Справа № 9901/553/18
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

06 вересня 2018 року

Київ

справа №9901/553/18

адміністративне провадження №П/9901/553/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Ханової Р.Ф., Хохуляка В.В., Юрченко В.П.,

за участю секретаря судового засідання Лопушенко О.В.,

за участю позивача ОСОБА_3 та представника відповідача Долгова Ю.В.,

розглянувши в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Верховної Ради України про визнання протиправною та скасування постанови, встановив:

І. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ.

03 травня 2018 року ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3) звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Верховної Ради України (далі - ВРУ; Рада) про визнання протиправною та скасування постанови №3787-VI від 22 вересня 2011 року «Про звільнення судді», якою ОСОБА_3 звільнено з посади судді Березанського міського суду Київської області у зв'язку з порушенням присяги судді.

ІІ. КЛОПОТАННЯ СТОРІН ТА ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Відповідно до частини 4 статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів встановлено у статті 266 КАС України, згідно з пунктами 1 та 2 частини 1 якої її правила поширюються на розгляд адміністративних справ щодо законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, а також законності її дій чи бездіяльності.

Адміністративні справи, зазначені у пунктах 1-3 частини першої цієї статті, розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду не менше ніж з п'яти суддів (частина 2 статті 266 КАС України).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 травня 2018 року визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для розгляду даної справи - Пасічник С.С. (суддя-доповідач), Васильєва І.А., Ханова Р.Ф., Хохуляк В.В., Юрченко В.П.

Ухвалою судді Верховного Суду від 24 травня 2018 року ОСОБА_3 поновлено строк звернення до адміністративного суду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її розгляд в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження на 21 червня 2018 року.

В судовому засіданні 21 червня 2018 року провадження у справі було зупинено для вирішення у встановленому статтею 40 КАС України порядку заяви Ради про відвід складу суду (ухвалою Верховного Суду від 23 червня 2018 року в задоволенні заяви відмовлено) й в подальшому розгляд справи призначено на 16 серпня 2018 року.

Втім, у встановлений день (тобто 16 серпня 2018 року) засідання суду не відбулося в зв'язку з відсутністю з поважних причин одного з суддів колегії й наступне судове засідання призначено на 06 вересня 2018 року.

Також, 19 червня 2018 року до Суду надійшло клопотання ВРУ про залишення позовної заяви без розгляду в зв'язку з пропуском ОСОБА_3 строку звернення до адміністративного суду, в задоволенні якого ухвалою Верховного Суду від 06 вересня 2018 року відмовлено.

ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ДОВОДІВ ПОЗИВАЧА ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначав, що за результатами повторного розгляду його справи після прийняття Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) рішення у справі "Куликов та інші проти України" (зокрема, й за його заявою) постановою Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі №800/350/17 (П/9901/315/18) частково задоволено його адміністративний позов та визнано протиправним і скасовано рішення Вищої ради юстиції (далі ВРЮ) №421/0/15-11 від 14 червня 2011 року "Про внесення до Верховної Ради України подання про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Березанського міського суду Київської області за порушення присяги судді".

За наведеного, на думку позивача, ефективним способом захисту його порушеного права та механізмом реалізації вказаного рішення ЄСПЛ (в частині щодо ОСОБА_3) є саме визнання протиправною та скасування постанови Верховної Ради України №3787-VI від 22 вересня 2011 року «Про звільнення судді», якою ОСОБА_3 звільнено з посади судді Березанського міського суду Київської області у зв'язку з порушенням присяги судді.

Також 18 червня 2018 року на адресу Верховного Суду від позивача надійшла надіслана засобами зв'язку заява від 15 червня 2018 року, названа «про збільшення розміру позовних вимог», яка, однак, не містить будь-якого збільшення позовної вимоги як такої, натомість в ній додатково зазначено, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 07 червня 2018 року апеляційну скаргу Вищої ради правосуддя у справі №800/350/17 (№П/9901/315/18) залишено без задоволення, а рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 березня 2018 року - без змін.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та надав пояснення по суті обставин справи.

Відповідач в письмовому відзиві на позовну заяву, а також його представник в засіданні суду зазначили про безпідставність позовних вимог й просили в їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що законність постанови ВРУ №3787-VI від 22 вересня 2011 року «Про звільнення судді», якою ОСОБА_3 звільнено з посади судді Березанського міського суду Київської області у зв'язку з порушенням присяги судді, не була предметом дослідження ЄСПЛ при прийнятті ним рішення у справі «Куликов та інші проти України», на яке в позовній заяві посилається ОСОБА_3

Процедура розгляду парламентом питання про звільнення ОСОБА_3 з посади судді відбувалась у відповідності до діючого на той час законодавства - Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI (далі - Закон №2453) та Регламенту ВРУ, затвердженого Законом України від 10 лютого 2010 року №1861-VI (далі - Регламент ВРУ), й на підставі внесеного ВРЮ відповідного подання.

Водночас, Секретаріат Комітету ВРУ з питань правосуддя двічі запрошував ОСОБА_3 на пленарне засідання ВРУ, проте останній так і не з'явився, в зв'язку з чим й з метою правової реалізації подання ВРЮ про звільнення ОСОБА_3 з посади судді (яке мало для парламенту обов'язковий характер) Радою за результатами голосування на її пленарному засіданні було прийнято оскаржувану в даній справі постанову №3787-VI від 22 вересня 2011 року.

IV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.

ОСОБА_3 рішенням Київської обласної ради народних депутатів від 14 вересня 1993 року обраний суддею Баришівського районного суду Київської області, а постановою ВРУ від 16 листопада 2006 року №365-V - суддею Березанського міського суду Київської області безстроково.

Кваліфікаційною комісією суддів загальних судів Київського апеляційного округу за результатами розгляду матеріалів дисциплінарної справи, порушеної за поданнями голови ради суддів Київської області Габрієля В.О. від 02 лютого 2009 року, від 17 квітня 2009 року та від 21 травня 2009 року, 27 січня 2010 року прийнято рішення про направлення ВРЮ рекомендації про внесення подання про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Березанського міського суду Київської області.

14 червня 2011 року ВРЮ за наслідками розгляду рекомендації Кваліфікаційної комісії суддів загальних судів Київського апеляційного округу від 27 січня 2010 року прийнято рішення №421/0/15-11 «Про внесення до Верховної Ради України подання про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Березанського міського суду Київської області за порушення присяги».

У відповідності до вказаного рішення ВРЮ було виготовлено та надіслано до парламенту подання №29/0/12-11, зареєстроване в Апараті ВРУ 22 червня 2011 року за вх.№117782.

Як в рішенні №421/0/15-11, так і в поданні №29/0/12-11 ВРЮ зазначила про свідоме порушення ОСОБА_3 вимог чинного законодавства під час ухвалення рішень в декількох цивільних справах (за позовом ОСОБА_13, ОСОБА_14 до ОСОБА_15, відділу земельних ресурсів Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Київського обласного головного управління земельних ресурсів Держкомзему України, Державного підприємства «Центр державного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» в особі Київської регіональної філії Києво-Святошинського відділу Київської області, треті особи: Перша Київська обласна державна нотаріальна контора, Березанська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно; за позовом ОСОБА_16 до ОСОБА_17 про визнання правочину дійсним і визнання права власності на нерухоме майно; за позовом ОСОБА_15 до ОСОБА_18 про визнання угоди купівлі-продажу укладеною та визнання права власності на об'єкти нерухомості), а також вимог статті 6 Закону України «Про статус суддів» й присяги судді, що, в свою чергу, викликає сумнів в його об'єктивності, неупередженості та незалежності й, на думку ВРЮ, було достатнім для внесення подання про звільнення ОСОБА_3 з посади судді у зв'язку з порушенням присяги.

22 вересня 2011 року ВРУ прийняла постанову №3787-VI «Про звільнення судді», якою звільнила ОСОБА_3 з посади судді Березанського міського суду Київської області у зв'язку з порушенням присяги судді.

В свою чергу, ОСОБА_3, не погодившись з прийнятим ВРЮ рішенням, в липні 2011 року звернувся до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з позовом, в якому (з урахуванням уточнень позовних вимог) просив визнати протиправним та скасувати рішення ВРЮ №421/0/15-11 від 14 червня 2011 року «Про внесення до Верховної Ради України подання про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Березанського міського суду Київської області за порушення присяги»; визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині ухилення від розгляду скарги на рішення Кваліфікаційної комісії суддів загальних судів Київського апеляційного округу від 27 січня 2010 року та зобов'язати ВРЮ розглянути скаргу на вказане рішення.

Вищий адміністративний суд України постановою від 04 жовтня 2011 року в задоволенні позову відмовив.

04 квітня 2012 року ОСОБА_3 звернувся до ЄСПЛ з заявою про порушення судом щодо нього статей 6, 13, 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР (далі - Конвенція).

З огляду на схожість його заяви з іншими заявами, поданими до цього Суду громадянами України, які раніше обіймали посади суддів Національних судів, усі ці заяви були об'єднані відповідно до пункту 1 Правил 42 Регламенту Суду.

19 січня 2017 року ЄСПЛ ухвалив рішення у справі "Куликов та інші проти України", зокрема, і за заявою ОСОБА_3 (№21546/12), яким постановив, що Україна порушила стосовно заявника: пункт 1 статті 6 Конвенції, у зв'язку з недотриманням принципів незалежності та безсторонності, та статтю 8 Конвенції, якою кожному гарантується право на повагу до приватного і сімейного життя.

Так, в пунктах 135 та 137 рішення у справі "Куликов та інші проти України" щодо скарг заявників (в тому числі ОСОБА_3) за пунктом 1 статті 6 Конвенції ЄСПЛ зробив висновок, що національні органи, розглядаючи справи заявників, не були незалежними і неупередженими, а також те, що провадження у Вищій раді юстиції і Верховній Раді України (щодо звільнення суддів) характеризувалося великою кількістю системних і загальних недоліків, які поставили під сумнів принципи незалежності та неупередженості, а подальший перегляд справи судом не усунув ці недоліки.

Відтак було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо усіх заявників у зв'язку з недотриманням принципів незалежності і неупередженості.

Щодо порушення статті 8 Конвенції ЄСПЛ у пунктах 138 та 139 рішення вказав, що має встановити, чи порушило звільнення заявників їхнє право на повагу до приватного життя. У справі «Олександр Волков» (пп.166-167 та 173-185) Суд встановив, що звільнення заявника з посади судді становило втручання у його приватне життя, а також, що таке втручання не відповідало вимогам «якості закону», а тому не було правомірним у розумінні статті 8 Конвенції. Ці висновки застосовні до заяв, що розглядаються, і Суд не вбачає причин відступати від них.

Таким чином, було порушення статті 8 Конвенції щодо усіх заявників.

Що ж до застосування заходів індивідуального характеру ЄСПЛ у пункті 147 рішення визначив найбільш прийнятною формою компенсації - відновлення національного провадження.

Станом на сьогодні в Україні впроваджується повномасштабна судова реформа, яка включає внесення змін до Конституції України та законів України, а також інституційні зміни. У зв'язку з цим Суд не в змозі на даний час оцінити ефективність відновлення національного провадження, якщо заявники цього вимагатимуть. Проте, враховуючи обсяг та обставини заяв, що розглядаються, не можна дійти висновку, що ці істотно нові обставини роблять відповідні національні провадження prima facie даремними і безрезультатними (пункт 148 Рішення).

Рішення ЄСПЛ набуло статусу остаточного 19 квітня 2017 року.

На підставі цього рішення позивач звернувся до Верховного Суду України з заявою про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 04 жовтня 2011 року з підстави, передбаченої пунктом 3 частини 1 статті 237 КАС України, й Верховний Суд України постановою від 07 серпня 2017 року задовольнив подану ОСОБА_3 заяву, скасував постанову Вищого адміністративного суду України від 04 жовтня 2011 року та направив справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В подальшому, справа передана до Верховного Суду на підставі підпункту 5 пункту 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України.

Рішенням від 15 березня 2018 року у справі №800/350/17 (№П/9901/315/18) Верховний Суд адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнив частково: визнав протиправним та скасував рішення ВРЮ №421/0/15-11 від 14 червня 2011 року "Про внесення до Верховної Ради України подання про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Березанського міського суду Київської області за порушення присяги судді"; в задоволенні решти позовних вимог відмовив.

За наслідками розгляду апеляційної скарги Вищої ради правосуддя на вказане судове рішення Велика Палата Верховного Суду 07 червня 2018 року прийняла постанову про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 березня 2018 року - без змін.

V. ДЖЕРЕЛА ПРАВА.

Частина 2 статті 19 Конституції України (тут і надалі - в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин):

- органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частини 1 та 6 статті 43 Конституції України:

- кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується;

- громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Пункт 27 частини 1 статті 85 Конституції України:

- до повноважень Верховної Ради України належить обрання суддів безстроково.

Пункт 5 частини 5 статті 126 Конституції України:

- суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі порушення суддею присяги.

Пункт 1 частини 1 статті 131 Конституції України:

- в Україні діє Вища рада юстиції, до відання якої належить: внесення подання про призначення суддів на посади або про звільнення їх з посад.

Частина 3 статті 32 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року №2862-XII (що діяв на час розгляду дисциплінарної справи та направлення до ВРЮ рекомендацій про внесення подання про звільнення ОСОБА_3 з посади судді):

- за наслідками дисциплінарного провадження відповідна кваліфікаційна комісія суддів може прийняти рішення про направлення рекомендації до Вищої ради юстиції для вирішення питання про внесення подання про звільнення судді з посади.

На час же прийняття ВРУ постанови від 22 вересня 2011 року №3787-VI «Про звільнення судді» правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначав Закон №2453.

Частини 1 - 3 та 5 статті 105 Закону №2453:

- відповідно до пункту 5 частини 5 статті 126 Конституції України суддя звільняється з посади у зв'язку з порушенням ним присяги судді;

- факти, які свідчать про порушення суддею присяги, мають бути встановлені Вищою кваліфікаційною комісією суддів України або Вищою радою юстиції;

- звільнення судді з посади на підставі порушення ним присяги судді відбувається за поданням Вищої ради юстиції після розгляду цього питання на її засіданні відповідно до Закону України "Про Вищу раду юстиції";

- на підставі подання Вищої ради юстиції Верховна Рада України приймає постанову про звільнення судді з посади.

Частини 1 та 6 статті 32 Закону України «Про Вищу раду юстиції» від 15 січня 1998 року №22/98-ВР:

- питання про звільнення судді з підстав, передбачених пунктами 4 - 6 частини 5 статті 126 Конституції України (порушення суддею вимог щодо несумісності, порушення суддею присяги, набрання законної сили обвинувальним вироком щодо нього), Вища рада юстиції розглядає після надання Вищою кваліфікаційною комісією суддів України (до 07 липня 2010 року - кваліфікаційною комісією) відповідного висновку або за власною ініціативою;

- рішення щодо внесення Вищою радою юстиції подання про звільнення судді відповідно до пунктів 4, 5 та 6 частини 5 статті 126 Конституції України приймається більшістю голосів членів від конституційного складу Вищої ради юстиції.

Стаття 110 Закону №2453:

- у поданні Вищої ради юстиції про звільнення судді з посади зазначаються:

1) дата внесення подання;

2) прізвище, ім'я та по батькові судді;

3) рік народження судді;

4) відомості про перебування на посаді судді;

5) назва суду;

6) підстава внесення подання про звільнення, визначена частиною 5 статті 126 Конституції України;

7) фактичні обставини (у разі внесення подання про звільнення судді за особливих обставин, визначених Законом України "Про Вищу раду юстиції");

8) інші відомості, визначені законом.

Стаття 111 Закону №2453:

- порядок розгляду питання та прийняття Верховною Радою України рішення про звільнення з посади судді, обраного безстроково, встановлюється цим Законом та Регламентом Верховної Ради України;

- питання про звільнення з посади судді, обраного безстроково, розглядається на пленарному засіданні Верховної Ради України без висновку комітетів Верховної Ради України та будь-яких перевірок;

- розгляд питання про звільнення з посади судді, обраного безстроково, на пленарному засіданні Верховної Ради України починається з доповіді Голови Вищої ради юстиції або члена Вищої ради юстиції, який діє за його дорученням;

- рішення про звільнення з посади судді приймається більшістю від конституційного складу Верховної Ради України і оформляється постановою Верховної Ради України;

- у разі неодержання кількості голосів народних депутатів України, передбачених частиною 4 цієї статті, щодо звільнення з посади судді, обраного безстроково, проводиться повторне голосування;

- повноваження судді припиняються з дня набрання чинності постановою Верховної Ради України.

Стаття 216 Регламенту ВРУ:

- Верховна Рада звільняє з посад суддів Конституційного Суду України та суддів, обраних безстроково, відповідно до частин 5, 6 статті 126 Конституції України, статті 23 Закону України "Про Конституційний Суд України" та Закону України "Про судоустрій і статус суддів";

- згідно з пунктом 2 частини 2 статті 88 Конституції України підготовку питань про звільнення з посад суддів Конституційного Суду України та суддів, обраних Верховною Радою безстроково, до розгляду на пленарних засіданнях Верховної Ради організовує Голова Верховної Ради України, а в разі його відсутності - Перший заступник чи заступник Голови Верховної Ради України.

Частина 4 статті 47 Регламенту ВРУ:

- рішення про персональні обрання, призначення, надання згоди на призначення на посаду, надання згоди на звільнення з посади та звільнення з посади приймаються Верховною Радою шляхом відкритого поіменного голосування, крім випадків, передбачених законом та цим Регламентом, коли рішення приймаються таємним голосуванням шляхом подачі бюлетенів.

Відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України регулює Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV (далі - Закон №3477).

Стаття 10 Закону №3477:

- з метою забезпечення відновлення порушених прав Стягувача, крім виплати відшкодування, вживаються додаткові заходи індивідуального характеру:

- додатковими заходами індивідуального характеру є: а) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який Стягувач мав до порушення Конвенції (restitutio in integrum); б) інші заходи, передбачені у Рішенні;

- відновлення попереднього юридичного стану Стягувача здійснюється, зокрема, шляхом: а) повторного розгляду справи судом, включаючи відновлення провадження у справі; б) повторного розгляду справи адміністративним органом.

Стаття 17 Закону №3477:

- суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Частина 1 статті 2 КАС України:

- завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частина 1 статті 6 КАС України:

- суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

VI. ОЦІНКА СУДУ.

Суд, вивчивши доводи позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх належними і допустимими доказами, дійшов наступних висновків.

Так, виходячи зі змісту частини 5 статті 105 Закону №2453, підставою для прийняття ВРУ оскаржуваної у даній справі постанови №3787-VI від 22 вересня 2011 року "Про звільнення судді", якою ОСОБА_3 звільнено з посади судді Березанського міського суду Київської області у зв'язку з порушенням присяги судді, є саме внесене ВРЮ (після ухвалення на її засіданні рішення №421/0/15-11 від 14 червня 2011 року) подання №29/0/12-11, яке, в свою чергу, відповідно до статті 111 Закону №2453 розглядалось за особливою, спрощеною (без висновку комітетів Ради та будь-яких перевірок) процедурою, що встановлена Законом №2453 та Регламентом ВРУ.

Разом з тим, як вже вказувалось вище, ЄСПЛ в рішенні від 19 січня 2017 року (яке набуло статусу остаточного 19 квітня 2017 року) у справі "Куликов та інші проти України", в тому числі і за заявою ОСОБА_3 (стосовно недотримання Вищим адміністративним судом України вимог Конвенції при розгляді справи про визнання протиправним та скасування рішення ВРЮ №421/0/15-11 від 14 червня 2011 року «Про внесення до Верховної Ради України подання про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Березанського міського суду Київської області за порушення присяги»), свій висновок щодо порушення Україною пункту 1 статті 6 Конвенції обґрунтовував тим, що національні органи, розглядаючи справи заявників, не були незалежними і неупередженими, а також те, що провадження у Вищій раді юстиції і Верховній Раді України (щодо звільнення суддів) характеризувалося великою кількістю системних і загальних недоліків, які поставили під сумнів принципи незалежності та неупередженості, а подальший перегляд справи судом не усунув ці недоліки.

З метою виконання рішення ЄСПЛ у справі "Куликов та інші проти України" (в пункті 147 якого найбільш прийнятною формою компенсації визначено саме відновлення національного провадження) Верховним Судом здійснено новий розгляд справи №800/350/17 (№П/9901/315/18) та рішенням від 15 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 07 червня 2018 року, визнано протиправним та скасовано рішення ВРЮ №421/0/15-11 від 14 червня 2011 року "Про внесення до Верховної Ради України подання про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Березанського міського суду Київської області за порушення присяги судді".

Відтак, єдина підстава, яка була передумовою та на якій ґрунтувалась оскаржувана ОСОБА_3 у даній справі постанова ВРУ №3787-VI від 22 вересня 2011 року, скасована в судовому порядку й судове рішення про її скасування набрало законної сили.

З огляду на встановлені у справі обставини та наведені вище норми законодавства, беручи до уваги визначені ЄСПЛ порушення щодо ОСОБА_3 вимог статей 6 та 8 Конвенції, з метою ефективного та реального захисту та відновлення закріпленого в статті 43 Конституції України права позивача на працю від порушень з боку суб'єкта владних повноважень, Верховний Суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та визнання протиправною і скасування постанови Верховної Ради України №3787-VI від 22 вересня 2011 року «Про звільнення судді», якою його звільнено з посади судді Березанського міського суду Київської області у зв'язку з порушенням присяги судді.

До такого висновку суд приходить також й з огляду на приписи статті 10 Закону №3477, яка передбачає, що з метою забезпечення відновлення порушених прав Стягувача, крім виплати відшкодування, вживаються додаткові заходи індивідуального характеру, якими є відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який Стягувач мав до порушення Конвенції.

Керуючись статтями 241, 243, 244, 245, 246, 255, 257, 262, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_3 до Верховної Ради України про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Верховної Ради України №3787-VI від 22 вересня 2011 року "Про звільнення судді", якою ОСОБА_3 звільнено з посади судді Березанського міського суду Київської області у зв'язку з порушенням присяги судді.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

- ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1);

- Верховна Рада України (01008, м.Київ, вул.Грушевського, 5).

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник,

І.А. Васильєва,

Р.Ф. Ханова,

В.В. Хохуляк,

В.П. Юрченко,

Судді Верховного Суду

Повний текст рішення виготовлено 11 вересня 2018 року.