Справа № 816/1002/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2018-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 р. м. ХарківСправа № 816/1002/18
Харківський апеляційний адміністративний суд
у складі колегії:
головуючого судді: Григорова А.М.
суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.05.2018, суддя Н.Ю. Алєксєєва, повний текст складено 24.05.18 по справі № 816/1002/18
за позовом ОСОБА_1
до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області
про визнання дій неправомірними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
27 березня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про:
- визнання неправомірними (протиправними) дії (бездіяльність) Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області по відмові ОСОБА_1 у перерахунку пенсії по інвалідності на підставі оновленої довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження з 05.08.1986 по 11.09.1986 у розмірі відшкодування фактичних збитків, відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";
- скасування рішення Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 05.10.2017 №96;
- зобов`язання провести з 01.07.2017 переведення ОСОБА_1 з пенсії по віку на пенсію по інвалідності, здійснити перерахунок пенсії за липень-вересень 2017 року та доплатою до нарахованих сум, відповідно до вимог п. 9 Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із підсумкового розміру заробітної плати за роботу в зоні відчуження в сумі 2390,52 крб. і середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014, 2015, 2016 роки в розмірі 3764,57 грн;
- зобов`язання провести з 01.07.2017 перерахунок ОСОБА_1 пенсії на рівні з військовослужбовцями строкової служби, відповідно до ч.3 ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з п`ятикратної мінімальної заробітної плати встановленої законом на 01.01.2017 - 16000 грн., з постійною послідуючою її виплатою без обмеження виплачуваної пенсії граничним розміром, як ветерану військової служби;
- зобов`язання подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що звертався до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, однак останнім було безпідставно відмовлено в перерахунку пенсії. Позивач вказував, що видання оновленої довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження з 05.08.1986 по 11.09.1986 у розмірі відшкодування фактичних збитків, відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є безумовною підставою для перерахунку його пенсії. Спірне рішення суперечить положенням пункт 9-1 Порядку № 1210, оскільки згідно вказаної норми виявити бажання про відповідне обчислення пенсії по інвалідності мають право три категорії осіб, які отримали інвалідність: - особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи; - особи, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій та випробувань; - особи, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби. Крім того, зазначав, що на даний час має право на застосування для перерахунку його пенсії показника середньої заробітної плати за три попередні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24.05.2018р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій неправомірними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 05 жовтня 2017 року №96. Зобов`язано Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07 липня 2017 року в частині переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". В іншій частині позовних вимог відмовити.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду було прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановляння незаконного і необґрунтованого судового рішення внаслідок незастосування норм права, що регулюють нарахування та перерахунок пенсії особам з інвалідністю, отриманої внаслідок Чорнобильської катастрофи. Вважає, що при прийняті оскаржуваного рішення, судом не враховано усіх обставин, що мають значення для його прийняття та задоволення позовних вимог. Вказує, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24.04.2014 року у справі № 554/3179/14-а та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 18.05.2017 р. у справі № 554/10664//16-ц, які були прийняті на користь позивача та були виконані, але не надано ні правової оцінки сумі заробітної плати, нарахованої за роботу в зоні відчуження та наданої довідки від 19.06.2017 р. за № 17, які є підставою для здійснення пенсійним органом перерахунку пенсії, ні позовним вимогам, якими позивач просив суд зобов`язати Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити не тільки переведення на пенсію по інвалідності, а й здійснити перерахунок пенсії за липень-вересень 2017 року відповідно до вимог ч.9, Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 р. «Про підвищення рівня соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із підсумкового розміру заробітної плати за роботу в зоні відчуження в сумі 2390,52 крб. і середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014,2015,2016 роки в розмірі 3764,57 грн., не навів жодного аргументу який би доказував неправомірність вимог. При цьому вказує, що суд першої інстанції не правомірно визначився з тим, що для перерахунку пенсії має застосовуватися показник середньої заробітної плати за 2006 рік, а не за останні три роки. Вважає, що для перерахунку пенсії має бути застосований показник середньої заробітної плати за 2014,2015,2016 роки. Зазначає, що суд в резолютивній частині рішення невірно визначив дату перерахунку пенсії відповідно зазначених норм (на стор.9 абзац 2 рішення вказана дата з 01.07.2017, заявлялася інша - 01.10.2017року). Крім того вважає, що Полтавський окружний адміністративний суд безпідставно відмовив у встановленні судового контролю. Враховуючи вищевказане просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24 травня 2018 року справа № 816/1002/18 та прийняти нове рішення, яким задовольнити всі мої позовні вимоги.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 311 суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Колегія суддів зазначає, що до суду, від сторін по справі, не надходило клопотань про розгляд справи за їх участі.
При цьому відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи у їх сукупності, рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню , виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії. Статус позивача підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС серія НОМЕР_1 та має право на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 01 січня 2012 року отримує пенсію, відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 "Про підвищення соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 24.04.2014 у справі №554/3179/14-а, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2014, визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Октябрському районі м. Полтави щодо ігнорування перерахунку пенсії ОСОБА_1 , учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії у порядку її збільшення на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж роботи 20 років, чим порушено його право на пільговий характер розрахункової величини, передбачене ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Октябрському районі м. Полтави провести порахунок пенсії ОСОБА_1 з її збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж роботи 20 років, у загальному розмірі 30% (понаднормований стаж роботи складає 30 років 7 місяців 74 дні за роботу в зоні відчудження- з 1 вересня 1983 року по 1 квітня 2014 року), та виплатити перераховану пенсію починаючи із 1 липня 2013 року і нараховувати та індексувати таку пенсію у подальшому.
З метою реалізації свого права на пільги та компенсації, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та іншими нормативними актами, позивач звернувся до Полтавської обласної профспілкової організації професійної спілки працівників споживчої кооперації, як правонаступника Полтавського обласного комітету профспілки працівників державної торгівлі та споживчої кооперації, за здійсненням перерахунку заробітної плати та наданням відповідної довідки для пред`явлення у пенсійні органи.
Однак, не заперечуючи право позивача на перерахунок заробітної плати за період роботи у зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, Полтавська обласна профспілкова організація професійної спілки працівників споживчої кооперації не визнала себе установою, яка має здійснити такий перерахунок та видати відповідну довідку, заперечуючи своє правонаступництво Полтавського обласного комітету профспілки працівників державної торгівлі та споживчої кооперації.
Не погоджуючись з такою відповіддю, позивач звернувся до суду за захистом свої прав. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 20.02.2017 у справі №554/10644/16-ц позов ОСОБА_1 до Полтавської обласної профспілкової організації професійної спілки працівників споживчої кооперації про визнання дій неправомірними, зобов`язання здійснити перерахунок заробітної плати та видачі довідку про заробітну плату залишено без задоволення.
Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 18.05.2017 у справі №554/10644/16-ц рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 лютого 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Визнано дії Полтавської обласної профспілкової організації професійної спілки працівників споживчої кооперації по відмові у перерахунку заробітної плати, отриманої ОСОБА_1 у Полтавському обласному комітеті профспілки працівників державної торгівлі та споживчої кооперації за серпень вересень 1986 року за роботу в зоні відчуження при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та наданню оновленої довідки встановленого зразка для пред`явлення у пенсійні органи неправомірними. Зобов`язано Полтавську обласну профспілкову організацію професійної спілки працівників споживчої кооперації України здійснити ОСОБА_1 перерахунок заробітної плати за серпень-вересень 1986 року за роботу в зоні відчуження при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з урахуванням: - збереження середньомісячного заробітку; - 6-годинного робочого дня; - збільшення на 100% тарифної ставки; - кратності у 1-ій зоні небезпеки та зоні особливого контролю; - подвійного розміру за роботу у вихідні дні; - премії у розмірі 60% тарифної ставки з урахуванням кратності. Зобов`язано Полтавську обласну профспілкову організацію професійної спілки працівників споживчої кооперації України видати ОСОБА_1 довідку встановленого зразка про заробітну плату за роботу в зоні відчуження (з урахуванням перерахунку) для пред`явлення в пенсійні органи.
Вказане рішення набрало законної сили 18.05.2017.
19.06.2017, на виконання вказаного судового рішення, Полтавською обласною профспілковою організацією професійної спілки працівників споживчої кооперації України видано ОСОБА_1 нову довідку №17 про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках.
21.06.2017 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про перерахунок його пенсії на підставі довідки Полтавської обласної профспілкової організації професійної спілки працівників споживчої кооперації України від 19.06.2017 №17.
За результатами розгляду вищевказаної заяви листом від 03.07.2017 №368/О-17 відповідачем надано відповідь, що рішення Апеляційного суду від 18.05.2017 не містить зобов`язань щодо здійснення перерахунку заробітної плати згідно довідки від 19.06.2017 №19, виданої Полтавською обласною профспілковою організацією професійної спілки працівників споживчої кооперації України за період роботи в зоні відчуження з 05.08.1986 по 11.09.1986.
07.07.2017 позивач звернувся до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки Полтавської обласної профспілкової організації професійної спілки працівників споживчої кооперації України від 19.06.2017 №17 та переведення з пенсії за віком, яку він одержував відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію по інвалідності згідно із Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Рішенням Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 05.10.2017 №96 відмовлено гр. ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії згідно поданої заяви 07.07.2017 у зв`язку з не підтвердженням заробітної плати на підставі довідки від 19.06.2017 №19, виданої Полтавською обласною профспілковою організацією професійної спілки працівників споживчої кооперації України за період роботи в зоні відчуження з 05.08.1986 по 11.09.1986, первинними документами.
Не погоджуюсь із такими діями та прийнятими рішеннями та вважаючи своє право на перерахунок пенсії порушеним, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи оцінку позовним вимогам позивача щодо скасування рішення Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 05.10.2017 №96, суд першої інстанції виходив з наступного.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Конституційний Суд України зазначив, що Основний Закон України закріплює основоположні засади права громадян на соціальний захист і відносить до законодавчого регулювання механізм реалізації цього права (абзац сьомий пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 20 червня 2001 року № 10-рп/2001).
За частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови оплати праці в період виконання позивачем робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначалися постановами та розпорядженнями Ради Міністрів СРСР та УРСР в залежності від категорії працюючих (працівники, особи рядового та начальницького складу, військовозобов`язані, призвані на збори, військові строкової служби) та місце знаходження працівника залежно від встановлених зон в період виконання цих робіт ( 1, 2 , 3 зони небезпеки, зони іонізуючого випромінення (30-ти кілометрова зона).
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них. соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до ст.70 Закону громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право захищати у відповідних державних, судових органах, зокрема, свої законні інтереси.
Порядок оплати праці осіб, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС врегульовано листом Міністерства праці та соціальної політики України від 13 квітня 2001 року № 03-3/1652-018-2 «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища». У цьому листі зазначено про розсекречення низки постанов та розпоряджень центральних органів управління про порядок оплати праці осіб, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Зокрема, Постановою ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони ЧАЕС» і Ради Міністрів УРСР від 8 травня 1986 р. №168-5 передбачено проводити оплату праці працівників, безпосередньо зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС по підвищеним до 100% тарифним ставкам.
Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195 «Про умови оплати та матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧЕС і запобіганню забруднення навколишнього середовища» встановлено працівникам підприємств та організацій, які виконують роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, максимальний розмір премії 60% тарифної ставки в місяць (п.4) та дозволено залучати працівників на роботи у святкові та вихідні дні з оплатою праці в 2-х кратному розмірі (п.5).
Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 р. № 207-7 доведено до відома міністерств і відомств положень зазначених постанови та зазначено про розповсюдження її дії на працівників, в т.ч. на військовослужбовців, які виконують роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, а також встановлено максимальний розмір премії в розмірі 60% тарифної ставки (посадового окладу) в місяць. При цьому премія, згідно п.1 постанови Держкомітету СРСР по праці та Секретаріату ВЦРПС від 07.05.86р. №153/10-43 повинна начислятися підвищеною, виходячи із підвищених тарифних ставок.
Пунктом 6 Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що в усіх випадках премія, передбачена підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7 (не більше 400 крб. на місяць), що була визначена умовами оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і запобіганню навколишнього середовища, після проведеного розрахунку додається до суми обчисленого заробітку.
Статтею 3 Закону України «Про правонаступництво України» передбачено, що закони та інші нормативні акти відповідних установ СРСР діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України. Порядок та умови оплати праці осіб, що приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році передбачені зазначеними нормативними актами та є діючими на цей час.
Оскільки позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС як військовослужбовець, призваний на військові збори, його оплата праці регламентована постановою Ради Міністрів СРСР «Про оплату праці військовослужбовців учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» від 25.05.86 р. № 1031, пунктом 16 якого передбачено розповсюдити на військовослужбовців, призваних на військові збори і які безпосередньо зайняті на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС порядок оплати праці по місцю постійної роботи, передбачений для працівників і службовців, які виконують таку роботу.
Для нарахування (перерахунку) пенсії позивачу необхідно надати до органу Пенсійного фонду довідку про заробітну плату, розраховану з врахуванням зазначених нормативних актів, що регулюють порядок оплати праці осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Така довідка видається підприємством, установою або організацією, які проводили в свій час підвищену оплату праці та у штаті якої знаходився ліквідатор під час участі в роботах по ліквідації катастрофи в зоні відчуження, або правонаступником.
За результатами судового розгляду встановлено, що Полтавською обласною профспілковою організацією професійної спілки працівників споживчої кооперації на виконання рішення Апеляційного суду Полтавської області від 18.05.2017 надано позивачу довідку від 19.06.2017 року №19 про заробітну плату (грошове забезпечення) ОСОБА_1 , одержану за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках ( т.1 а.с.32).
Згідно з частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі "Міллер проти Австрії", де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні "Гайгузус проти Австрії" від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.
Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі "Кечко проти України" (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.
Таким чином, у ході розгляду справи встановлено, що перерахунок розміру пенсії позивачу у зв`язку з видачею нової довідки про заробітну плату (грошове забезпечення) ОСОБА_1 , одержану за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках, не проведено саме з вини державних органів, на яких покладено обов`язок щодо перерахунку та виплати пенсії позивачу.
Суд апеляційної інстанції погоджується з даним висновком суду першої інстанції .
Відповідачем по справі рішення в частині задоволення позовних вимог не оскаржене. Апеляційна скарга позивача доводів щодо неправомірності рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, щодо скасування рішення Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 05.10.2017 №96, не містить.
Таким чином з матеріалів справи не вбачається підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання провести з 01.10.2017 перерахунок ОСОБА_1 пенсії на рівні з військовослужбовцями строкової служби, відповідно до ч.3 ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з п`ятикратної мінімальної заробітної плати встановленої законом на 01.01.2017 - 16000 грн., з постійною послідуючою її виплатою без обмеження виплачуваної пенсії граничним розміром, як ветерану військової служби, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частиною першою статті 49 Закону України № 796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Разом з тим, статтею 59 вказаного Закону урегульовано порядок призначення пенсії військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.
Так, ст. 59 Закону № 796-XII в редакції Закону № 231-V передбачалось, що пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону.
Визначені у цій статті умови та підстави призначення пенсії по інвалідності відповідній категорії осіб у Законі № 796-ХІІ у редакціях: законів України "Про внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 05 жовтня 2006 року № 231-V (діяла до 01 жовтня 2017 року) та "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII (діє з 01 жовтня 2017 року) не змінювалися.
Частиною третьою статті 59 Закону № 796-ХІІ у редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 05 жовтня 2006 року № 231-V було визначено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.
Отже, частиною третьою статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції, чинній до 01 жовтня 2017 року, було визначено одну категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 3 жовтня 2017 р. № 2148-VIII були внесені зміни у названу статтю Закону №796-XII.
Відповідно до цих змін, особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Таким чином, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» розширено перелік категорій осіб, на яких вказана норма розповсюджується, а саме: осіб, які брали участь у інших ядерних аваріях та випробуваннях, а також осіб, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.
Однак вимога щодо участі у відповідних подіях під час проходження дійсної строкової служби залишилась незмінною.
Враховуючи вищезазначене, частина третя Закону №796-XII передбачає, що її дія (право на обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою) поширюється на осіб, які відповідають наступним критеріям:
1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, або
2) особа брала участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань, або
3) особа брала участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.
Таке право виникає у зазначених осіб лише за наявності у сукупності трьох умов (розширене тлумачення зазначеної статті без внесення змін до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не допускається):
1) особа має статус особи з інвалідністю;
2) особа отримала статус особи з інвалідність виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях;
3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 05.08.1986 по 11.09.1986 року.
Однак , строкову військову службу він проходив з 14.09.1967 по 13.11.1969р.
Крім того, згідно матеріалів справи під час участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у період з 05.08.1986 по 11.09.1986 року. позивач при військовій частині № НОМЕР_2 виконував військовий обов`язок перебуваючи на спеціальних учбових зборах, а не під час проходження дійсної строкової служби.
Тобто, на момент участі позивача у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, останній дійсну строкову службу не проходив. Даний факт позивачем не заперечується.
Таким чином, враховуючи, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не під час проходження дійсної строкової служби, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності права останнього на перерахунок пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки це не відповідає всім критеріям, наявність яких обумовлює право особи на вказаний перерахунок.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо його права на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, передбачено 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого постановою КМУ від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з огляду на наступне.
Так, пункт 9-1 Порядку № 1210 повністю повторює зміст ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII, з встановленням механізму обчислення пенсії за відповідною формулою.
Отже, п.9-1 Порядку № 1210 встановлено механізм обчислення пенсії особам, які мають право на таке обчислення на підставі ст. 59 Закону № 796-XII, тобто особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, саме під час проходження дійсної строкової служби.
Доказів проходження дійсної строкової служби у період прийняття участі в ліквідації наслідків на ЧАЕС матеріали справи не містять.
Отже, Управлінням Пенсійного фонду України правомірно відмовило позивачу у проведенні перерахунку пенсії відповідно до частини третьої статті 59 Закону № 796-XII.
Відповідно посилання позивача в апеляційній скарзі на п. 9.1 Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є помилковим.
Зазначена правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі №820/1148/18.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання провести з 01.07.2017 переведення ОСОБА_1 з пенсії по віку на пенсію по інвалідності, здійснити перерахунок пенсії за липень-вересень 2017 року та доплатою до нарахованих сум, відповідно до вимог п. 9 Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із підсумкового розміру заробітної плати за роботу в зоні відчуження в сумі 2390,52 крб. і середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014, 2015, 2016 роки в розмірі 3764,57 грн., колегія суддів зазначає наступне.
Колегія суддів зазначає, що під час проведення перерахунку пенсії у відповідності до п. 9 Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи враховується середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2006 рік, що застосовується для обчислення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"
Пункт 9 Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не містить норм які передбачають проведення перерахунку пенсії з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014, 2015, 2016 роки.
Враховуючи вищезазначене, вимога позивача про проведення перерахунку пенсії відповідно до вимог п. 9 Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014, 2015, 2016 роки є помилковою.
Також колегія суддів зазначає, що позовна заява позивача вимог щодо здійснення позивачу перерахунку пенсії, без врахування п. 9 Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з зазначеними кофіцієнтами не містить.
Щодо посилань позивача в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не вірно визначив предмет спору, зазначивши, що : " фактично позивач ще не переведений з пенсії за віком на пенсію по інвалідності, тому спірні правовідносини стосуються не перерахунку пенсії, яка вже призначена, а переведення з одного виду пенсії на інший, тобто фактично призначення пенсії по інвалідності", колегія суддів зазначає наступне.
Згідно позовної заяви позивача, а саме п. 4.1 позовних вимог, позивач просить саме зобов`язання провести з 01.07.2017 переведення ОСОБА_1 з пенсії по віку на пенсію по інвалідності, здійснити перерахунок пенсії за липень-вересень 2017 року та доплатою до нарахованих сум, відповідно до вимог п. 9 Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із підсумкового розміру заробітної плати за роботу в зоні відчуження в сумі 2390,52 крб. і середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014, 2015, 2016 роки в розмірі 3764,57 грн.
Таким чином посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не вірно визначив предмет спору є помилковими.
Щодо посилань позивача в апеляційній скарзі на ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" колегія суддів зазначає наступне.
Позивач звертаючись з позовом до суду просить призначити йому пенсію у відповідності до спеціального закону, а саме відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тому посилання позивача на ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є помилковим.
Щодо доводів апеляційної скарги стосовно того, що невизначеності рішення суду першої інстанції, та те, що дане рішення жодним чином не може забезпечити відновленого порушеного права позивача на достойний рівень пенсії та спонукає до нових протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, колегія суддів зазначає наступне.
В разі скасування рішення суду Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про відмову в задоволенні заяви позивача про проведення перерахунку пенсії, фактично заява позивача є не розглянутою, тому Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області зобов`язаний знову її розглянути .
При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що інші вимоги позивача про застосування конкретних норм законодавства задоволенню не підлягають і суд не вправі на свій розсуд визначати яким чином повинен здійснювати перерахунок пенсії відповідач, за відсутності відповідних вимог позову. Враховуючи вищенаведене зазначене твердження позивача є помилковим.
Щодо посилань позивача на те, що в резолютивній частині рішення, а саме на сторінці 9 абзац 2, суд першої інстанції невірно визначив дату перерахунку пенсії відповідно зазначених норм, а саме судом зазначено 01.07.2017р. замість 01.10.2017р., колегія суддів зазначає наступне.
Дана помилка суду першої інстанції міститься в мотивувальній частині рішення, та жодним чином не призвела до не вірного вирішення справи по суті.
Щодо вимоги позовної заяви ОСОБА_1 стосовно встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області подати у визначений судом термін з моменту набрання рішення законної сили, звіт про виконання рішення суду, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній станом на дату ухвалення судового рішення) суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
З аналізу вказаної норми вбачається, що питання про надання звіту про виконання постанови вирішує суд, який прийняв судове рішення по суті спору не на користь суб`єкта владних повноважень.
Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень відповідачем у справі суд може під час прийняття постанови у справі. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду, а в разі неподання такого звіту встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.
Покладення на відповідача обов`язку надати звіт є можливим, але не є обов`язковим.
Враховуючи вищенаведене, часткове задоволення позовної заяви, відсутність доказів та обґрунтувань того, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову не буде виконане, суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування положень ч. 1 ст. 267 КАС України .
Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
З урахуванням того, що відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, дана справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Керуючись ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.05.2018 по справі № 816/1002/18 залишити без змін
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло Л.В. Тацій