Справа № 808/2358/18
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року (о 15 год. 25 хв.)Справа № 808/2358/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - Правобережне об'єднане УПФУ м. Запоріжжя, відповідач), в якому просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у зарахуванні пільгового стажу померлого чоловіка ОСОБА_2 до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, періоди роботи: з 02.12.1964 по 05.01.1967, з 04.05.1971 по 10.08.1986;

зобов'язати відповідача зарахувати пільговий стаж ОСОБА_2 за період роботи: з 02.12.1964 по 05.01.1967, з 04.05.1971 по 10.08.1986 до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, у зв'язку з чим зробити перерахунок позивачу пенсії по втраті годувальника з 17.01.2018.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначає, що отримує пенсію по втраті годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_2. Вказує, що Правобережним об'єднаним УПФУ м. Запоріжжя невірно враховано пільговий стаж померлого чоловіка в за Списком №1 та №2, так як відповідачем було враховано пільговий стаж за Списком №1 - 12 років 2 місяці 23 дні, за списком №2 - 21 рік 4 місяці 16 днів, у зв'язку з чим 12.03.2018 позивачка із письмовою заявою звернулась до відповідача, де зазначила, що пільговий стаж чоловіка за Списком №1 складає понад 29 років. Так, листом від 26.03.2018 №104/К-9 відповідач надав відповідь про те, що при розрахунку пільгового стажу ОСОБА_2 сталася технічна помилка, яка призвела до невірного розрахунку стажу за Списком №1 (замість необхідних 10 років 1 місяць 26 днів за Списком №1 було враховано 12 років 2 місяці 23 дні, з вказаними діями позивач не згодна, вважає їх такими, що порушують її гарантовані законодавством та Конституцією права.

Ухвалою суду від 20.06.2018 відкрите провадження в адміністративній справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначене перше судове засідання на 06 липня 2018 року.

Відповідно до ухвали суду від 06.07.2018 розгляд справи відкладено на 30 липня 2018 року.

Відповідач позов не визнав, 09 липня 2018 року надіслав суду відзив на адміністративний позов (вх. № 21347), у якому, зокрема, пояснює, що пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи, при цьому, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків. На думку відповідача, зазначений порядок застосовується лише у тому випадку, якщо професію чи посадку до Списків внесено вперше. Пояснює, що професія слюсаря-ремонтника з ремонту обладнання у місцях його встановлення на дільницях діючих виробництв, де основні робочі користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 за Списком №1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці, яка дає право на пенсію на пільгових умовах, у періоди з 02.12.1964 по 05.01.1967, з 04.05.1971 по 10.08.1986 і з 04.12.1989 по 31.12.1991 не передбачена та передбачена Списком №2. Отже, вважає, що при обчисленні ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника з 17.01.2018 управлінням правомірно і законно на підставі п. 3 Порядку №383 та згідно з Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 «Про затвердження списків цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці, яка дає право на пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах» зараховано до пільгового стажу роботи померлого годувальника за Списком №2 - 23 роки 05 місяців 14 днів (за періоди з 02.12.1964 по 05.01.1967, з 04.05.1971 по 10.08.1986, з 04.12.1989 по 31.12.1991, з 27.02.2002 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 28.02.2006; за Списком №1 - 10 років 01 місяць 26 днів (за період з 01.01.1992 по 30.06.2000, з 01.07.2000 по 26.02.2002). Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивачем 17 липня 2018 року надано суду також відповідь на відзив (вх. №22323), у якій зазначає, що відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, тлумачиться однозначно, тобто у разі підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведеної атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 до пільгового стажу має бути зараховано весь період роботи особи на відповідних посадах або за професіями, незалежно від дати їх внесення до Списків. Також, вважає, що довідки, які видані Дочірнім підприємством Запорізьким спеціалізованим управлінням №1 ВАТ «Дніпродомнаремонт» від 08.1994 та від 01.03.2004 б/н про підтвердження пільгового стажу за Списком №1, містять усі встановлені п. 20 вищевказаного порядку відомості. Просить позов задовольнити у повному обсязі.

