Справа № 804/3773/18
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 року Справа № 804/3773/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Барановського Р. А.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу №804/3773/18 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови позивачу в зарахуванні пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоду роботи на підприємствах ДВАТ шахта «ім. А.І. Гайового» з 13.02.2006 року по 18.07.2006 року на посаді підземного електрослюсаря та ПАТ «ДТЕК шахта «Комсомолець Донбасу» з 05.10.2011 року по 30.09.2014 року, з 01.06.2015 року по 30.06.2015 року, з 01.08.2015 року по 30.11.2016 року на посаді підземного майстра;

зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення ОСОБА_2 пенсії на пільгових умовах незалежно від віку, згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення", на підприємствах ДВАТ шахта «ім. А.І. Гайового» з 13.02.2006 року по 18.07.2006 року на посаді підземного електрослюсаря та ПАТ «ДТЕК шахта «Комсомолець Донбасу» з 05.10.2011 року по 30.09.2014 року, з 01.06.2015 року по 30.06.2015 року, з 01.08.2015 року по 30.11.2016 року на посаді підземного майстра та виплачувати пенсію з урахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 804/3773/18.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2018р. відкрито провадження по справі №804/3773/18 за вищезазначеним позовом та ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження згідно ч. 2 ст. 257 та ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України у письмовому провадженні.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про зарахування йому до пільгового стажу роботи періодів його роботи на підприємствах вугільної промисловості (зокрема, ДВАТ шахта «ім. А.І. Гайового», ПАТ «ДТЕК шахта «Комсомолець Донбасу»), за результатами розгляду якої пенсійним органом було відмовлено у зарахування даних періодів у зв'язку з не наданням позивачем уточнюючих довідок про періоди роботи на даних підприємствах. Наведене, на думку позивача, порушує його гарантовані права на отримання мінімального розміру пенсії шахтаря у відповідності до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», оскільки відомості щодо відповідних періодів його праці на підземних роботах на ДВАТ шахта «ім. А.І. Гайового», ПАТ «ДТЕК шахта «Комсомолець Донбасу» відображені у його трудовій книжці.

Позиція Головного управління Пенсійного фонду України відображена у відзиві на адміністративний позов та полягає у безпідставності та необґрунтованості позовних вимог. Так, відповідач зазначив, що періоди роботи ОСОБА_2 на ДВАТ шахта «ім. А.І. Гайового» та ПАТ «ДТЕК шахта «Комсомолець Донбасу» зараховувати до пільгового стажу позивача немає законних підстав, оскільки ним не надано будь-яких первинних документів на підтвердження пільгового характеру робіт за відповідні періоди на даних підприємствах, а у його трудовій книжці відсутня інформація про проведення атестації робочого місця за відповідні періоди його роботи на вищезазначених підприємствах. При цьому, відповідач зауважує, що згідно листа ПАТ «ДТЕК шахта «Комсомолець Донбасу» від 03.11.2017р. господарська діяльність та управління товариством унеможливлено внаслідок неправомірних дій третіх осіб, тому товариство позбавлене можливості у користуванні кадровими документами та не може надати будь-які довідки стосовно колишніх працівників (в т.ч. й щодо ОСОБА_2). З огляду на викладене, відповідач вважає, що позивачу було правомірно відмовлено у зарахуванні відповідних періодів до його пільгового стажу, а також зауважує, що за таких обставин, зважаючи на те, що позивач має стаж роботи за Списком №1 як шахтар - 9 років 0 місяців 25 днів (30.11.2016р.) при нарахуванні ОСОБА_2 пенсії не має законних підстав для застосування ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП НОМЕР_1) є внутрішньо переміщеною особою згідно виданої Управлінням соціального захисту населення Тернівської міської ради Довідки № від 07.09.2017р.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах з 01.09.2017р. відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У позовній заяві ОСОБА_2 зазначає, що відповідачем при призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах з 01.09.2017р. не були враховані періоди підземної роботи на підприємствах вугільної промисловості, а саме:

-період роботи позивача на ДВАТ шахта «ім. А.І. Гайового» з 13.02.2006р. по 18.07.2006р. на посаді підземного електрослюсаря;

-період роботи позивача на ПАТ «ДТЕК шахта «Комсомолець Донбасу» з 05.10.2011р. по 30.09.2014р., з 01.06.2015р. по 30.06.2015р., з 01.08.2015р. по 30.11.2016р. на посаді підземного майстра.

10.05.2018р. ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо зарахування до його пільгового стажу роботи вищезазначені періоди.

За результатами розгляду даної заяви пенсійним органом направлено позивачу лист «Про надання роз'яснення» за вих. №67383-18 від 14.05.2018р., у якому пенсійний орган відмовив позивачу у зарахуванні вищевказаних періодів роботи на підприємствах вугільної промисловості у зв'язку з тим, що позивачем не надано уточнюючої довідки про періоди роботи на даних підприємствах, а саме на:

-ДВАТ шахта «ім. А.І. Гайового» з 13.02.2006 року по 18.07.2006 року на посаді підземного електрослюсаря;

-ПАТ «ДТЕК шахта «Комсомолець Донбасу» з 05.10.2011 року по 30.09.2014 року, з 01.06.2015 року по 30.06.2015 року, з 01.08.2015 року по 30.11.2016 року на посаді підземного майстра.

Водночас, позивач зауважує, що у його трудовій книжці позивача НОМЕР_2 по спірних періодах наявні записи щодо роботи на ДВАТ шахта «ім. А.І. Гайового» з 13.02.2006 року по 18.07.2006 року на посаді підземного електрослюсаря та ПАТ «ДТЕК шахта «Комсомолець Донбасу» з 05.10.2011 року по 30.09.2014 року, з 01.06.2015 року по 30.06.2015 року, з 01.08.2015 року по 30.11.2016 року на посаді підземного майстра, відповідають інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (із змінами) зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року.

З урахування наведеного, вважаючи, що дії пенсійного органу щодо відмови в зарахуванні йому періодів підземної роботи на відповідних підприємствах до пільгового стажу роботи, відповідно до Закону України «Пенсійне забезпечення» з урахуванням Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є неправомірними та такими, що порушують гарантовані Конституцією України соціальні права позивача на пенсійне забезпечення, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

У статті 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Відповідно до пункту "а" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Розділом 1 підрозділу 1 списку №1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22 серпня 1956 року, визначено, що правом на пільгову пенсію користуються всі працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах по видобутку вугілля.

Згідно з розділом 1 «Гірничі роботи» списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26 січня 1991 року, правом на пільгову пенсію користуються всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та членів їх сімей.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до пункту «а» підрозділу 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, геологорозвідці, на дренажних шахтах на будівництві шахт, рудників, копалень» (далі підрозділ 1 розділу 1 «Гірничі роботи» (далі розділ 1) списку № 1 передбачена зайнятість повний робочий день на підземних роботах.

До кола працівників, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та встановлені цим законом пільги, належать тільки працівники, зазначені у списку №1, які були зайняті на підземних роботах саме повний робочий день.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно ст. 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993р. (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 20 Порядку №637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005р. (далі - Порядок №383), до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992р.

Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993р.

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно з частиною першої статті 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Так, враховуючи відомості наявної у матеріалах справи копії трудової книжки позивача НОМЕР_2, що підтверджують факт роботи ОСОБА_2 на ДВАТ шахта «ім. А.І. Гайового» з 13.02.2006р. по 18.07.2006р. на посаді підземний електрослюсар та на ПАТ «ДТЕК шахта «Комсомолець Донбасу» з 05.10.2011р. по 30.09.2014р., з 01.06.2015р. по 30.06.2015р., з 01.08.2015р. по 30.11.2016р. на посаді гірничий майстер, суд доходить до висновку, що у пенсійного органу були наявні достатні підстави для зарахування позивачу до його спеціального трудового стажу вказані періоди.

При цьому, посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на те, що у позивача відсутні уточнюючі довідки з підприємств та дані про проведену атестацію робочого місця не є підставою для відмови в призначенні пенсії, з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України , та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці та мали або матимуть право на пенсію відповідно до статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії призначаються за нормами цього Закону, виходячи з вимог віку та стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

У статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Проведення атестації робочих місць за списками №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників було передбачено також положеннями статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року.

Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці було затверджено 1 серпня 1992 року постановою Кабінету Міністрів України №442, а тому роботи, професії та посади, передбачені зазначеними списками, за період до 22 серпня 1992 року мають бути враховані призначенні пільгових пенсій без результатів атестації робочих місць.

Відповідно до п. 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У пунктах 1 та 2 Порядку №637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 20 Порядку №637 - у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що довідки мають надаватися у разі, коли відсутні відомості в трудовій книжці про роботу особи у спірний період, що визначає її право на пільгову пенсію.

Листами Міністерства праці та соціальної політики України і Пенсійного фонду України «Огляд запитань і відповідей щодо застосування пенсійного законодавства» від 03.10.2005 року №7836/0/14-05/030-6 та №12144/02-20, роз'яснено, що законом не передбачено обмежень щодо застосування ст. 13 Закону Україні «Про пенсійне забезпечення» під час обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах.

Виходячи з пріоритетності Законів України над підзаконними актами, при призначенні пенсії на пільгових умовах згідно пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосуванню підлягає ст. 92 Конституції України, а не інші нормативні документи, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав громадян.

Слід зауважити, що позивач не має можливості надати первинні документи для підтвердження спеціального трудового стажу, оскільки ДВАТ шахта «ім. А.І. Гайового» розташована у місті Горлівка Донецької області, ПАТ «ДТЕК шахта «Комсомолець Донбасу» - у місті Хрестівка (колишня назва до 2016 року - м.Кіровське) у зв'язку з тим, що дані підприємства розташовані на тимчасово окупованій території згідно Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085 від 07.11.2014р. (в т.ч. з урахуванням останньої редакції, чинної на момент розгляду даної справи).

Відповідно до вимог ст. ст. 1,3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дії Конституції та законів України.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи. їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконним, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь - який акт (рішення, документ), виданий органом та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків.

Як вбачається зі змісту ч. ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Отже, відсутність первинних документів, документів, які свідчать про атестацію робочого місця, уточнюючої довідки підприємства внаслідок проведення антитерористичної операції та знаходження підприємств на тимчасово окупованій території, не може порушувати право позивача на отримання пенсії, гарантоване Конституцією України.

Вищенаведену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 27.03.2018р. по справі №569/15943/16-а.

Згідно із ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Окрім того, слід зазначити, що пільговий стаж ОСОБА_2 за період з 1999 року по 2017 рік також підтверджується відомостями персоніфікованого обліку щодо сплати позивачем страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в яких передбачені відомості по спецстажу - код підстави для обліку спецстажу ЗП3014А1 та ЗП3013А1, згідно із наявними у матеріалах справи завіреними Павлоградським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області індивідуальними відомостями персоніфікованого обліку ОСОБА_2 (форми ОК-5).

Відповідно до постанов правління Пенсійного фонду України (далі - ПФУ) № 7-6 від 10.06.2004 року «Про затвердження Порядку формування і подачі органам ПФУ відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування», № 26-1 від 05.11.2009 року «Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування органам ПФУ», № 22-2 від 08.10.2010 року «Про Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та № 25-2 від 03.12.2013 року «Про визнання такою, що втратила чинність, постанови правління ПФУ від 08.10.2010 року № 22-2», якими затверджувалися «Довідники кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства», встановлено код підстав для обліку спец стажу за № ЗП3013А1 та № ЗП3014А1 для застрахованих осіб, які є працівниками, що зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці.

Тобто, при здачі звітів страхувальниками ДВАТ шахта «ім. А.І. Гайового» та ПАТ «ДТЕК шахта «Комсомолець Донбасу» до органів ПФУ зазначалося, що страхові внески за позивача вносилися за вищевказаними професіями за відповідними кодами, що в свою чергу відповідає положенням ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вищенаведені факти та правові норми, що регулюють спірні правовідносини, вказують на те, що дії відповідача з приводу відмови у призначенні пенсії позивачу з причин відсутності у нього необхідного стажу є протиправними.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування наявності пільгового характеру роботи позивача, що свідчить про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується ст. 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави також, не доведено та не надано доказів на підтвердження правомірності дій під час здійснення перерахунку пенсії позивачу.

Отже, відповідачем порушено вимоги статті 19 Конституції України, оскільки відповідач вчинив дії, що полягали у невірному застосуванні норм при здійснені перерахунку пенсії, а тому саме дії відповідача є протиправними.

Однак, оскільки суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий стаж позивача, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача, буде зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву з врахуванням вищенаведених обставин.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог яке полягає у визнанні протиправним та скасуванні рішення про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах та зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду.

Відповідно до п.п. 2, 4, 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України - у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З'ясувавши характер спірних правовідносин сторін, характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний нею спосіб, суд дійшов висновку, що з огляду на визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у зарахуванні до пільгового стажу позивача відповідних періодів роботи на ДВАТ шахта «ім. А.І. Гайового» та на ПАТ «ДТЕК шахта «Комсомолець Донбаса», викладену у листі «Про надання роз'яснення» за вих. №67383-18 від 14.05.2018р., порушене право позивача на отримання обґрунтованого рішення за його заявою має бути відновлено шляхом зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

При цьому, суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача, з урахуванням правової оцінки, наданої судом обставинам у цій справі.

З огляду на вищевикладене, позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат в порядку ст.ст. 143 та 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 4 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Згідно із приписами ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 704, 80 грн., що документально підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією №237495992 від 22.05.2018р. на суму 704, 80 грн. Інші докази документально підтверджених судових витрат, понесених позивачем - у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на те, що адміністративний позов ОСОБА_2 - задоволено частково, суд доходить до висновку, що сума сплаченого позивачем судового збору за подачу адміністративного позову до суду в сумі 528, 60 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі №804/3773/18 (Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області).

Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 (зазначене позивачем у позовній заяві місце проживання/перебування: 51500, АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови ОСОБА_2 в зарахуванні пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоду роботи на підприємствах ДВАТ шахта «ім. А.І. Гайового» з 13.02.2006 року по 18.07.2006 року на посаді підземного електрослюсаря та ПАТ «ДТЕК шахта «Комсомолець Донбасу» з 05.10.2011 року по 30.09.2014 року, з 01.06.2015 року по 30.06.2015 року, з 01.08.2015 року по 30.11.2016 року на посаді підземного майстра.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 10.05.2018р. про зарахування до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення ОСОБА_2 пенсії на пільгових умовах незалежно від віку, роботу ОСОБА_2 на підприємствах ДВАТ шахта «ім. А.І. Гайового» з 13.02.2006 року по 18.07.2006 року на посаді підземного електрослюсаря та ПАТ «ДТЕК шахта «Комсомолець Донбасу» з 05.10.2011 року по 30.09.2014 року, з 01.06.2015 року по 30.06.2015 року, з 01.08.2015 року по 30.11.2016 року на посаді підземного майстра згідно до вимог ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 528, 60 грн. (п'ятсот двадцять вісім гривень шістдесят копійок).

Копію рішення суду направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.А. Барановський