Справа № 211/2534/18 (2-а/211/120/18)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 вересня 2018 рокусправа № 211/2534/18 (2-а/211/120/18)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Круговий О.О.

судді: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційні скарги ОСОБА_1

на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 серпня 2018 року, (суддя суду першої інстанції Ніколенко Д.М.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг, за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Полякова Валентина Антоновича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення-

в с т а н о в и в :

05 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: скасувати постанову серії ЄАА-№417472 від 26.05.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності згідно ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., провадження в адміністративній справі у відношення позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП закрити.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що станом на час прибуття співробітника патрульної поліції автомобіль, в якому знаходився позивач не рухався, а сам позивач не здійснював керування транспортним засобом, відтак, на думку позивача, відповідач не мав права на перевірку посвідчення водія у позивача. Також, позивач зазначає, що постанова була винесена без фактичного розгляду справи, позивачу не було надано можливості скористатися правовою допомогою та надати пояснення по суті обвинувачень. Крім того, позивач вказує, що оскаржувану постанову було винесено не за місцем розгляду справи на місці вчинення інкримінованого правопорушення, що є порушенням вимог Закону.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 серпня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована фактично доводами адміністративного позову.

Від позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26 травня 2018 року інспектором роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Поляковим В.А. було винесено постанову ЕАА №417472, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до зазначеної постанови, ОСОБА_1 26.05.2018 року о 21:15:28 годині в м. Кривий Ріг по вул. Об'їзна дорога біля АЗС, керуючи транспортним засобом «Lexus GS», реєстраційний номер НОМЕР_1, не мав при собі реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п.п. 2.1б ПДР України та не пред'явив на вимогу працівника поліції посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.4 а ПДР України.

Правомірність та обґрунтованість постанови ЕАА №417472 від 26.05.2018 року є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відеозаписом, поданим відповідачем до матеріалів справи, зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, також відповідачем доведено дотримання процедури розгляду адміністративної справи, прийняття у відношенні позивача постанови у справ про адміністративне правопорушення, відтак суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови ЕАА №417472 від 26.05.2018 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі передбачені ч. 1 ст.126 КУпАП.

Згідно із пп. 2.1 "б" п. 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб.

Відповідно до п. 2. 1 «а» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

У відповідності до ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що Національна поліція України уповноважена через своїх співробітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема за керування транспортним засобом без наявності при собі реєстраційного документу на транспортний засіб, посвідчення водія.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення визначений ст.283 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення.

Згідно із ч. 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, у відповідності до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому, суд зазначає, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, якими, відповідно до ст..251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, в матеріалах справи наявний відеозапис з місця події (а.с. 20), який було досліджено судом апеляційної інстанції.

Як видно з відеозапису з місця події, видно рух автомобіля, який зупинився. Після зупинки автомобіля, о 21.03 годині з пасажирського сидіння автомобіля вийшла дівчина та обійшовши автомобіль з переду сіла на сидіння водія. Також, з відеозапису видно, що позивач опинився на пасажирському сидінні, яке покинула дівчина. Факт зміни місця перебування в автомобілі після його зупинки ОСОБА_1 та дівчина заперечили, на вимогу співробітника поліції позивач надати посвідчення водія та реєстраційне посвідчення автомобіля відмовився.

Переглянувши відеозапис з місця події, суд апеляційної інстанції вважає доведеним факт керування автомобілем саме позивачем, після зупинки автомобіля позивач із пасажиркою помінялися місцями.

Вказане свідчить про наявність у відповідача підстав для перевірки документів позивача, а саме: посвідчення водія та реєстраційного документа на машину.

Встановлені обставини справи свідчать, що позивач документів для перевірки не надав, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відтак, враховуючи те, що адміністративне порушення, допущене позивачем, підтверджено належними та допустимими доказами, зокрема відеоматеріалами з місця події, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП відповідає вимогам Закону, та підстави для її скасування - відсутні.

Також, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що встановлені судом як доведені обставини, стосовно того, що автомобілем керувала інша особа, а не позивач, не відповідають дійсним обставинам справи.

Крім того, суд звертає увагу, що відеозаписом зафіксовано, що позивача було повідомлено про початок розгляду адміністративної справи у відношенні нього, роз'яснено права, в свою чергу від позивача заяв або клопотань, в тому числі з приводу забезпечення правової допомоги, не надходило, усні заперечення ним висловлювались протягом усього часу розгляду відповідачем справи.

Відтак, доводи позивача стосовно порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення є необґрунтованими.

Щодо доводів позивача стосовно порушення відповідачем порядку розгляду справи про притягнення водія до адміністративної відповідальності, а саме проведення розгляду справи за місцем події, а не за місце знаходження органу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Конституційний Суд України у пункті 2.3 мотивувальної частини вказаного рішення зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Проте, вказане Рішення Конституційного Суду України ухвалено до внесення змін до законодавства про адміністративні правопорушення Законом України від 14.07.2015 №596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до частин 2-4 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, на момент виникнення спірних правовідносин, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачених статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення такого правопорушення без скаладання протоколу.

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно встановлено обставини справи та прийнято законне й обґрунтоване рішення, тому підстави для його скасування - відсутні.

Керуючись ст. 286, ст.308, ст. 310, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 серпня 2018 року у справі №211/2534/18 (2а/211/120/18) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 12 вересня 2018 року та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя: О.О. Круговий

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай