Справа № 826/20077/16
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 вересня 2018 року № 826/20077/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Добрівської Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДержавної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09.08.2016,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач, ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09.08.2016: №, №, №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення контролюючим органом прийнято безпідставно оскільки, між позивачем та АТ «Банк «Фінанси та Кредит», з метою вирішення цивільного спору, добровільно за взаємною згодою сторін укладено мирові угоди, які затверджені ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.11.2014 у справі №369/5092/14-ц та ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва. На виконання вимог цих угоди, позивач в рахунок погашення його боргів за сумами кредитів було передано ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» іпотечне майно, а саме: нерухоме майно - житловий будинок, нежилі приміщення та земельна ділянка.

У своїх додаткових поясненнях до позовної заяви від 11.02.2017, від 18.04.2018, від 04.06.2018, від 06.06.2018 позивач, окрім наведених вище доводів, звертає увагу суду на те, що у даному випадку сума боргу (кредиту), позивачу не була прощена ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», а активи позивача в цьому випадку не збільшилися, не було самостійного рішення банку щодо прощення (анулювання) заборгованості. Отже, порушено вимоги абз. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, кредитор не повідомив позивача про анулювання боргу шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладання відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу.

Відповідач позовні вимоги не визнав, у своїх письмових запереченнях просив у задоволенні позову відмовити, в зв'язку з тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними, оскільки позивачем порушено п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України - не подано до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2015 рік, а також порушено п.16.1 підрозділу 10 розд.ХХ Податкового кодексу України не нараховано та не сплачено військовий збір.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.01.2017 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

На підставі розпорядження про повторний автоматичний розподіл №7526 від 11.10.2017 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2017 визначено суддю Добрівську Н.А. для розгляду адміністративної справи №826/20077/16 та вказану справу 19.10.2017 передано на розгляд судді Добрівській Н.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.11.2017 прийнято до провадження адміністративну справу №826/20077/16, зобов'язано учасників процесу подати до канцелярії суду всі наявні документи та пояснення, які, на думку учасників процесу, мають значення для розгляду даної справи, а також призначено справу до судового розгляду.

Разом з тим, 15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, яким внесені зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до пункту 10 підпункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядається за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити, наголошуючи на тому, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення контролюючим органом прийнято безпідставно.

Представник відповідача проти позову заперечив і просив відмовити у задоволені позову.

З метою отримання додаткових пояснень від позивача у судовому засіданні оголошено перерву.

В призначене на 06.06.2018 судове засідання представник відповідача не з'явився, заяв/клопотань до суду не направляв, причини неявки не повідомив.

За наявності в матеріалах адміністративної справи матеріалів виконавчого провадження, в рамках якої державним виконавцем була винесена оскаржувана постанова, суд прийшов до висновку про можливість розгляду даної справи у відсутність представника відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, суд, на підставі письмової заяви останнього, ухвалив про здійснення розгляду даної справи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства судовий розгляд справи в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Ознайомившись з позиціями сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд встановив наступне.

Між позивачем та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено кредитний договір №15-07-Ид/39 від 07.08.2007 відповідно до умов якого, банком було надано позивачу, а позивачем отриманий кредит в загальній сумі 270400,00 доларів США для придбання нерухомості зі строком повернення до 06.08.2027 та відсотковою ставкою 11,4 % річних.

При цьому, 07.08 2007 між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_1 укладені іпотечні договори:

- посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Беляєвим В.О. та зареєстровано в реєстрі за №2316 (а.с.79-81, далі по тексту - Іпотечний договір №2316), за яким Іпотекодавець (ОСОБА_1) передає в заставу (іпотеку) Іпотекодержателю (ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит») наступне нерухоме майно: житловий будинок що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 155,1 (сто п'ятдесят п'ять цілих одна десята) кв.м і житловою площею 51,2 (п'ятдесят одна ціла дві десятих) кв.м, позначений за планом літерою А, із спорудженнями: огорожею (на плані №№ 1-2), свердловиною (на плані № 3), надалі - «Предмет іпотеки» (п.1 Іпотечного договору №2316). Зазначений у п.1 цього Договору, житловий будинок передається в іпотеку, як забезпечення повернення Кредитних ресурсів, виданих за Кредитним договором №15-07-Ид/39 від 07.08.2007 на суму 270400 (двісті сімдесят тисяч чотириста) доларів США строком до 06.08.2027року (п.4 Іпотечного договору №2316). Узгоджена сторонами вартість Предмета іпотеки, враховуючи оцінку, викладену у Звіті про оцінку майна, складеному Суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 27.07.2007, становить 116318 (один мільйон сто шістдесят три тисячі триста вісімнадцять) гривень (цифрове і прописне визначення суми відповідає змісту пункту 5 Іпотечного договору №2316), що за курсом Національного банку України на день укладення цього Договору еквівалентно 230360 (двісті тридцяти тисячам триста шестидесяти) доларів США (п.5 Іпотечного договору №2316);

- посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Беляєвим В.О. та зареєстровано в реєстрі за №2318 (а.с.76-78, надалі також - Іпотечний договір №2318), за яким Іпотекодавець (ОСОБА_1) передає в заставу (іпотеку) Іпотекодержателю (ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит») наступне нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,1196 (нуль цілих одна тисяча сто дев'яносто шість десятитисячних) гектара, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, надалі - «Предмет іпотеки» (п.1 Іпотечного договору №2318). Сторони домовились, що узгоджена вартість Предмета іпотеки відповідає експертній грошовій оцінці, зазначеній в пункті 4 цього договору, та становить 543582 грн (п'ятсот сорок три тисячі п'ятсот вісімдесят дві гривні), що за курсом Національного банку України на день укладення цього Договору еквівалентно 107640 (ста семи тисячам шестистам сорока) доларів США. (п.5 Іпотечного договору №2318). Зазначена земельна ділянка передається в іпотеку, як забезпечення повернення Кредитних ресурсів, виданих за Кредитним договором №15-07-Ид/39 від 07.08.2007 на суму 270400 (двісті сімдесят тисяч чотириста) доларів США строком до 06.08.2027року (п.6 Іпотечного договору №2318).

За кредитним договором №15-07-Ид/39 від 07.08.2007 у позивача перед банком виникла прострочена заборгованість , що стало підставою для звернення Банку з відповідним позовом до суду про стягнення такої заборгованості.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.11.2014 у цивільної справі №369/5092/14-ц (а.с.35-37) була визнана мирова угода, яка укладена між ОСОБА_1 і ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (а.с.38-40).

Відповідно до даної мирової угоди сторони визначили та підтримали загальну заборгованість в сумі 4969580,59 грн, в тому числі заборгованість по тілу кредиту в розмірі 266643,58 дол. США, що за офіційним курсом НБУ (799,30 грн. за 100 доларів США) на момент винесення рішення складало 2131282,13 грн по тілу кредиту.

За умовами мирової угоди погашення загальної існуючої заборгованості за Кредитним договором №15-07-ИД/39 від 07.08.2007 відповідач-1 - ОСОБА_1, Відповідач-2 - ОСОБА_5, з метою мирного врегулювання спору в рахунок погашення заборгованості визначеної в п.1 Угоди Відповідачі визнають за АТ «Банк «Фінанси Кредит» право власності на Іпотечне майно, що передане в заставу Банку згідно іпотечного договору від 07.08.2007, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Беляєвим В.О. та зареєстровано в реєстрі за №2318 (надалі «Іпотечний договір-1») та іпотечного договору від 07.08.2007, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Беляєвим В.О. та зареєстровано в реєстрі за №2316 (надалі «Іпотечний договір-2»), а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 155,1 кв.м. і житловою площею 51,2 кв. м. позначений за планом літерою А, із спорудженнями: огорожею (на плані №№1-2), свердловиною (на плані №3), земельну ділянку площею 0,1196 гектара, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до мирової угоди було вирішено, що у разі виконання позивачем усіх умов угоди, ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» не матиме фінансових та майнових претензій до позивача за Кредитним договором № 15-07-Ид/39 від 07.08.2007.

На виконання умов мирової угоди у цивільній справі №15-07-ИД/39 від 07.08.2007 та зобов'язань позивача за нею для повного погашення заборгованості перед банком за Кредитним договором №15-07-Ид/39 від 07.08.2007 ОСОБА_1 передав, а АТ «Банк «Фінанси та Кредит» прийняв правовстановлюючі документи на майно (житловий будинок та земельну ділянку), про що був складений акт прийому-передачі від 24.12.2014 (а.с.41).

