями частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи рішення суду про задоволення позовних вимог, а також те, що у справі міститься документальне підтвердження сплати позивачем судового збору у розмірі 1378,00 грн. (оригінал платіжного доручення від 04.08.2016 №8782), судові витрати позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Офісу великих платників податків ДФС в особі Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 03 серпня 2018 року.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко