Справа № 387/707/18
Суддя: Майстер І. П.
Дата ухвалення: 2018-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЄУН № 387/707/18
Номер провадження по справі 2-а/387/9/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 року смт Добровеличківка

Добровеличківський районний суд, Кіровоградської області, в складі:

Головуючого судді Майстер І. П.

при секретарі Діордієвій Т.І.

розглянувши в письмовому провадженні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського СРПП Добровеличківського ВП ГУНП в Кіровоградській області Берлада Романа Вікторовича, треті особи Добровеличківське ВП ГУНП в Кіровоградській області, Головне управління національно поліції в Кіровоградській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №084231 від 08.08.2018, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 17 серпня 2018 року звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, обґрунтовуючи тим, що він не вчиняв правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності.

На підставі ст. 262 КАС України, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі здійснення розгляду справи за відсутності учасників, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши заяви по суті спору, письмові докази, суд вважає, що позов обґрунтований з наступних підстав.

Постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 084231 від 08.08.2018 поліцейський СРПП Добровеличківського ВП ГУНП в Кіровоградській області страший лейтенант поліції Берлад Р.В.притягнув до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП ОСОБА_1. А саме 08.08.2018 року приблизно о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_1 і рухався у м.Помічна, Добровеличківського району, Кіровоградської області. Відповідно до змісту постанови про адміністративне правопорушення на склі автомобіля були встановлені додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія і погіршують його прозорість, а саме тоноване скло плівкою чорного кольору, чим порушив п.п. 31.4.7 "а" ПДР України .

Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 встановлено, що власником транспортного засобу ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_3.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за к ерування водієм транспортного засобу, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до п.п. 31.4.7 ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів при наявності встановлення на скло додаткових предметів або нанесено покриття, які обмежують оглядовість змісця водія і погіршують його прозорість, а також є примітка в якій обговорена допустимість прикріплення кольорової або світлопропускної плівки у вигляді смужки, розташованої у верхній частині вітрового скла. У приміткі також прописана допустимість застосування тонування скла, що відповідає вимогам ГОСТ 5727-88, крім дзеркального тонування. Для автобусів допускається використання занавісок на бокових вікнах.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням «Правил дорожнього руху України» його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 31 цього Закону, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до вимог статті 40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Враховуючи зазначені законодавчі положення, суду не надано доказів, що інспектор поліції під час зупинки транспортного засобу, діяв з дотриманням вимог діючого законодавства .

Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.283 КУпАП. Частина друга ст.258 КУпАП передбачає, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до Національної поліції. Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ст.121 КУпАП). Частиною 5 ст.258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо встановленого порушення.

Відповідно до п. 4 розділу І "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених частиною першою статті121 КУпАП.

Постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст.222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч.1 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил.

Відповідно до положень ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до п.п.4.1, 4.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України). Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб'єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Суд зазначає, що відповідач не надав суду жодного, передбаченого ст.251 КУпАП доказу для підтвердження правомірності своїх дій в частині накладання на позивача адміністративного стягнення за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

Оскільки жодних доказів в підтвердження вчинення адміністративного правопорушення, окрім виключно самої оскарженої постанови, суду не надано, то і наявність самого правопорушення та вину позивача у його вчинені суд вважає не доведеними. Отже оскаржена постанова є такою, що підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Також, оскаржувана постанова не містить посилань на те, що відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності враховано пояснення позивача, надано можливість скористатися юридичною допомогою, роз'яснено права та обов'язки, враховано особу порушника, розглянуто клопотання в разі їх наявності, не зазначені докази вчинення адміністративного правопорушення.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи.

На підставі ст.ст.121, 251, 258, 280 КУпАП, , Законом України «Про Національну поліцію», керуючись ст.ст. 5,9, 19, 77, 90, 139, 246, 271, 286, КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії НК № 084231 від 08.08.2018 року поліцейським СРПП Добровеличківського ВП ГУНП в Кіровоградській області страшим лейтенантом поліції Берлад Р.В. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 та справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції .

Суддя

Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області Майстер І. П.