Справа № 826/7817/18
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

11 вересня 2018 року м. Київ № 826/7817/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання б/н б/д «Про залишення позовної заяви без розгляду» Головного управління ДФС у м. Києві у адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Атіс-Україна"
до про представники сторін:Головного управління ДФС у м. Києві визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень позивача - не прибув; відповідача - ОСОБА_1,

(у судовому засіданні 11.09.2018, відповідно до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), проголошено вступну та резолютивну частини ухвали),

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Атіс-Україна" (адреса: 03191, м. Київ, вул. Лятошинського Композитора, 14-А, ідентифікаційний код: 36791760) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний номер: 39439980), в якому просить суд:

визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.12.2016 № винесене Головним управлінням ДФС у м. Києві на підставі Акту від 14.09.2016 № 151/26-15-14-07-01-10/36791760 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Атіс-Україна" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства при здійсненні фінансово-господарської діяльності за період з 01.01.2013 по 31.12.2015;

визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.10.2016 № 216261547, винесене Головним управлінням ДФС у м. Києві на підставі Акту від 14.09.2016 № 151/26-15-14-07-01-10/36791760 Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Атіс-Україна" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства при здійсненні фінансово-господарської діяльності за період з 01.01.2013 по 31.12.2015.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.05.2018 (суддя Пащенко К.С.) відкрито провадження у адміністративній справі № 826/7817/18; призначено справу до розгляду в підготовче засідання на 12.07.2018.

У судових засіданнях 12.07.2018 та 15.08.2018 судом оголошувалась перерва.

11 липня 2018 року від відповідача до суду надійшло клопотання б/н б/д «Про залишення позовної заяви без розгляду». В обґрунтування клопотання заявником вказано, що викладені позивачем в позові обставини досліджувалися Окружним адміністративним судом міста Києва та Київським апеляційним адміністративним судом при розгляді справи № 826/20081/16. Окрім того, позивач вже подавав ідентичний позов до Окружного адміністративного суду міста Києва, за наслідками чого було відкрито провадження у справі № 826/14948/17. За викладених обставин, відповідач просить суд залишити позов без розгляду.

У судовому засіданні 11.09.2018 суд поставив на обговорення питання щодо залишення позову без розгляду.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача просив задовольнити клопотання.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, суд зазначає таке.

Згідно п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 45 КАС України, з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

З правової конструкції ч. 2, ч. 3 ст. 45 КАС України випливає, що у випадках подання: а) завідомо безпідставного позову, б) позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер, суд має право визнати відповідні дії зловживанням процесуальними правами та залишити без розгляду заяву.

За п. 3 ч. 1, ч. 4 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

З припису п. 3 ч. 1 ст. 240 КАС України слідує, що у випадку перебування у провадженні цього або іншого суду справи: 1) про спір між тими самими сторонами, 2) про той самий предмет і 3) з тих самих підстав, суд залишає позов без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ч. 1 ст. 55 Конституції України).

Ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку (ч. 5 ст. 5 КАС України).

За приписами п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є верховенство права.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Ключовими принципами ст. 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини, яку він викладає у своїх рішеннях.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення ст. 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6§ 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

При цьому, як випливає з рішення Європейського суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, як свідчить позиція Європейського суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Виходячи з підстав заявленого позову по справі № 826/7817/18 в їх сукупності, які, по своїй суті, не є ідентичними тим, що викладені в адміністративному позові № 176 від 20.12.2016, який був розглянутий в межах справи № 826/20081/16, з огляду на визначений в позові предмет спору, з урахуванням визначеної в Конституції України та КАС України гарантії кожному права на оскарження в суді рішень органів державної влади, враховуючи принцип верховенства права, з огляду на те, що випадку залишення позову без розгляду особа, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку, а тому залишення без розгляду, згідно ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.02.2018 у справі № 826/14948/17, ідентично поданого ТОВ "Атіс-Україна" позову б/н від 17.11.2018 не обмежувало право останнього подати повторно позов до суду, зважаючи, що залишення у справі № 826/14948/17 позову ТОВ "Атіс-Україна" без розгляду не вказує про знаходження у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва справи про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, приймаючи до уваги, що викладені заявником обґрунтування клопотання зачіпають питання, що пов'язане з непогодженням відповідача з позовом в контексті його необґрунтованості, за висновками суду, адміністративний позов б/н від 21.05.2018: не є завідомо поданий безпідставно, містить визначений предмет спору, а спір не є таким, що носить очевидно штучний характер, а відтак у суду відсутні підстави визнавати подання позивачем на розгляд Окружному адміністративному суду м. Києва відповідний позов зловживанням процесуальними правами з боку позивача, що свідчить про відсутність підстав для залишення заяви без розгляду як на підставі ст. 45 КАС України, так і згідно ст. 240 КАС України.

За викладеного, судом відхиляється відповідне клопотання відповідача.

Керуючись ст.ст. 45, 240, 241-243, 248, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання б/н б/д «Про залишення позовної заяви без розгляду» Головного управління ДФС у м. Києві.

Ухвала, відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС України, набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 12.09.2018.

Суддя К.С. Пащенко