Справа № 819/1534/15
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 вересня 2018 року

м. Київ

справа №819/1534/15

адміністративне провадження №К/9901/4908/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернофарм» на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2015 року (головуючий суддя Ліщинський А.М., судді: Довга О.І., Запотічний І.І.) у справі №819/1534/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернофарм» до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Дуднік Ольги Сергіївни, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Реєстраційна служба Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Тернофарм» звернулося в суд з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення №21215599 від 12 травня 2015 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування своїх вимог посилалося на те, що TOB «Тернофарм» є суб'єктом права власності на єдиний майновий комплекс, що складається з об'єктів нерухомого майна які знаходяться за адресою: м. Тернопіль, вул. Фабрична, 4, що підтверджується Рішення Господарського суду Тернопільської області від 01.06.2011 р. у справі №15/36/5022-697/2011. Позивачем здійснено реконструкцію нежитлових приміщень - складів під літ. «Е», «Є» під склад, в якому в результаті технічної інвентаризації присвоєно літ. «М», що підтверджується зареєстрованою Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації. Також здійснено реконструкцію основного корпусу зі спиртосховищем із добудовою ліфтів, внаслідок якої площа зазначено об'єкта збільшилась на 68,5 кв.м., що підтверджується зареєстрованою Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації. Вказані приміщення є єдиним майновим комплексом, а тому відмова у реєстрації права власності на нього є неправомірною.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення №21215599 від 12.05.2015 р. про відмову у державній реєстрації прав та їх обмежень, прийняте Державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Дуднік Ольгою Сергіївною. Зобов'язано Державну реєстраційну службу України повторно розглянути заяву прийняту 16.04.2015 р. за реєстраційним номером 11037454 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності на єдиний майновий комплекс), що розташований за адресою: м.Тернопіль, вул. Фабрична 4, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Тернофарм».

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2015 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову про відмову в позові.

Вирішуючи спір між сторонами, суди встановили, що Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 01.06.2011 р. у справі № 15/36/5022-697/2011 визнано за TOB «Тернофарм» право власності на нерухоме майно - нежитлові приміщення:

Під літ. «А» - основний корпус з спиртосховищем 3752,1 кв. м.

Під літ. «Б» - допоміжний корпус 1365,8 кв. м.

Під літ. «В», «Г» - картонажне відділення, ангар 931,8 кв. м.

Під літ. «Ж» - газорегулятор

Під літ. «З» - котельна 197,2 кв. м.

Під літ. «Л» - прохідна 63,5 кв. м.

Під літ. «Д» - склад 82,95 кв. м

Під літ. «Е» - склад 401,9 кв. м.

Під літ. «Є» - склад 115,2 кв. м.

У вищевказаному рішенні вказано, що цілісний майновий комплекс складається із вищевказаних нежитлових приміщень та належав ВАТ «Тернопільска фармацевтична фабрика» на підставі наказу Фонду державного майна України від 18.07.1996 р. № 62-АТ та реєстраційного посвідчення виданого 06.01.2006 р. Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, був внесений до статутного капіталу TOB «Тернофарм» згідно рішення учасників TOB «Тернофарм» № 7 та № 9 від 25.01.2010 та 29.10.2010.

На підставі зазначеного рішення суду TOB «Міське бюро технічної інвентаризації» зареєстровано право власності на комплекс, нежитлові будівлі та споруди, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав № 30551145 від 08.07.2011р.

Позивачем здійснено реконструкцію нежитлових приміщень - складів під літ. «Е» та літ. «Є» під склад TOB «Тернофарм», якому, в результаті проведення технічної інвентаризації присвоєно літ. «М», що підтверджується зареєстрованою 31.03.2014 р. інспекцією ДАБК у Тернопільській області декларацією про готовність об'єкта до експлуатації № ТП73, та технічним паспортом виданим TOB «Технічна інвентаризація нерухомості Тернопільської області» від 19.12.2014 р. Також Позивачем здійснено реконструкцію основного корпусу зі спиртосховищем із добудовою ліфтів, в результаті чого площа зазначеного об'єкта нерухомості збільшилась на 68,5 кв. м. про що свідчить зареєстрована 19.11.2014 року Управлінням ДАБІ у Тернопільській області декларація про готовність об'єкта до експлуатації № ТП29, та відображено у технічному паспорті.

