Справа № 810/1313/18
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2018 року № 810/1313/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтовича А.М., за участю секретаря судового засідання Масловської К.І.,

представника позивача: не з'явився,

представника відповідача: не з'явився,

представника третьої особи: Чумакової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомКомунального підприємства «Рожівське»
доМіністерства юстиції України
третя особаДержавне підприємство «Національні інформаційні системи»
провизнання протиправним та скасування наказу,
ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Комунальне підприємство «Рожівське» з позовом до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Державне підприємство «Національні інформаційні системи» про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 03.03.2018 №604/5 «Про скасування акредитації суб'єкта державної реєстрації - Комунального підприємства «Рожівське».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.04.2018 відкрите спрощене позовне провадження у справі №810/1313/18 та призначене судове засідання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.05.2018 позовну заяву залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2018 ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 21.05.2018 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суд від 26.07.2018 справу №810/1313/18 було прийнято до провадження головуючого судді Леонтовича А.М. та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання на 15.08.2018.

Копію ухвали суду від 26.07.2018 разом з викликом у судове засідання на 15.08.2018 було направлено позивачеві на адресу, зазначену у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як адресу місцезнаходження КП «Рожівське», а саме: 08043, Київська область, Макарівський район, с. Рожів, вул. Соборна, 2. Іншим учасникам справи - за їх зареєстрованим місцезнаходженням.

01 серпня 2018 року до суду повернувся конверт з копію ухвали суду від 26.07.2018, який не був вручений позивачеві у зв'язку з його відсутністю за місцезнаходженням, що підтверджується довідкою відділення поштового зв'язку від 30.07.2018 (т.1, а.с. 230).

Направлена іншим учасникам справи поштова кореспонденція вручена їх уповноваженим представникам.

Учасники справи у судове засідання, призначене на 15.08.2018, не з'явились, про причини неявки суд не повідомили. Протокольною ухвалою суду від 15.08.2018 розгляд справи відкладено до 29.08.2018 на 11:00 год.

Повістки з викликом до суду на вказані дати були направлені позивачеві - на адресу, зазначену у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як адресу місцезнаходження; іншим учасникам справи - за зареєстрованим місцезнаходженням (т.1, а.с. 242-244).

22 серпня 2018 року до суду повернувся конверт з повісткою про виклик до суду на 29.08.2018, який не був вручений позивачеві у зв'язку з його відсутністю за місцезнаходженням, що підтверджується довідкою відділення поштового зв'язку від 20.08.2018 (т.1, а.с. 245-246).

Направлена іншим учасникам справи поштова кореспонденція вручена їх уповноваженим представникам.

У судове засідання, призначене на 29.08.2018 з'явились представники відповідача та третьої особи. З'ясувавши думку відповідача та третьої особи щодо можливості розгляду справи за відсутності представника позивача, суд вирішив відкласти розгляд справи до 06.09.2018 о 15:00 год.

Про дату, час та місце розгляду справи представника відповідача та третьої особи повідомлено особисто під розписку (т.2, а.с. 7).

29 серпня 2018 року позивачеві на згадану вище адресу була направлена повістка з викликом до суду на 06.09.2018 о 15:00 год. Одночасно з цим, секретарем судових засідань було здійснено спробу додатково повідомити позивача про дату, час та місце розгляду справи засобами телефонного зв'язку, проте за вказаним у позовній заяві номером телефону позивач не відповідав (т.2, а.с. 9).

05 вересня 2018 року до суду повернувся конверт з повісткою про виклик до суду на 06.09.2018, який не був вручений позивачеві у зв'язку з його відсутністю за місцезнаходженням, що підтверджується довідкою відділення поштового зв'язку від 03.09.2018 (т.2, а.с. 10-11).

У судове засідання, призначене на 06.09.2018, з'явилась представник третьої особи. Інші учасники справи у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за відсутності їх уповноважених представників не надходило.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи по суті за відсутності представників позивача та відповідача, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки;

Частиною 5 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

В матеріалах справи міститься заява представника відповідача, у якій він наполягає на розгляді справи по суті.

Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про місце, дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, відсутність визначених у статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, суд вирішив розгляд справи здійснювати розгляд справи по суті за відсутності представників позивача та відповідача.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач прийняв оспорюване рішення про скасування акредитації КП «Рожівське» з підстав, що не передбачені законом. Зокрема, позивач вважає, що дотримання акредитованим суб'єктом вимог акредитації не залежить від наявності або відсутності у державних реєстраторів, що у нього працюють, активних ідентифікторів доступу до відповідних реєстрів. Позивач наполягає на тому, що єдиною умовою, яку висуває законодавець, є факт перебування у трудових відносинах з акредитованим суб'єктом трьох державних реєстраторів, незалежно від того, мають вони ідентифікатори доступу чи ні.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що Міністерство юстиції України постійно здійснює моніторинг акредитованих суб'єктів на предмет кількості ідентифікаторів доступу до реєстрів та визначає тих акредитованих суб'єктів, у яких кількість ідентифікаторів доступу не дозволяє здійснювати делеговані їм повноваження з державної реєстрації.

Оскільки на момент проведення моніторингу у КП «Рожівське» ідентифікатор доступу до реєстру був лише у одного державного реєстратора, і останнє не вживало заходів, направлених на отримання ідентифікаторів доступу до реєстрів іншими державними реєстраторами, відповідач вважає, що обґрунтовано позбавив КП «Рожівське» акредитації.

Заслухавши пояснення представника третьої особи, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Комунальне підприємство «Рожівське» зареєстроване Макарівською районною державною адміністрацією 21.12.2016 як юридична особа.

Наказом Міністерства юстиції України від 23.03.2017 №932/5 Комунальне підприємство «Рожівське» було акредитоване як суб'єкт державної реєстрації у сферах державної реєстрації (а.с. 15).

Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2018 №604/5 акредитацію КП «Рожівське» як суб'єкта державної реєстрації була скасована (а.с. 159).

Підставою для скасування акредитації КП «Рожівське» слугував висновок Комісії з питань акредитації суб'єктів державної реєстрації та моніторингу відповідності таких суб'єктів вимогам акредитації суб'єкта державної реєстрації, у якому зазначено, що КП «Рожівське» не вжило заходів для отримання державними реєстраторами ідентифікаторів доступу до реєстрів (а.с. 158).

Не погоджуючись з вказаним наказом, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, визнання та захисту державою таких прав врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV).

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону № 1952-IV, організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб'єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб'єкти; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Частиною 3 статті 6 Закону № 1952-IV передбачено, що акредитованим суб'єктом може бути юридична особа публічного права, у трудових відносинах з якою перебуває не менше ніж три державні реєстратори, та яка до початку здійснення повноважень у сфері державної реєстрації прав уклала: (1) договір страхування цивільно-правової відповідальності з мінімальним розміром страхової суми у тисячу прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених станом на 1 січня календарного року; (2) договір з іншим суб'єктом державної реєстрації прав та/або нотаріусом (у разі коли акредитований суб'єкт здійснює повноваження виключно в частині забезпечення прийняття та видачі документів у сфері державної реєстрації прав).

Акредитація суб'єктів та моніторинг відповідності таких суб'єктів вимогам акредитації здійснюються Міністерством юстиції України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Умови, підстави та процедуру проведення акредитації суб'єктів державної реєстрації, визначених Законами України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" і "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (далі - Закони), моніторингу відповідності таких суб'єктів вимогам акредитації визначено у Порядку акредитації суб'єктів державної реєстрації та моніторингу відповідності таких суб'єктів вимогам акредитації, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1130 (далі - Порядок акредитації).

Відповідно до пункту 2 Порядку акредитації акредитація суб'єктів державної реєстрації та моніторинг відповідності таких суб'єктів вимогам акредитації здійснюється Мін'юстом. Для забезпечення розгляду заяв про акредитацію суб'єктів державної реєстрації (далі - заява) та проведення моніторингу відповідності таких суб'єктів вимогам акредитації Мін'юстом утворюється постійно діюча комісія з питань акредитації суб'єктів державної реєстрації та моніторингу відповідності таких суб'єктів вимогам акредитації (далі - комісія), положення про яку та склад якої затверджуються Міністерством.

Згідно з пунктом 3 Порядку акредитації юридична особа публічного права подає заяву Мін'юсту в довільній письмовій формі, в якій декларує відомості про:

1) найменування юридичної особи, її місцезнаходження, код згідно з ЄДРПОУ;

2) місце проведення державної реєстрації (поштова адреса приміщення, правовий статус належності приміщення такій юридичній особі, технічні характеристики приміщення, у тому числі: місце розташування (окрема будівля або частина будівлі з окремим входом, поверховість, наявність паркінгу або зручний під'їзд автотранспорту (громадського, службового та особистого); наявність санітарно-гігієнічних приміщень, інженерного оснащення; доступність для маломобільних груп населення);

3) затверджену відповідно до законодавства штатну чисельність своїх працівників, у тому числі чисельність державних реєстраторів;

4) обладнання робочих місць комп'ютерною та офісною технікою, що відповідає технічним вимогам функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри);

5) здійснення повноважень у сферах державної реєстрації у повному обсязі або виключно в частині забезпечення прийняття та видачі документів у сфері державної реєстрації.

Пунктом 4 Порядку акредитації передбачено, що до заяви, поданої юридичною особою публічного права, обов'язково додаються:

1) належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують факт перебування у трудових відносинах із такою особою не менше ніж трьох осіб, що відповідають кваліфікаційним вимогам до державного реєстратора, встановленим Законами та Мін'юстом (копії диплома, трудової книжки, наказу про призначення тощо);

2) оригінал або нотаріально посвідчену копію договору страхування цивільно-правової відповідальності з мінімальним розміром страхової суми, визначеної Законами, та документа про підтвердження набрання чинності договором страхування цивільно-правової відповідальності, що передбачений таким договором;

3) нотаріально посвідчену копію договору з іншим суб'єктом державної реєстрації прав та / або нотаріусом (у разі коли заявник має намір здійснювати повноваження виключно в частині забезпечення прийняття та видачі документів у сфері державної реєстрації).

Відповідно до пункту 6 порядку акредитації за результатами розгляду заяви Мін'юст у строк, що не перевищує двадцяти робочих днів з моменту її реєстрації, приймає на підставі висновків комісії мотивоване рішення про акредитацію суб'єкта державної реєстрації або про відмову в його акредитації у формі наказу.

Пунктом 8 Порядку акредитації передбачено, що акредитований суб'єкт державної реєстрації протягом місяця з дня отримання копії рішення про його акредитацію вживає необхідних заходів для отримання державними реєстраторами, зазначеними у заяві та доданих до неї документах, ідентифікаторів доступу до реєстрів відповідно до законодавства.

У силу положень пункту 12 Порядку акредитації моніторинг відповідності акредитованого суб'єкта державної реєстрації вимогам акредитації (далі - моніторинг) здійснюється Мін'юстом шляхом отримання ним інформації про:

1) відповідність такого суб'єкта вимогам акредитації, встановленим Законами, - від акредитованого суб'єкта державної реєстрації в порядку, передбаченому абзацом п'ятим цього пункту;

2) декларування у заяві недостовірних відомостей, виявлених під час розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність відповідного акредитованого суб'єкта державної реєстрації, - від територіальних органів Мін'юсту;

3) кількість ідентифікаторів доступу, наданих державним реєстраторам, які перебувають у трудових відносинах з акредитованим суб'єктом державної реєстрації, - від технічного адміністратора реєстрів.

Акредитований суб'єкт державної реєстрації зобов'язаний протягом п'яти робочих днів з дня настання обставин, що впливають на дотримання таким суб'єктом вимог акредитації, а також у разі прийняття на посаду державного реєстратора, відомості про якого відповідно до цього Порядку не надавалися Мін'юсту, надіслати Мін'юсту засвідчені (посвідчені) копії документів, передбачених пунктом 4 цього Порядку, що підтверджують дотримання суб'єктом вимог акредитації, а також кваліфікаційних вимог до державного реєстратора, встановлених Законами та Мін'юстом.

Зміст пункту 12 у поєднанні з пунктом 8 Порядку акредитації дає підстави для висновку, що однією з вимог до акредитації є отримання акредитованим суб'єктом не пізніше місяця з дня його акредитації ідентифікаторів доступу до Реєстрів для реєстраторів, що працюють у акредитованого суб'єкта за трудовим договором.

Міністерство юстиції України постійно здійснює моніторинг акредитованих суб'єктів на предмет наявності у них ідентифікаторів доступу до реєстрів та їх кількість.

Умови, підстави та процедуру надання ідентифікаторів доступу до Єдиних та Державних реєстрів визначено у Порядку надання ідентифікаторів доступу до Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 15.12.2015 № 2586/5, що зареєстрований у Міністерстві юстиції України 15.12.2015 за № 1568/28013 (далі - Порядок № 2586/5).

Пунктом 2 Порядку № 2586/5 передбачено, що доступ до реєстрів надається користувачам на підставі договору, укладеного з адміністратором реєстрів відповідно до загальних засад цивільного законодавства. У випадках, передбачених законом, такий доступ надається на безоплатній основі.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 31.05.2016 № 1565/5 «Питання адміністрування Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» з 01.07.2016 технічним адміністратором Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - Реєстр) визначено Державне підприємство «Національні інформаційні системи» (далі - ДП «НАІС»).

Таким чином, доступ до Єдиних та Державних реєстрів забезпечується через ідентифікатор доступу, для отримання якого необхідно укласти цивільно-правовий договір з ДП «НАІС».

Пунктом 13 Порядку акредитації передбачено, що у разі встановлення за результатами моніторингу порушення акредитованим суб'єктом державної реєстрації вимог, передбачених пунктом 8 та абзацом п'ятим пункту 12 цього Порядку, декларування у заяві чи повідомленні недостовірних відомостей, виявлених під час розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність відповідного акредитованого суб'єкта державної реєстрації, а також у разі отримання комісією матеріалів проведеної камеральної перевірки щодо акредитованого суб'єкта державної реєстрації та/або державного реєстратора, що перебуває у трудових відносинах з таким суб'єктом, комісія у строк, що не перевищує п'яти робочих днів з дня такого встановлення (отримання), ініціює розгляд справи щодо скасування акредитації суб'єкта державної реєстрації.

Розгляд справи щодо скасування акредитації суб'єкта державної реєстрації, у тому числі в одній із сфер державної реєстрації, може бути ініційований за заявою відповідного акредитованого суб'єкта державної реєстрації.

Відповідно до пункту 15 Порядку акредитації у разі прийняття комісією висновку про скасування акредитації суб'єкта державної реєстрації Мін'юст у строк, що не перевищує п'яти робочих днів з моменту прийняття комісією висновку, приймає на його підставі мотивоване рішення про скасування акредитації такого суб'єкта у формі наказу.

Отже, незабезпечення акредитованим суб'єктом державних реєстраторів, які працюють у нього за трудовим договором, ідентифікаторами доступу є підставою для ініціювання розгляду справи щодо скасування акредитації суб'єкта державної реєстрації.

27 лютого 2018 року Комісією з питань акредитації суб'єктів державної реєстрації та моніторингу відповідності таких суб'єктів вимогам акредитації було проведено моніторинг КП «Рожівське» у рамках якого від ДП «НАІС» отримано інформацію про кількість ідентифікаторів доступу, наданих державним реєстраторам, які перебувають у трудових відносинах з акредитованими суб'єктами державної реєстрації, у тому числі з КП «Рожівське» (а.с. 161).

З інформації, наданої ДП «НАІС», слідує, що у період з 01.01.2016 по 31.01.2018 ідентифікатори доступу до реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, мали державні реєстратори ОСОБА_2 (доступ з 05.05.2017), ОСОБА_3 (доступ з 05.05.2017), ОСОБА_4 (доступ з 28.12.2018), ОСОБА_5 (доступ з 05.05.2017).

Таким чином, за даними ДП «НАІС», яке є технічним адміністратором реєстрів та забезпечує ідентифікаторами доступу до них, з моменту акредитації КП «Рожівське» до моменту її скасування, ідентифікатори доступу до реєстрів мали чотири державні реєстратори.

Судом встановлено, що державних реєстраторів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було прийнято на роботу та зараховано до штату КП «Рожівське» з 21.02.2017 шляхом видання наказів від 20.02.2017 №1, 20.02.2017 №2, 20.02.2017 №3 (а.с. 16, 18-19).

Державного реєстратора ОСОБА_4 було прийнято на роботу та зараховано до штату КП «Рожівське» 01.12.2017 шляхом видання наказу від 01.12.2017 (а.с. 20).

Одночасно з цим судом встановлено, що окрім зазначених чотирьох осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 КП «Рожівське» на посади державних реєстраторів були прийняті також ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Водночас будь-яких доказів, що КП «Рожівське» вживались необхідні заходи для отримання державними реєстраторами ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ідентифікаторів доступу до реєстрів, матеріали справи не містять. Таким чином, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були прийняті на роботу до КП «Рожівське», однак за час перебування на посаді ідентифікаторів доступу до реєстрів не отримали.

Судом також встановлено, що наказом Міністерства юстиції України від 05.12.2017 №3865/5 державному реєстратору КП «Рожівське» ОСОБА_5 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було заблоковано на 5 місяців; державному реєстратору КП «Рожівське» ОСОБА_3 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було заблоковано на 3 місяці; державному реєстратору КП «Рожівське» ОСОБА_2 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було заблоковано на 6 місяців (а.с. 164).

Отже матеріалами справи підтверджується, що станом на дату проведення Міністерством юстиції України моніторингу відповідності акредитованого суб'єкта державної реєстрації вимогам акредитації ідентифікатор доступу до державних реєстрів мав лише один державний реєстратор - ОСОБА_4

У частині першій статті 2 Закону № 1952-IV передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 1952-IV до повноважень суб'єктів державної реєстрації прав належить забезпечення: проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та зберігання реєстраційних справ.

Згідно з статтею 10 вказаного закону державний реєстратор:

- встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

- перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

- відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав;

- присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом;

- формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Системний аналіз викладених положень Закону № 1952-IV дає підстави для висновку, що будь-які реєстраційні дії державним реєстратором вчиняються шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру прав, доступ до якого надається за умови укладення з ДП «НАІС» договору і отримання ідентифікаторів доступу.

З урахуванням викладеного, невжиття акредитованим суб'єктом заходів, направлених на отримання ідентифікаторів доступу, скасування ідентифікаторів доступу або відсутність їх з інших причин виключає можливість реалізації покладених на суб'єкта акредитації законом повноважень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Беручи до уваги, що станом на момент проведення моніторингу позивач не вжив заходів, направлених на забезпечення державних реєстраторів ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ідентифікаторами доступу до реєстрів; а також враховуючи, що ідентифікатори доступу державних реєстраторів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 були заблоковані, суд дійшов висновку про наявність у відповідача фактичних і правових підстав для скасування акредитації КП «Рожівське» як суб'єкта державної реєстрації прав.

При цьому суд відхиляє доводи позивача, що для цілей встановлення відповідності акредитованого суб'єкта державної реєстрації вимогам акредитації наявність активного (чинного) ідентифікатора доступу не має значення.

Суд зазначає, що кількість ідентифікаторів доступу є істотною ознакою відповідності акредитованого суб'єкта вимогам до акредитації, оскільки за їх відсутності або недостатності здійснення таким підприємством делегованих йому повноважень у публічно-правовій сфері, що стосується державної реєстрації речових та похідних від нього прав, була б неможливою.

Суд також виходить з того, що кількість ідентифікаторів доступу є одним з трьох критеріїв, які у силу вимог пункту 12 Порядку акредитації перевіряє Міністерство юстиції України здійснюючи моніторинг відповідності суб'єктів акредитації вимогам акредитації. Крім того, вжиття заходів щодо отримання державними реєстраторами ідентифікаторів доступу є обов'язком акредитованого суб'єкта.

Отже, доводи позивача, що кількість ідентифікаторів доступу у акредитовного суб'єкта не має правового значення під час вирішення питання про відповідність його умовам акредитації не узгоджується із правовою суттю акредитації та спростовуються положеннями Порядку акредитації.

За викладених обставин суд дійшов висновку, що відповідач обгруновано скасував акредитацію КП «Рожівське» як суб'єкта державної реєстрації.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Належних і достатніх доказів, які б спростували доводи відповідача, позивач не надав.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Дата складення повного рішення суду - 10.09.2018.

Суддя Леонтович А.М.