Також, 14.11.2007 ОСОБА_1 уклав з ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» кредитний договір №39_10-11/07-МФ за умовами якого, Банком було надано позивачу, а позивачем отриманий кредит в загальній сумі 762500,00 грн для придбання нерухомості зі строком повернення до 12.11.2022 та відсотковою ставкою 15 % річних.

14.11.2007 між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. та зареєстрований в реєстрі за №6644 (а.с.82-83, надалі - Іпотечний договір №6644), за яким Іпотекодавець (ОСОБА_1) передає в заставу (іпотеку) Іпотекодержателю (ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит») наступне нерухоме майно: нежилі приміщення з №1 по №9 групи приміщень №160 (в літ. «А») загальною площею 76,30 кв.м., що знаходиться у будинку АДРЕСА_3, надалі - «Предмет іпотеки» (п.1 Іпотечного договору №6644). Зазначені у п.1 цього Договору, нежитлові приміщення передається в іпотеку, як забезпечення повернення Кредитних ресурсів, виданих за Кредитним договором №39_10-11/07-МФ від 14.11.2007 на суму 762 500 (сімсот шістдесят дві тисячі п'ятсот) гривень 00 копійок строком до 12.11.2022, процентів за користування Кредитними ресурсами, комісійної винагороди, неустойки за цим Договором або за Кредитним договором, враховуючу відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів за Кредитним договором, відшкодування витрат по зверненню стягнення на Предмет іпотеки в повному обсязі (в тому числі витрати за виконавчим написом), визначеному на момент фактичного задоволення вимог (п.5 Іпотечного договору №6644). Узгоджена Сторонами вартість Предмета іпотеки, становить 953 440,00 (дев'ятсот п'ятдесят три тисячі чотириста сорок) гривень 00 коп.

У зв'язку з виникненням простроченої заборгованості позивача перед Банком за кредитним договором №39_10-11/07-МФ від 14.11.2007, АТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення такої заборгованості у судовому порядку.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 25.12.2014 у цивільної справі №760/17517/14-ц (а.с.42-48) визнана мирова угода, яка укладена між ОСОБА_1 і АТ «Банк «Фінанси та Кредит», за умовами якої: сторони визначили та підтримали загальну суму заборгованості за кредитним договором №39_10-11/07-МФ від 14.11.2007 згідно рішення Солом'янського районного суду м. Києва 13.06.2014 в сумі 4 405 273,14 грн, в тому числі: 444 791,75 грн - сума строкової заборгованості по кредиту; 292 378,38 грн - сума простроченої заборгованості по кредиту; 908,84 грн - сума строкової заборгованості по процентам за користування Кредитними коштами; 619 463,98 - сума простроченої заборгованості по процентам за користування кредитними коштами; 3 047 730,19 грн - пеня за прострочення заборгованості по кредиту, відсоткам, комісії.

В погашення існуючої заборгованості в розмірі 4 405 273,14 грн за Кредитним договором №39_10-11/07-МФ від 14.11.2007 відповідач - ОСОБА_1, з метою мирного врегулювання спору в рахунок погашення заборгованості визначеної в п.1 Угоди визнає за АТ «Банк «Фінанси та Кредит» право власності на Іпотечне майно, що передане в заставу Банку згідно Іпотечного договору №6644, а саме: нежилі приміщення з №1 по №9 групи приміщень №160 (в літ. «А») загальною площею 76,3 кв.м., що знаходяться у будинку АДРЕСА_3.

Відповідно до затвердженої судом мирової угоди (п.11 резолютивної частини ухвали) у разі виконання усіх умов угоди АТ «Банк Фінанси та Кредит» не матиме фінансових та майнових претензій до ОСОБА_1 за Кредитним договором №39_10-11/07-МФ від 14.11.2007.

На виконання умов мирової угоди про врегулювання спору між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 по закриттю кредитної заборгованості шляхом передачі у власність нерухомого майна а саме: нежилі приміщення з №1 по №9 групи приміщень №160 (в літ. А), загальною площею 76.30 кв. м., що знаходиться в будинку АДРЕСА_3, за Кредитним договором №39_10-11/07-МФ від 14.11.2007 укладеної в рамках цивільній справі №760/17517/14-ц, що визнана ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 25.12.2014, AT «Банк «Фінанси та Кредит» прийняв, а громадянин ОСОБА_1 передав правовстановлюючі документи на вказане майно, про що 05.01.2015 складено відповідний акт (а.с.52).

ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві у період з 19.07.2016 по 25.07.2016 була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб з отриманого доходу у вигляді додаткового блага платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, за результатами перевірки складений акт №262/26-57- від 25.07.2016 (а.с.14-20).

В ході проведеної перевірки встановлено порушення позивачем:

- вимог п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49 розділу ІІ, п.176.1 ст.176, п.179.1, п.179.2 ст.179 розділу ІV Податкового кодексу України - неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік.

Відповідно до вимог п. 120.1 ст. 120 Кодексу за виявлене порушення передбачено застосування штрафних санкцій.

- вимог п.п. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Кодексу не задекларовано дохід у вигляді основної суми боргу прощеного (анульованого) кредитором у 2015 році, у розмірі 7136793,90 грн, відповідно занижено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік у сумі 1426749,78 грн.

За результатами перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 донараховано податок на доходи фізичних осіб, який підлягає сплаті до бюджету, в розмірі 1426749,78 грн.

Відповідно до вимог п.123.1 ст.123 Кодексу за виявлене правопорушення передбачено застосування штрафних санкцій.

- п.п.1.2, п.п.1.3 п.161 Підрозділу 10 розділу XX Кодексу перевіркою правильності визначення бази оподаткування, повноти нарахування, утримання та своєчасності сплати (перерахування) до бюджету військового збору, встановлено, що фізична особа ОСОБА_1 занизив та не перерахував до бюджету військовий збір за 2015 р. в розмірі 107 051,91 грн.

За результатами перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 донараховано військовий збір, який підлягає сплаті до бюджету в розмірі 107 051,91 грн.

Відповідно до вимог п.123.1 ст.123 Кодексу за виявлене порушення передбачено застосування штрафних санкцій.

За твердженням відповідача, підставою для таких висновків, слугувало те, що Філія Центральне РУ ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» дотримуючись порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку до Центрального офісу з обслуговування великих платників податків, подано податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, в якому відображено нарахований та виплачений дохід (у вигляді анулювання (прощення) боргу за ознакою доходу - 126 (дохід, отриманий як благо) ОСОБА_1 у розмірі 7136793,90 грн.

На лист ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС в у м. Києві №3249/10/26-57-17-04-27 від 11.04.2016 Філія Центральне РУ ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» направив відповідь листом №201-04 від 28.04.2016, в якому повідомив, що усі вимоги кредитора відповідно п.п. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України виконав в повному обсязі, шляхом надання повідомлень про анулювання (прощення) частини заборгованості, в т.ч. суми заборгованості за основним боргом в розмірі 7136793,90 грн, листами від 31.12.2015 за №3-241200/25436 та №3-241200/25435 ОСОБА_1 особисто під підпис.

Також, ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС в у м. Києві направлено письмовий запит ОСОБА_1 №5855/Я/26-57-13-02-20 від 05.05.2016 щодо виконання обов'язку подання декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік, та декларування доходу отриманого у 2015 році, у вигляді анулювання (прощення) боргу кредитором.

Відповідач наголошує на тому, що до перевірки позивачем не надані документи, що підтверджують факт сплати податку на доходи фізичних осіб. Відповідь ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС в у м. Києві від фізичної особи ОСОБА_1 не отримано. Декларація про майновий стан та доходи за 2015 рік не подана.

На підставі висновків акта перевірки, відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 09.08.2016 (а.с.21-23):

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 1426749,78 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 356681,45 грн за порушення вимог п.п. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України;

- №, яким застосовані штрафні санкції (штрафи) у сумі 170,00 грн за порушення вимог п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49 розділу II, п.176.1 ст.176, п.179.1, п.179.2 ст.179 розділу IV Податкового кодексу України;

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з військового збору на 107051,91 грн та застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 26762,98 грн за порушення вимог п.п.1.2, п.п.1.3 п.16-1 Підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи доводи позивача, суд бере до уваги наступне.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Отже, основна сума боргу (кредиту) платника податку прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням в розумінні Податкового кодексу України є доходом такого платника.

Визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов'язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов'язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку, в тому числі і військового збору.

У той же час відносини, що виникають між банком та клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 605 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує доход платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Пунктом 179.1 статті 179 Податкового кодексу України встановлено обов'язок платника податку подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктом 179.7 статті 179 Податкового кодексу України фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена Верховним Судом в адміністративній справі у постанові від 26.06.2018 (справа №802/1108/17-а).

У даному провадженні судом встановлено, що за кредитними договорами №15-07-Ид/39 від 07.08.2007 та №39_10-11/07-МФ від 14.11.2007 у ОСОБА_1 перед АТ Банк «Фінанси та Кредит» виникла прострочена заборгованість, що стало підставою для звернення Банку до суду з відповідними позовами про стягнення такої заборгованості. Під час розгляду судами цивільних справ, спори між АТ Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 було врегулювано шляхом укладення мирових угод та зобов'язано ОСОБА_1 за умовами угод, у погашення заборгованості перед Банком за кредитними договорами передати АТ Банк «Фінанси та Кредит» належне йому нерухоме майно (земельну ділянку, житловий будинок із спорудженнями та нежилі приміщення) і правовстановлюючі документи на них. За умовами мирових угод Банком прийнято нерухоме майно в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами. Факт передачі правовстановлюючих документів засвідчуються копіями актів прийому-передачі, наявними в матеріалах справи.

Тобто, в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами згідно мирових угод, визнаних ухвалами Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.11.2014 у справі №369/5092/14-ц та Солом'янського районного суду міста Києва від 25.12.2014 у справі №760/17517/14-ц, право власності на належне ОСОБА_1 нерухоме майно, що перебувало в іпотеці у Банка відповідно до іпотечних договорів, укладених одночасно з кредитними договорами, - перейшло до АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов'язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

Встановлені під час розгляду справи обставини засвідчують відсутність у даному випадку факту приросту показників фінансового та/або майнового стану позивача внаслідок прощення (анулювання) заборгованості за кредитними договорами, оскільки погашення такої заборгованості відбулось внаслідок відчуження на користь кредитора права власності на майно, що належало платнику податків.

Доказів відображення кредитором у податковому розрахунку відомостей про отриманням ОСОБА_1 доходу в розмірі 1 426 749,78 грн, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку у 2015 році, а також доказів направлення кредитором повідомлення про прощення (анулювання) такого боргу позивача, контролюючим органом не надано.

Враховуючи вищевикладене суд визнає безпідставним висновок контролюючого органу щодо отримання позивачем у 2015 році доходу від АТ Банк «Фінанси та Кредит» у вигляді додаткового блага у сумі 1 426 749,78 грн, що є підставою для визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення № від 09.08.2016.

Окрім того, встановлені у даній справі обставини засвідчують і відсутність правових підстав для застосування до позивача відповідальності за неподання ОСОБА_1 декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, обов'язок щодо чого встановлений підпунктом 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 та пунктом 179.1 статті 179 Податкового кодексу України, у зв'язку з недоведеністю відповідачем факту отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага за 2015 рік. З огляду на наведене, податкове повідомлення-рішення № від 09.08.2016 про застосування до позивача штрафних санкцій (штрафу) у сумі 170,00 грн за порушення вимог п.п.49.18.4 п. 49.18 ст.49 розділу II, п.176.1 ст.176, п.179.1, п.179.2 ст.179 розділу IV Податкового кодексу України також підлягає скасуванню, як протиправне.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 09.08.2016, яким збільшено суму грошового зобов'язання з військового збору на 107051,91 грн та застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 26762,98 грн за порушення вимог п.п.1.2, п.п.1.3 п.16-1 Підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Законом України №71-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01.01.2015, внесені зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

З огляду на те, що за встановлених судом обставин отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага відповідачем доведено не було, в силу вищенаведених положень податкового законодавства не підлягає нарахуванню позивачу і грошове зобов'язання зі сплати військового збору, обрахованого з суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту).

Наведені вище обставини в своїй сукупності дають суду підстави для висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності підстав для їх повного задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст.ст.3, 5, 7-11, 19, 73-77, 79, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 09.08.2016: №, №, №.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6890,00 (шість тисяч вісімсот дев'яносто) гривень 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржено за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1, тел. НОМЕР_2).

Відповідач - Державна податкова інспекція у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (, адреса: 03115, м. Київ вул. Верховинна, 9, тел. )

Суддя: Н.А. Добрівська