Справа № 826/15847/17
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування Наказу № 3248/5 від 20 жовтня 2017 року, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просила суд визнати протиправним та скасувати Наказ № 3248/5 від 20 жовтня 2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що посилання відповідача на допущені позивачем порушення є безпідставними, оскільки позивачем не було допущено порушень, а реєстраційні дії проводилися ним на підставі діючого законодавства.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 червня 2018 року даний адміністративний позов - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №3248/5 від 20 жовтня 2017 року.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. відшкодовано ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва про забезпечення адміністративного позову від 06 грудня 2017 року.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в ході розгляду справи не було підтверджено порушення позивачем законодавства, на які вказував відповідач за результатами проведення камеральної перевірки.

На вказане рішення суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, якою у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Обґрунтовуючи скаргу, апелянт зазначив, що у ході камеральної перевірки реєстраційних дій державного реєстратора ОСОБА_3 виявлено порушення законодавства у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно, у зв'язку з чим правомірно застосовано до позивача блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 є приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, яка здійснює приватну нотаріальну діяльність на підставі Свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю №2982 від 07 квітня 1998 року, виданого Міністерством юстиції України, та Реєстраційного посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності № 1238 від 07 липня 2011 року, видане Головним управлінням юстиції у м. Києві.

25 вересня 2017 року Міністерством юстиції України було складено акт за результатами проведення моніторингу реєстраційних дій у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, згідно з яким було встановлено порушення позивачем вимог чинного законодавства.

На підставі наказу Міністерства юстиції України від 03 жовтня 2017 року № 3555/7 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3» було проведено камеральну перевірку позивача. За її результатами Комісією з проведення перевірки було складено Довідку за результатами камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 09 жовтня 2017 року (далі - Довідка).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі зазначеної довідки Міністерство юстиції України 20 жовтня 2017 року прийняло рішення у формі наказу № 3248/5 (далі - Наказ), яким тимчасово блокувало доступ державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на три місяці.

Даний наказ було прийнято на підставі висновків, викладених в довідці від 09 жовтня 2017 року.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно положень ч.2 статті 37-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про, зокрема: тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб'єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав.

Пункт 9 "Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації", затвердженого постановою КМ України № 990 від 21 грудня 2016 року, передбачає, що результати камеральної перевірки оформляються довідкою, яка вміщає в собі пропозиції стосовно змісту рішення за результатами проведеної камеральної перевірки.

Отже, довідка є самостійним документом, який містить лише інформацію про результати перевірки, висновки та пропозиції членів комісії, які мають виключно рекомендаційний характер.

Окрім того, згідно п. 10 Порядку № 990 за результатами проведеної камеральної перевірки Мін'юст на підставі довідки комісії приймає мотивоване рішення відповідно до Законів у формі наказу.

Як вбачається із змісту оскаржуваного Наказу, в ньому вказується лише про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на три місяці. При цьому в Наказі відсутній виклад конкретних порушень порядку державної реєстрації прав, та мотивації в застосуванні блокування доступу до реєстру саме на строк трьох місяців.

Відтак Наказ вбачається невмотивованим та таким, що не відповідає вимогам статті 37-1 Закону. Крім того, ані довідка від 09 жовтня 2017 року, ані зміст Наказу не містять будь-яких мотивів, з яких відповідач виходив у визначені строку тимчасового блокування доступу позивача до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Слід зазначити, що предметом оскаржуваного наказу відповідача було чотири заяви, опрацьовані позивачем, а саме: №22171355, №22342641, №23083624 та №23090444. При цьому, з аналізу апеляційної скарги МЮ України вбачається, що у ній відсутні будь-які зауваження до рішення суду першої інстанції в частині заяви №23090444. Тобто, в даній частині судове рішення не оскаржується, та, відповідно до статті 308 КАС України, не переглядається апеляційним судом.

Щодо висновків довідки про допущення позивачем порушень порядку реєстрації прав, складеної за результатами камеральної перевірки відносно позивача.

Так, у Довідці вказано, що під час вчинення реєстраційних дій за заявою № 22171355 державним реєстратором не здійснено пошуку у Державному реєстрі прав за ідентифікаційними даними фізичної особи - заявника з метою перевірки на наявність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідного рішення та у разі наявності перенесення відомостей про речові права на таке майно та їх обтяження до розділу Державного реєстру прав.

Тобто, суть зазначеного порушення зводиться до того, що під час реєстрації права власності на квартиру за наслідком укладення договору її купівлі-продажу, нотаріусом, як державним реєстратором, не здійснено пошуку відомостей за ідентифікаційними даними заявника (покупця), чим порушено порядок державної реєстрації прав.

Так, згідно положень статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4 перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Крім того, ч.2 статті 18 вказаного закону передбачено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року N 1127.

У довідці від 09 жовтня 2017 року вказано на порушення позивачем Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень в частині пункту 12, згідно якого під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов'язково використовує відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено відповідно до законодавства.

Тобто, порушенням порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який передбачено статтею 18 Закону та Порядком N 1127 є невикористання відомостей інформаційних баз даних.

Між тим, Довідкою не доведено належними і допустимими доказами факту того, що позивачем не було використано відомості з відповідних реєстрів або не здійснено пошуку у відповідних базах даних. Наявні матеріали справи не можуть свідчити про те, що фактичний пошук відомостей державним реєстратором не було зроблено, у зв'язку з чим порушено порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. При цьому, відповідачем не було деталізовано пункт ч. 1 статті 18 Закону, який порушив державний реєстратор, що унеможливлює встановлення в чому ж полягали протиправні дії позивача.

Таким чином, доводи викладені у довідці про порушення позивачем в процесі розгляду заяви № 22171355 вимог статті 18 Закону та п.12 Порядку № 1127 є безпідставними і необґрунтованими.

Щодо порушень позивачем норм законодавства при обробленні заяв № 22342641 та № 23083624.

Вказані заяви приймалися позивачем в порядку абзацу 2 п. 77 Порядку "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1127.

Згідно даної норми, у разі, коли державна реєстрація права власності здійснюється на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об'єкті нерухомого майна, будівництво якого завершено та який прийнято в експлуатацію після 01 січня 2013 року, особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, відповідним кооперативом з метою забезпечення державної реєстрації права власності кожного окремого власника нерухомого майна можуть бути подані для долучення до Державного реєстру прав документи.

Документи для долучення до Державного реєстру прав, передбачені цим пунктом, подаються суб'єкту державної реєстрації прав або нотаріусу через веб-портал Мін'юсту шляхом формування заяви в електронній формі з обов'язковим зазначенням у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, та з долученням до неї електронних копій оригіналів документів, виготовлених шляхом сканування, або оригіналів таких електронних документів з обов'язковим накладенням власного електронного цифрового підпису.

Державний реєстратор здійснює розгляд документів в електронній формі та за відсутності підстав для відмови у їх прийнятті вносить відомості про такі документи, а також відомості про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, до відомостей про земельну ділянку, на якій розташований об'єкт нерухомого майна, що містяться у Державному реєстрі прав, з обов'язковим долученням до відомостей про документи електронних копій оригіналів таких документів, виготовлених шляхом сканування, або оригіналів таких електронних документів.

У прийнятті документів може бути відмовлено виключно у разі, коли у Державному реєстрі прав відсутні відомості про зареєстровані речові права на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт нерухомого майна.

Документи, подані особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, відповідним кооперативом, сформовані державним реєстратором за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час розгляду заяви, зберігаються в електронній формі у цьому Реєстрі.

Таким чином, за заявами № 22342641 та № 23083624 здійснювалось лише долучення до Державного реєстру прав документів від осіб, що залучали кошти фізичних та юридичних осіб, з метою забезпечення державної реєстрації права власності кожного окремого власника нерухомого майна (у багатоквартирному житловому будинку).

Тобто, за вказаними заявами не вирішувалось жодного питання реєстрації (внесення змін) до права власності на нерухоме майно.

Відтак, не було підстав здійснювати державним реєстратором дій, передбачених ч.5 статті 26, ч.1 статті 18 Закону та п.22 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень №1127.

Колегія суддів критично відноситься до скріншотів, зазначених в апеляційній скарзі на її обґрунтування, оскільки, по-перше, відповідачем необґрунтовано їх неподання до суду першої інстанції, по-друге, відомості, що містяться в даних скріншотах не вміщують в собі жодної інформації, яка б підтверджувала нездійснення позивачем відповідного пошуку відомостей в реєстрі за заявником.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_3 Вважає, що доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують та не доводять протиправність вимог позивача.

Таким чином, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Отже, при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.