ТОВ «Тернофарм» з метою реєстрації права власності на єдиний майновий комплекс, нежитлові будівлі та споруди, що розташований за адресою: м. Тернопіль, вул. Фабрична, 4, 16.04.2015 р. подало до Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області заяву (зареєстрована № 11037454) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права власності на єдиний майновий комплекс із доданими документами, перелік яких визначено в картці прийому заяви № 20725652 від 16.04.2015 р., а саме -

рішення суду, серія та номер: 15/36/5022-697/2011 виданий 01.06.2011 р. видавник: Господарський суд Тернопільської області;

витяг про державну реєстрацію прав, серія та номер: 30551145, виданий 08.07.2011 р., видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Міське бюро технічної інвентаризації" м. Тернопіль,

рішення суду, серія та номер: 15/96/5022-1588/2011, видане 23.11.2011, видавник: Господарський суд Тернопільської області;

декларація про готовність об'єкта до експлуатації, серія та номер: ТП29, виданий 19.11.2014 р., видавник: Інспекція державного архітектурно -будівельного контролю у Тернопільській області;

декларація про готовність об'єкта до експлуатації, серія та номер: ТП73, виданий 31.03.2014 р., видавник: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області;

державний акт на право постійного користування земельної ділянки, серія та номер: ЯЯ № 297593, виданий 18.05.2012, видавник: Головне управління Держземагенства у Тернопільській області Державне агентство земельних ресурсів України;

технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 19.12.2014, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Технічна інвентаризація нерухомості Тернопільської області";

копія паспорта громадянина України, серія та номер: НЮ 221825. виданий 18.03.2010, видавник: Підволочиський РВ УМВС України в Тернопільській області;

копія картки платника податків, серія та номер: виданий 06.06.2003 р., видавник: Державна податкова інспекція; довіреність, серія та номер: б/н, виданий 02.02.2015, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Тернофарм».

Заяву від 16.04.2015 р., зареєстровану за № 11037454, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права власності на єдиний майновий комплекс, разом з доданими документами було передано на розгляд до Укрдержреєстру на виконання вимог Порядку взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2013р. № 607/5.

За результатами розгляду вищевказаної заяви та доданих документів Державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Дуднік Ольгою Сергіївною прийнято рішення № 21215599 від 12.05.2015 р. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Підставою прийняття такого рішення зазначено суперечності, що містяться в поданих TOB «Тернофарм» документах, які не узгоджуються між собою, стосовно відомостей, які визначені пунктом 20 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 р. № 1141, щодо типу об'єкту нерухомого майна. Зокрема, Відповідач у Рішенні зазначає, що TOB «Тернофарм» подав заяву про державну реєстрацію прав на єдиний майновий комплекс, нежитлові будівлі та споруди, що розташований за адресою: м. Тернопіль, вул. Фабрична, будинок 4, хоча в рішенні суду №15/36/5022-697/2011 визнається право власності на нежитлові приміщення.

Суд першої інстанції визнав вказане рішення реєстратора неправомірним, мотивуючи своє рішення тим, що рішенням від 01.06.2011 р. у справі № 15/36/5022-697/2011 встановлено факт, що нежитлові приміщення, що належали ВАТ «Тернопільска фармацевтична фабрика» на підставі наказу Фонду державного майна України від 18.07.1996 р. № 62-АТ та реєстраційного посвідчення виданого 06.01.2006 р. Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації є цілісним майновим комплексом, який складається із вищевказаних нежитлових приміщень, у зв'язку з чим відсутні підстави вважати, що подані позивачем документи не відповідали вимогам, встановленим цим Законом, або не давали змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Суд апеляційної інстанції не погодився з таким висновком суду, мотивуючи своє рішення тим, що згідно з Додатком Б «Терміни та визначення понять ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» нежитлове приміщення - приміщення в структурі житлового будинку, що не відноситься до житлового фонду. Є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин. Отже, єдиний майновий комплекс і нежитлове приміщення - це не тотожні поняття. Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 01.06.2011 справа №15/36/5022-697/2011 визнано право власності на нежитлове приміщення, і Державний реєстратор прав на нерухоме майно не має права трактувати рішення судів, а тому його відмова у проведенні державної реєстраціє є правомірною.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, ТОВ «Тернофарм» подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду і залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що ТОВ «Тернофарм» наділено правом власності на комплекс і зазначене право зареєстроване, об'єкти нерухомості, з яких складається єдиний майновий комплекс, не є відокремленими та відповідно до функціонального призначення не можуть бути виділені в натурі. Таким чином, суд першої інстанції прийняв законне рішення, яке помилково було скасовано судом апеляційної інстанції.

У зв'язку з неприбуттям жодного учасника справи у судове засідання, розгляд справи на підставі пункту 2 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України проведений в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і дотримання ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Суди першої та апеляційної інстанцій правильно виходили з того, що спірні правовідносини врегульовані Законом України від 1 липня 2004 року N1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1952-IV), в редакції діючій на час виникнення спірних правовідносин, та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 (далі - Порядок №868).

Відповідно до Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини першої ст.4 Закону №1952-ІV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема: право власності на нерухоме майно.

Статтею 5 Закону №1952-ІV визначено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

До повноважень органу державної реєстрації прав належить, зокрема: проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень або відмова у їх реєстрації; забезпечення ведення Державного реєстру прав; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України (пункти 1, 2 ч. 1 ст. 8 Закону України № 1952-ІV.

Частиною другою ст.9 Закону України № 1952-ІV передбачено, що державний реєстратор, зокрема: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Стаття 15 Закону №1952-ІV визначає порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, а саме:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до пункту 4 частини першої ст. 24 Закону N 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Саме про те, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, зазначено в оскаржуваному рішенні державного реєстратора.

В межах розгляду даної справи, предметом спору була реєстрація права власності на єдиний майновий комплекс з урахуванням реконструкцій нежитлових приміщень, які були проведені після попередньої реєстрації прав на підставі рішення господарського суду від 1 червня 2011 року.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що за змістом ст. 191 Цивільного кодексу України підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності.

До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом.

Єдиний майновий комплекс згідно зі статтею 188 Цивільного кодексу України є складною річчю (нерухомим майном) до складу якої, зокрема, входять інші нерухомі речі, речові права на які підлягають державній реєстрації. У зв'язку з цим, при проведенні державної реєстрації права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, подаються документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності щодо кожного об'єкта нерухомого майна, що входить до складу єдиного майнового комплексу, визначені Законом та Порядком.

Враховуючи встановлений рішенням від 01.06.2011 р. у справі № 15/36/5022-697/2011 факт, що нежитлові приміщення, що належали ВАТ «Тернопільска фармацевтична фабрика» на підставі наказу Фонду державного майна України від 18.07.1996 р. № 62-АТ та реєстраційного посвідчення виданого 06.01.2006 р. Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації є цілісним майновим комплексом який складається із вищевказаних нежитлових приміщень, право власності на який зареєстровано за позивачем у встановленому законом порядку, після чого проведено реконструкцію деяких нежитлових приміщень, які прийняті до експлуатації, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність у державного реєстратора визначених пунктом 4 частини першої ст. 24 Закону N 1952-IV підстав для відмови у проведенні державної реєстрації права власності.

При цьому слід звернути увагу, що відповідно до частини дев'ятої статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об'єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об'єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.

Посилаючись на Додаток Б «Терміни та визначення понять ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» суд апеляційної інстанції не звернув уваги, що в ньому надано визначення нежитловим приміщенням які знаходяться в структурі житлового будинку. Натомість в межах розгляду даної справи спір виник стосовно іншого виду нерухомого майна. При цьому включення до складу майнового комплексу певних нежитлових приміщень, право власності на які виникло на законних підставах, не суперечить діючому законодавству. Суд апеляційної інстанції на це уваги не звернув.

Інші доводи касаційної скарги, зокрема, щодо порушення відповідачем строків розгляду заяви, не є вирішальними і не впливають на висновок суду про невідповідність рішення державного реєстратора критеріям правомірності, які пред'являються до рішень суб'єктів владних повноважень та які закріплені ст.2 КАС України.

Відповідно до ст.352 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції відповідає нормам матеріального права, прийнята з дотриманням норм процесуального права, але помилково була скасована апеляційним судом, у зв'язку з чим касаційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду апеляційної інстанції - скасуванню, з залишенням в силі постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 345, 352, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернофарм» задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2015 року у справі №819/1534/15 скасувати.

Залишити в силі постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 року у справі №819/1534/15.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду