Справа № 0540/5666/18-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2018 р. Справа№0540/5666/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при секретарі судового засідання Рудь Т.В. розглянувши адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Донецькій області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІЗІЯ»

про стягнення податкового боргу на загальну суму 209594,63 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Головне управління ДФС у Донецькій області, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІЗІЯ» про стягнення податкового боргу на загальну суму 209594,63 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за відповідачем, обліковується податковий борг у сумі 209594,63 грн., що виник з підстав несплати донарахованих штрафних санкцій. Просив суд стягнути з відповідача кошти з рахунків у банківських установах, які обслуговують Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛІЗІЯ» в рахунок погашення податкового боргу на загальну суму 209594,63 грн.

Представник відповідача до судового засідання явку свого представника не забезпечив, відзив на позовну заяву не надав, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно частини п'ятої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛІЗІЯ» зареєстроване у якості юридичної особи, включене до ЄДРПОУ за номером 41072197, з 10.01.2017 року перебуває на податковому обліку Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області.

Як вбачається з позовної заяви та підтверджено матеріалами, станом на час розгляду справи по особових рахунках відповідача обліковується заборгованість з податку на додану вартість у загальному розмірі 209594,63 грн., що утворилась у зв'язку з несплатою самостійно визначених податкових зобов'язань, а саме:

- 86 грн. нараховано згідно податкового повідомлення-рішення №000424603 від 09.10.2017 року прийнятого за підсумками акту про результати перевірки №215/05-99-12-19/41072197 від 19.08.2017 р.;

- 340 грн. нараховано згідно податкового повідомлення-рішення № від 04.01.2018 року прийнятого за підсумками акту про результати перевірки №608/05-99-46-03/41072197 від 10.11.2017 р.;

- 32169,36 грн. нараховано згідно податкового повідомлення-рішення № від 04.01.2018 року прийнятого за підсумками акту про результати перевірки №609/05-99-46-03/41072197 від 10.11.2017 р.;

- 176999,27 грн. нараховано згідно податкового повідомлення-рішення № твід 19.01.2018 року прийнятого за підсумками акту про результати перевірки №917/05-99-46-03/41072197 від 29.11.2017 р.

Статтею 67 Конституції України передбачено обов'язок сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно п.15.1 ст. 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Пунктом 49.2 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Згідно пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 38.1 ст.38 Податкового кодексу України встановлено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Положеннями п. 11 ст. 56 Податкового кодексу України встановлено, що не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності з п 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідачем податкові повідомлення-рішення в адміністративному чи судовому порядку не оскаржені, а відтак на час розгляду справи вони є чинними та вважаються узгодженим.

При цьому, відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання, є податковим боргом платника податків.

Згідно пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З метою погашення податкового боргу на адресу відповідача засобами поштового зв'язку було направлено податкову вимогу форми «Ю» від 12.03.2018 року №13836-46, доказів оскарження якої в судовому або адміністративному порядку до суду сторонами не надано.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до п. 95.3 ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 20.1.34 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись Конституцією України, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДФС у Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІЗІЯ» про стягнення податкового боргу на загальну суму 209594,63 грн. - задовольнити.

Стягнути кошти з рахунків у банківських установах, які обслуговують Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛІЗІЯ» (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Митрополитська, буд. 60, ) в рахунок погашення податкового боргу на загальну суму 209594 (двісті дев'ять тисяч п'ятсот дев'яносто чотири) гривні 63 копійки.

Повний текст рішення складено та підписано 10 вересня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Кониченко О.М.