Справа № 761/19629/18
Суддя: Савицький О. А.
Дата ухвалення: 2018-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/630/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 7 батальйону № 1 полку № 1 Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Головка Романа Юрійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

25.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 7 батальйону № 1 полку № 1 УПП в м.Києві ДПП НП України Головка Р.Ю. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 261810 від 16.05.2018 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що його було притягнуто до відповідальності з недотриманням встановленого порядку, постанова прийнята з порушенням його прав та чинного законодавства, є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню. Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності стало те, що 16.05.2018 року о 09 год. 13 хв. позивач, керуючи транспортним засобом марки «Skoda», модель «Octavia», номерний знак НОМЕР_1, по вулиці Коперника в м.Києві, здійснив рух під забороняючий дорожній знак 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено», чим порушив вимоги п.8.4«в» Правила дорожнього руху України (далі по тексту - ПДР України), за що передбачена відповідальність згідно з ч.1 ст. 122 КУпАП. Разом з тим, оскільки позивач не визнав порушення, що ставилось йому за вину, зазначив, що не порушував ПДР України тавідповідачем не було вжито всіх заходів для повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставини справи, що мали значення для вирішення її в точній відповідності з законом, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Ухвалою від 30.05.2018 року відкрито провадження у даній справі, розгляду якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

В судовому засіданні судом залучено до участі у справі Департамент патрульної поліції Національної поліції України як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольни їх у повному обсязі.

Представник третьої особи судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив.

Вислухавши пояснення позивача та представника третьої особи, дослідивши та оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 16.05.2018 року відповідач виніс відносно позивача постанову, якою притягнув останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП. Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності стало те, що позивач 16.05.2018 року о 09 год. 13 хв. позивач, керуючи транспортним засобом марки «Skoda», модель «Octavia», номерний знак НОМЕР_1, по вулиці Коперника в м.Києві, здійснив рух під забороняючий дорожній знак 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено», чим порушив вимоги п.8.4«в» ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно з ч.1 ст. 122 КУпАП.

Вимоги п.8.4«в» ПДР України встановлюють, що дорожні знаки поділяються на групи у тому числі на заборонні знаки, що запроваджують або скасовують певні обмеження в русі, до яких також належить дорожній знак 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено».

Згідно з ч.1 ст. 122 КУпАПперевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Позивач в своєму адміністративному позові вказав, що керуючи транспортним засобом марки «Skoda», модель «Octavia», номерний знак НОМЕР_1, рухався по вулиці Мельникова в напрямку вулиці Січових Стрільців до місця свого проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Так, з метою заїзду на стоянку біля свого будинку на перехресті вулиці Січових Стрільців та вулиці Коперника здійснив поворот праворуч на вулицю Коперника, де встановлено дорожній знак 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено». Враховуючи, що дія дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено» не поширюється на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, позивач вважає, що його дії відповідають вимогам ПДР України.

Разом з тим, оскільки відповідач не врахував пояснення позивача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, на думку позивача відповідачем було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та не вжито всіх заходів для повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставини справи, що мали значення для вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак, не зважаючи на те, що згідно вищевказаної норми Закону, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у постанові, винесеній відповідачем, не надано будь-якої оцінки поясненням позивача.

Крім того, суду взагалі не надано доказів скоєння позивачем правопорушення зазначеного у постанові від 16.05.2018 року, в порядку ст. 251 КУпАП, а саме щодо фіксування зазначених подій технічними приладами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи інших документів.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що відповідачем в порушення вимог ст. 280 КУпАП додатково не було встановлено, чи було вчинено правопорушення, чи винен позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, судом встановлено, щопозивач керуючи транспортним засобом марки «Skoda», модель «Octavia», номерний знак НОМЕР_1, рухався по вулиці Коперника в м.Києві на стоянку біля місця свого проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, де встановлено дорожній знак 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено».

Разом з тим, оскільки відповідно до ПДР України дія дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено» не поширюється на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, тому дії позивача повністю відповідають вимогам ПДР України.

Слід зазначити, що норми ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, на думку суду, в даному випадку є недоведеним.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В той же час, в порушення вказаних вимог, відповідачем не було вжито всіх заходів для повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставини справи, що мали значення для її правильного вирішення.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Однак, відповідач не надав суду будь-яких доказів в обґрунтування правомірності своїх дій, відзив на позов, із викладенням заперечень проти нього, не подав.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупність, суд приходить до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому вважає за необхідне визнати неправомірними дії відповідача щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 261810 від 16.05.2018 року, а також скасувати вказану постанову, винесену відповідачем, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративним позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 7 батальйону № 1 полку № 1 Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Головка Романа Юрійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 261810 від 16 травня 2018 року, винесену інспектором роти № 7 батальйону № 1 полку № 1 Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Головком Романом Юрійовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: