Справа № 337/2650/18
Суддя: Гнатик Г. Є.
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

11.09.2018 ЄУН № 337/2650/18
Провадження №2-а/337/61/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 201 8року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Гнатик Г.Є.

за участю секретаря Куліш Л.Е.

розглянувши в м.Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти4 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

21.06.2018року до суду надійшов вказаний адміністративний позов, який позивач мотивує тим, що 15.06.2018 року відповідачем винесена постанова ВР № 009570 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що він нібито в порушення п. 9.2 «б» ПДР на автошляху М12 «Кропивницький-Тернопіль» о 20 год.18 хв., керуючи автомобілем марки Ауді, державний номер НОМЕР_1, не увімкнув правий покажчик повороту перед перестроюванням.

Вважає, що вказана постанова є протиправною, оскільки в його діях немає складу вказаного адміністративного правопорушення, ПДР він не порушував, в зазначений день, час та місці, він рухався по трасі М12, яка має двосторонній рух по одній полосі для руху в кожному напрямку. Не виїжджаючи на полосу зустрічного руху, він увімкнув лівий покажчик повороту, здійснив випередження автомобілю, який рухався попутно та близька до обочини зі швидкістю 40-50 км/год., після чого продовжив рух прямо без перестроювання,відповідно і не було необхідності вмикати правий покажчик.Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектор поліції його доводів щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення не врахував, не перевірив, доказів не зібрав, відеозапису події йому для ознайомлення не надав і до матеріалів не долучив, процесуальні права йому не роз'яснив і не дав можливості ними скористатися. Таким чином, інспектор позбавив його можливості скористатися правами, передбаченими ст.268 КУпАП, та суттєво порушив процедуру розгляду, передбачену ст.278,279 КУпАП.

Просить скасувати постанову поліцейського ВР № 009570 від 15.06.2018 року про накладання адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Після усунення позивачем недоліків адміністративного позову, викладених в ухвалі суду від 25.06.2018 року, ухвалою суду від 30.07.2018 року за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

17.08.2018 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач - інспектор роти 4 батальйону УПП в Кіровоградській області лейтенант поліції ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав повністю та вважає заявлені позивачем вимоги безпідставними та необґрунтованими з огляду на те, що позивачем на підтвердження викладених в позові обставин не надано належних та допустимих доказів. Зазначає, що 15.06.2018 року ним, під час здійснення патрулювання екіпажем, було виявлено факт адміністративного правопорушення, яке вчинене позивачем ОСОБА_1, а саме: ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_2, на дорозі М-12 «Кропивницький-Тернопіль-Стрий» км.685+500м., не увімкнув покажчик правого повороту перед перестроюванням, чим порушив п.9.2. «б» ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Вказане правопорушення зафіксовано на відеозаписі з відеореєстратора нагрудної камери. У подальшому, відповідачем було розглянуто порушення вимог п. 9.2 «б» ПДР на місці вчинення правопорушення та винесено постанову про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., яка була складена у відповідності до вимог чинного законодавства, підстави для її скасування відсутні. Під час винесення оскаржуваного рішення інспектор патрульної поліції діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначений Законом, а тому просив відмовити у задоволенні позову.

07.09.2018 року до суду надійшла відповідь на відзив на позов, в якому позивач ОСОБА_1 наполягає на своїх позовних вимогах та просить їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і тим, що підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Суд встановив, що постановою інспектора роти 4 батальйону УПП в Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 15.06.2018рокуВР № 009570 позивач ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425грн. за те, що 15.06.2018року в 20.18 год. на АДМ-12 «Кропивницький-Тернопіль-Стрий» км.685+500м. керуючи автомобілем Ауді А6, державний номерний знак НОМЕР_1, не увімкнув покажчик правого повороту перед перестроюванням, чим порушив п.9.2. «б» ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Вказана постанова була отримана особисто позивачем у день її винесення.

Позивач не погодився із зазначеним рішенням та 19.06.2018 року надіслав до суду поштою даний позов, який надійшов 21.06.2018 року.

Незаконність винесеної відповідачем постанови про накладання адміністративного стягнення позивач обґрунтовує тим, що поліцейським був порушений порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення йому не розяснені права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, і не надано можливості скористатися ними, поліцейським була порушена процедура розгляду справи, передбачена ст.279 КУпАП,інспектор обставини справи повно та об'єктивно не встановив, належних та допустимих доказів на їх підтвердження не зібрав та не оцінив.

При цьому, факт наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме факт перестроювання, в звязку з чим необхідно вмикати світловий покажчик повороту, позивач категорично заперечує.

Відповідно до ч.1,2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Частина 2 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення адмінстягнення.

Так, відповідно до п.9.2 «б» ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Приписами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 року та ст. 222 КУпАП встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі та розглядає справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом №1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 2 Розділу III Інструкції визначено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема приписами ч. 2 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст.245 КупАП).

Згідно ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини даної справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про протиправність постанови відповідача інспектора поліції ОСОБА_2 від 15.06.2018 року про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

При цьому, суд виходить з того, що адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях (рішення Конституційного Суду України от 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010).

Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст.62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У звязку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Задля встановлення наявності в діях позивача порушення п. 15.9 «б» ПДР відповідач як суб'єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, повинен відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України довести правомірність свого рішення. При цьому належним, достовірним та достатнім доказом повинен бути відеозапис вчиненого правопорушення із фіксацією перестроювання автомобілю позивача та не увімкнення перед цим правого світлового покажчика.

На підтвердження правомірності прийнятого рішення відповідачем надано диск з відеофіксацією, здійсненою на нагрудний відеореєстратор патрульного поліцейського (а.с.25). Дослідженням вказаного відеозапису встановлено, що він не містить фіксації самого правопорушення, обєктивна сторона якого викладена в оскарженій постанові у справі про адміністративне правопорушення серія ВР №009570 від 15.06.2018 року, та розпочинається вже з фіксації розмови поліцейських з ОСОБА_1

Отже, вказаний відеозапис не може бути визнаний належним доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого с.2 ст.122 КУпАП.

Таким чином, відповідачем не надано належних, достовірних та достатніх доказів правомірності свого рішення.

Отже суд позбавлений можливості перевірити, на підставі яких доказів поліцейський прийшов до висновку про наявність адміністративного правопорушення, винуватість ОСОБА_1 та наявність інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. В постанові про накладання адміністративного стягнення посилання на такі докази також відсутнє. Крім того, з урахуванням того, що позивач на місці зупинки також заперечував подію правопорушення та свою винуватість, в постанові поліцейського не наведені мотиви відхилення цих заперечень та відсутні будь-які обґрунтування поліцейського про винуватість ОСОБА_1

Таким чином, оцінивши обставини справи, суд вважає недоведеним з боку відповідача ОСОБА_2 факту наявності в діях ОСОБА_1 порушення п.15.9 «б» ПДР, а саме не увімкнення правого світлового покажчика повороту перед перестроюванням автомобілю позивача.

Суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 при прийнятті рішення про накладання адміністративного стягнення на позивача допустив порушення вимог ст.7,245,251-252,280 КУпАП, відповідно до яких провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, орган, уповноважений на прийняття рішення про накладання адміністративного стягнення, зобов'язаний прийняти законне, справедливе і обґрунтоване рішення в результаті всебічного, повного і об'єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності, оцінки належних та допустимих доказів.

В даному випадку відповідач таких заходів не вчинив, обставини справи повно та об'єктивно не встановив, належних та допустимих доказів на їх підтвердження не зібрав та не оцінив, доводи позивача не перевірив, в постанові належним чином не обґрунтував свої висновки щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не навів докази, якими підтверджуються його висновки.

Посилання відповідача на те, що під час винесення оскаржуваного рішення він діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначений Законом, не можуть бути підставою для висновків щодо обґрунтованості оскарженого рішення, оскільки виконання патрульним поліцейським своїх обов'язків у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію», не позбавляє останнього обов'язку обґрунтувати належними доказами прийняті ним рішення.

Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні і беззаперечні докази наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, то факт вчинення ним вказаного правопорушення є недоведеним, а винесена відповідачем постанова - незаконною та необґрунтованою.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_2, будучи посадовою особою Управління патрульної поліції в Кіровоградській області і суб'єктом владних повноважень, при накладанні адміністративного стягнення на позивача діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Законом, чим порушив вимоги ст.19 Конституції України, тому прийняте ним рішення про накладання адміністративного стягнення слід визнати незаконним та скасувати.

Таким чином, позов підлягає повному задоволенню.

Керуючись ст.19 Конституції України, Законом України «Про Національну поліцію», ст.7,9,245,222,268,276,278,279,283 КУпАП, ст.2,5,9,72-79,90,242-246,262,268-272,286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову інспектора роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 15.06.2018 року ВР № 009570 про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 Францевичаза ч.2 ст. 122 КУпАП закрити в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: Г.Є.Гнатик