У зв'язку із відсутністю судді Батрак І.В. на роботі 30.07.2018 на підставі наказу від 24.07.2018 №194 «Про надання відпустки» розгляд справи призначений на 04 вересня 2018 року.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному УПФУ м. Запоріжжя та з 17.01.2018 одержує пенсію по втраті годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_2 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2), обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до записів в трудовій книжці серії від 30.11.1961 ОСОБА_2 встановлено наступне:

- з 02.12.1964 (запис №) прийнятий на Запоріжський СМУ №1 тресту «Днепродомнаремонт» монтажником металоконструкцій по 3 розряду;

- 21.12.1965 (запис №4) встановлений 4 розряд монтажника;

- 05.01.1967 (запис №5) призначений т.в.о. майстра монтажних робіт;

- 01.07.1967 (запис №6) затверджений на займаній посаді майстра монтажних робіт;

- 01.10.1968 (запис №7) переведений бригадиром монтажником металоконструкцій по 6 розряду;

- 20.02.1969 (запис №8) звільнений з роботи до Радянської Армії;

- з 01.03.1969 по 06.03.1971 (запис №9) служба в Радянській Армії;

- 04.05.1971 (запис №10) прийнятий бригадиром монтажників стальних і залізобетонних конструкції по 6 розряду до Запорізького спеціалізованого будівельно-монтажного управління №1 тресту «Днепродомнаремонт»;

- 25.10.1973 (запис №11) Запорізьке спеціалізоване будівельно-монтажне управління №1 тресту «Днепродомнаремонт» перейменоване в Запорізьке спеціалізоване управління №1 тресту «Днепродомнаремонт»;

- 10.08.1986 (запис №13) відряджений в розпорядження «Металлургзарубежстроя» для подальшого використання на роботі за кордоном;

- 14.08.1986 по 30.07.1989 (запис №14) знаходився за кордоном у відрядженні в Алжирі;

- з 01.08.1989 по 03.12.1989 (запис №15) перебував у відпустці за час роботи за кордоном у відрядженні до Алжиру;

- 04.12.1989 (запис №16) працював монтажником 6 розряду;

- 24.11.1995 (запис №18) призначений майстром монтажних робіт;

- відповідно до наказу №50 від 01.08.1997 Запорізьке спеціалізоване управління №1 тресту «Днепродомнаремонт» перейменоване в Дочірнє підприємство Запорізьке спеціалізоване управління №1 ВАТ «Дніпродомнаремонт»;

- 26.02.2002 (запис №19) звільнений за власним бажанням згідно зі ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до довідки Запорізького спеціалізованого управління №1 тресту «Днепродомнаремонт» № б/н від 08.1994 встановлено, що ОСОБА_2 працював на підприємстві Запоріжський СМУ №1 тресту «Днепродомнаремонт», яке перейменоване у Запорізьке спеціалізоване управління №1 тресту «Днепродомнаремонт», а саме:

з 02.12.1964 по 05.01.1967 в цехах на виробництві, передбаченому Списком №1 розділу ІІІ підрозділу 1,2,3,4 1030100а-1030400а; 1753а, постанови РМ СРСР №1173 від 22.08.1956, як монтажник стальних та залізобетонних конструкцій, які перейменовані на слюсарів-ремонтників з повним робочим днем, зайнятий ремонтом обладнання в місцях його встановлення на ділянках, діючих виробництв, де основні робочі користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення;

з 04.05.1971 по 10.08.1986 в цехах на виробництві, передбаченому Списком №1 розділу ІІІ підрозділу 1,2,3,4 1030100а-1030400а; 1753а, постанови РМ СРСР №1173 від 22.08.1956, як незвільнений бригадир слюсарів-ремонтників з повним робочим днем, зайнятий ремонтом обладнання в місцях його встановлення на ділянках, діючих виробництв, де основні робочі користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення;

з 04.12.1989 по теперішній час в цехах на виробництві, передбаченому Списком №1 розділу ІІІ підрозділу 1,2,3,4 1030100а-1030400а; 1753а, постанови РМ СРСР №1173 від 22.08.1956 як слюсар-ремонтник з повним робочим днем, зайнятий ремонтом обладнання в місцях його встановлення на ділянках, діючих виробництв, де основні робочі користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення. Доповнення і зміни в Список №1 затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР 09.08.1991 №1591.

Відповідно до довідки Дочірнього підприємства Запорізьке спеціалізоване управління №1 ВАТ «Дніпродомнаремонт» від 01.03.2004 ОСОБА_2 працював повний робочий день на виробництві доменному мартенівському, агломераційному цеху к-ту «Запоріжсталь», а саме з 01.09.1994 по 24.11.1995 як слюсар-ремонтник 6 розряду, що передбачено Списком №1, розділ ІІІ, підрозділ 1, 2, 3, 4, шифр 1030100а-1030400а, 1753а, а з 25.11.1995 по 26.02.2002 - майстром монтажних робіт монтажної ділянки, що передбачено Списком №1, розділ ІІІ, підрозділ 1, 2, 3, 4, шифр 1030100а-1030400а, 1753а.

У березні 2018 року позивач звернувся до Правобережного об'єднаного УПФУ м. Запоріжжя із заявою щодо письмово роз'яснення щодо невідповідності стажу в трудовій книжці і стажу нарахування пенсії.

Листом від 26.03.2018 №104/К-9 відповідачем повідомлено, що при призначенні пенсії позивачу по втраті годувальника було застосовано Порядок застосування Списків 1 та 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників від 18.11.2005 №383, яким передбачено, що посада монтажника до 01.01.1992 була віднесена до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1986 №1173. Після 01.01.1992 посада монтажника була віднесена до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.1991 №10, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162. Зазначено, що страховий стаж склав 42 роки 11 місяців 13 днів, в тому числі по Списку №1 10 років 1 місяць 26 днів, по Списку №2 - 23 роки 5 місяців 14 днів, коефіцієнт стажу склав 0,52917.

Вважаючи дії відповідача про відмову у зарахуванні пільгового стажу померлого чоловіка ОСОБА_2 до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, періоди роботи: з 02.12.1964 по 05.01.1967, з 04.05.1971 по 10.08.1986 протиправними, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення цих списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Положеннями статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 10 Порядку для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів. Уточнююча довідка з підприємства надається лише у випадку відсутності записів у трудовій книжці.

Як вбачається із записів у трудовій книжці, ОСОБА_2 з 02.12.1964 по 05.01.1967 працював на Запоріжському СМУ №1 тресту «Днепродомнаремонт» монтажником металоконструкцій; 04.05.1971 прийнятий бригадиром монтажників стальних і залізобетонних конструкції до Запорізького спеціалізованого будівельно-монтажного управління №1 тресту «Днепродомнаремонт»; 10.08.1986 відряджений в розпорядження «Металлургзарубежстроя» для подальшого використання на роботі за кордоном та з 14.08.1986 по 30.07.1989 знаходився за кордоном у відрядженні в Алжирі; 04.12.1989 працював монтажником, а 24.11.1995 призначений майстром монтажних робіт; звільнений за власним бажанням згідно зі ст. 38 КЗпП України 26.02.2002.

Судом встановлено, що відповідачем не зараховано до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи позивача з 02.12.1964 по 05.01.1967, з 04.05.1971 по 10.08.1986, оскільки виконувана робота до 01.01.1992 була передбачена Списком № 2.

Так, постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 затверджено Список № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, розділом III якого передбачено професію позивача.

Згодом, постановою Кабінету Міністрів СРСР «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення» від 26 січня 1991 року за № 10, професію позивача «слюсар-ремонтник» було віднесено до Списку № 1, а саме: 10300а-1753а робітники ремонтних служб, зайняті ремонтом обладнання в місяцях його установки на дільницях (робочих місцях) діючих виробництв, де основні робітники ведуть технологічний процес, користуються правом пільгового пенсійного забезпечення по Списку № 1, зокрема, слюсарі-ремонтники (доповнено згідно з постановою Кабінету Міністрів СРСР від 09.08.91 за № 591).

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

З аналізу вищенаведеного Порядку №383, можливо зробити висновок про наявність у позивача правових підстав для зарахування періоду роботи з 02.12.1964 по 05.01.1967, з 04.05.1971 по 10.08.1986 чоловіка на посаді слюсаря-ремонтника до пільгового стажу за Списком №1, будь-які інші підстави, що унеможливлюють зарахування до Списку №1 відповідачем суду не наведені.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Між тим, заперечуючи проти позову, Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували відсутність пільгового стажу у позивача за невраховані ним місяці.

Відповідачем не представлено також доказів правомірності відмови у призначенні пенсії та доказів повного і обґрунтованого розгляду звернення позивача за призначенням пенсії.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності..

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Правобережного об'єднаного УПФУ м. Запоріжжя.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: 69076, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (місцезнаходження: 69076, м. Запоріжжя, вул. Запорізького козацтва, буд. 25-а, ) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні пільгового стажу померлого чоловіка ОСОБА_2 до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, періоди роботи: з 02.12.1964 по 05.01.1967, з 04.05.1971 по 10.08.1986.

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя зарахувати пільговий стаж ОСОБА_2 за період роботи: з 02.12.1964 по 05.01.1967, з 04.05.1971 по 10.08.1986 до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, у зв'язку з чим зробити перерахунок ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника з 17.01.2018.

Присудити на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак