Справа № 1640/2323/18
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2018-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 року м. ПолтаваСправа № 1640/2323/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №1640/2323/18 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

05 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області (надалі - відповідач, ТУ ДСА в Полтавській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області (надалі - третя особа) , в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення нарахування йому суддівської винагороди виходячи із посадового окладу судді в розмірі 10 мінімальних заробітних плат з відповідною доплатою про перебування на адміністративній посаді голови суду, виплати за вислугу років, визначених Законом України "Про державний бюджет України на 2018 рік" за період з 01.01.2018 по 30.06.2018 включно;

- зобов'язати відповідача привести нарахування суддівської винагороди ОСОБА_1 у відповідність до пункту 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VII в частині нарахування суддівської винагороди, доплати за вислугу років судді та перебування на адміністративній посаді голови суду відповідно до положень Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (Відомості ВРУ, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами), виходячи з щомісячного розміру посадового окладу 10 мінімальних заробітних плат у розмірі 37230 грн, починаючи з 01.01.2018 по 30.06.2018 включно;

- зобов'язати відповідача щомісячно проводити нарахування та виплату суддівської винагороди ОСОБА_1 відповідно до пункту 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 у частині нарахування суддівської винагороди, доплати за вислугу років та перебування на адміністративній посаді голови суду згідно положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості ВРУ, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами), виходячи з щомісячного розміру посадового окладу 10 мінімальних заробітних плат з урахуванням встановленого у 2018 році розміру мінімальної зарплати починаючи з 01.01.2018 та проводити такі виплати надалі щомісячно до внесення відповідних змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо розміру та складових суддівської винагороди.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на факт неправомірного застосування відповідачем розрахункової величини мінімальної заробітної плати, визначеної пунктом 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VІІІ, до обчислення суддівської винагороди, що суперечить нормам Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VІ.

27.07.2018 відповідач надав відзив на позов, в якому вказує, що суддівська винагорода позивачу, у тому числі й посадовий оклад, як судді, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді, у період з 01.01.2018 по 30.06.2018 нараховувалися у точній відповідності до чинного законодавства, яким розрахункова величина мінімальної заробітної плати визначена на рівні 1600,00 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Справу призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Клопотань від учасників справи не надходило.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

З наявних матеріалів справи суд встановив, що ОСОБА_1 призначений на посаду судді Диканського районного суду Полтавської області безстроково постановою Верховної Ради України від 11.05.2000 №1683-ІІІ (а.с. 55-57) та зарахований наказом начальника Полтавського обласного управління юстиції від 29.05.2000 № 126 (а.с. 54) до штату цього ж суду.

Відповідно до наказу голови Диканського районного суду Полтавської області від 28.08.2017 №7-О/С суддю Новака Д.І. на підставі рішення зборів суддів цього ж суду призначено на адміністративну посаду голови Диканського районного суду Полтавської області строком на три роки з 28.08.2017 по 27.08.2020 включно. Встановлено ОСОБА_1 щомісячну доплату за перебування на адміністративній посаді голови суду у розмірі 10 відсотків посадового окладу судді з 28.08.2017 (а.с. 8).

Відповідно до штатного розпису Диканського районного суду Полтавської області на 2018 рік посадовий оклад голови суду та судді затверджений на рівні 16 000,00 грн (а.с. 45).

Згідно з довідкою ТУ ДСА у Полтавській області від 26.06.2018 №02/1354/2018-вих (а.с. 10) судді Новаку Д.І. у період з 01.01.2018 по 30.06.2018 нараховувалася та виплачувалася заробітна плата з розрахунку посадового окладу - 16 000,00 грн.

ОСОБА_2 не погоджуючись із розміром виплаченої йому заробітної плати, стверджує, що у спірних правовідносинах підлягає застосуванню Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VІ, частиною першою статті 133 якого встановлено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. При цьому частиною третьою статті 133 цього ж Закону посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступних міркувань.

Як встановлено судом і на цьому сходяться позиції учасників справи, суддівська винагорода позивачу, у т.ч. і посадовий оклад, як судді, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді, у 2018 році нараховувалася відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI від 07.07.2010, Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02.06.2016, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №1774-VІІІ від 06.12.2016.

Так, відповідно до пункту 23 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену положеннями Закону України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", а саме: посадовий оклад судді місцевого суду встановлюються у розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Пунктом 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №1774-VІІІ від 06.12.2017 (надалі Закон №1774-VIII) встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року, тобто в розмірі 1600,00 грн.

Пунктом 9 розділу II Прикінцеві та перехідні положення цього ж Закону передбачено, що до приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином Закон №1774-VІІІ, який застосовувався відповідачем при нарахуванні суддівської винагороди позивачу у спірний період, не змінює розмір суддівської винагороди, визначений статтею 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010. Ця норма лише фіксує застосування мінімальної заробітної плати в розмірі 1 600,00 грн для визначення посадових окладів (інших складових суддівської винагороди). Встановлений з 01.01.2017 розмір мінімальної заробітної плати на рівні 1 600,00 грн для розрахунку посадових окладів випливає із фінансових можливостей держави та стосується не тільки суддів, а всіх без виключення громадян України, оплата праці яких розраховується від мінімальної заробітної плати.

Окрім того, Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів" від 06.12.2017 не визнавався неконституційним, а отже підлягає застосуванню на всій території України.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26.12.2011 №20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

У рішенні від 19.04.2000 №6-рп/2000 Конституційний Суд України охарактеризував сутність бланкетної норми, зазначивши, що основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний і конкретизований зміст, а зміни, що вносяться до нормативно-правових актів інших галузей права, посилання на які містить бланкетна диспозиція, не змінюють словесно-документну форму кримінального закону.

Оскільки інститут мінімальної заробітної плати є міжгалузевим інститутом, положення Закону №1774 не втручаються у регулювання відносин судоустрою, проте, ними запроваджено зміни по відношенню до загального правового регулювання розміру заробітної плати, що має бути враховано при визначенні її величини.

Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 14.06.2018 по справі №816/1609/17.

Враховуючи встановлені обставини справи, які зводяться до того, що позивач, як суддя, який не проходив кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді, має отримувати суддівську винагороду виходячи з розрахункової величини мінімальної заробітної плати на рівні 1 600,00 грн, суд визнає заявлений позов необґрунтованим в цілому.

У зв'язку з цим у задоволенні позову ОСОБА_2 належить відмовити у повному обсязі.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 38500, РНОКПП НОМЕР_1) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області (вул. Сінна, 16, м. Полтава, 36032, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області (вул. Шевченка, 1, м. Полтава, 36011, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення з урахуванням положень п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_3