Справа № 470/714/17
Суддя: Луста С. А.
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/470/2/18
Справа № 470/714/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Лусти С.А.,

за участю секретаря судового засідання Дячук А.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Миколаєві лейтенанта поліції Ягодзинського Андрія Віталійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

30 листопада 2017 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду з відповідним позовом до відповідача, у якому зазначив, що постановою відповідача від 20 листопада 2017 року серії ЕАА №214352 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та стягнуто штраф, у розмірі 425 грн., через те, що він керуючи транспортним засобом, реєстраційний номер НОМЕР_1 о 21 год. 13 хв. по проспекту Богоявленському, 234 В м. Миколаєва, нібито здійснив проїзд на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.8.7.3 е ПДР. Посилаючись на те, що зазначена в оскаржуваній постанові інформація не відповідає дійсності, через доведеність обставин, що свідчать про вчинення ним правопорушення, невірно вказане місце вчинення правопорушення, відеозапис його вчинення не може розцінюватися як доказ вини, оскільки його не було додано до оскаржуваної постанови та не досліджено під час розгляду справи інспектором поліції, позивач просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 214352 винесену 20.11.2017 року, а провадження у справі закрити.

Ухвалою судді від 20 липня 2018 року, в зв'язку з повторним авторозподілом через звільнення головуючого у справі судді Міщенка Г.В. у відставку, справа була прийнята до провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначена до розгляду.

10 січня 2018 року від представника відповідача ОСОБА_3 (за довіреністю № 251 від 28.09.2017 року) надійшов відзив на позовну заяву, у якому він посилаючись на доведеність факту проїзду позивачем проспекту Богоявленський 234 В (біля ТЦ «Мій дім») у м. Миколаєві на червоний сигнал світлофора, зокрема відеозаписом з нагрудного відеореєстратора патрульного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.23-29).

05 вересня 2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» (далі «Закон»), учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За статтею 16 Закону водій зобов'язаний виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світовими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України (стаття 41 Закону).

Відповідно до ст.53 Закону України «Про дорожній рух», юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

За п.1.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року за №1306, зі змінами від 11.02.2013 року за № 111, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил, (далі ПДР України).

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що 20 листопада 2017 року інспектором 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Миколаєві лейтенантом поліції Ягодзинським А.В. було складено постанову серії ЕАА №214352 про накладання адміністративного стягнення на позивача у вигляді штрафу, у розмірі 425 грн., через те, що того дня о 21 год. 13 хв. останній керуючи автомобілем з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 по пр-ту Богоявленському, 234 В у м. Миколаєві, здійснив проїзд на заборонений червоний сигнал світлофора чим порушив вимоги п.8.7.3 е ПДР, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП (а.с.5).

Відповідно до підпункту е пункту 8.7.3 ПДР України, червоний сигнал світлофора, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

За статтею 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно абзацу другого ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про : дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача як на доказ вини позивача послався на запис з нагрудного відеореєстратора патрульного, натоміть оскаржувана постанова не містить даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис та номер запису, а також повних даних про транспортний засіб зафіксований в момент вчинення правопорушення, а саме марку та модель автомобіля, що є порушенням вимог ст.283 КУпАП, що в свою чергу виключає можливість прийняття відеозапису у якості належного доказу у справі.

Також з наданого відповідачем відеозапису, який було переглянуто судом, вбачається як автомобіль здійснює проїзд на червоний сигнал світлофора, однак ідентифікувати зазначений автомобіль як такий, яким керує позивач неможливо, оскільки відеозаписом не зафіксованого номерного знаку автомобіля, а постановою відповідача - його марки та моделі. Крім цього, в оскаржуваній постанові місцем вчинення правопорушення зазначено пр-т Богоявленський 234 В у м. Миколаєві. У відзиві на позов представником відповідача ці дані уточнено, із зазначенням про його вчинення біля ТЦ «Мій дім», однак зазначене спростовується відповіддю на відзив позивача, з якої вбачається, що за адресою пр-т Богоявленський 234 В розташований ТЦ «Таврія В», а ТЦ «Мій дім» розміщено за іншою адресою, а саме по пр-т Богоявленському 234 Б. Тобто в постанові не вірно зазначені дані про місце вчинення адміністративного правопорушення.

В силу статті 77 КАС України у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб'єкта владних повноважень покладається обов'язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову.

У постанові від 30 травня 2018 року по справі № 337/3389/16-а (2-а/337/154/2016) Верховний суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зробив висновок, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб'єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб'єкта владних повноважень.

Тому дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень (у даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладенні в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Таким чином, оскільки постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №214352 від 20 листопада 2017 року складена з порушенням вимог статті 283 КУпАП, оскільки не містить даних про модель і марку автомобіля та технічний засіб, яким здійснено відеозапис, крім того, у ній невірно зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення, вона підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення щодо позивача, закриттю.

Вимога позивача про визнання дій відповідача протиправними, через обрання ним способу захисту у виді оскарження рішення суб'єкта владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності, на думку суду є зайвою, а тому задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене вище, з урахуванням вимог ст.286 КАС України, керуючись ст.ст.241-246, 255, 257, 263, 286, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Миколаєві лейтенанта поліції Ягодзинського Андрія Віталійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕАА №214352 від 20 листопада 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, закрити.

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1про визнання дій відповідача протиправними, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного адміністративного суду через Березнегуватський районний суд Миколаївської області..

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1.

Відповідач: інспектор 2 роти 5 батальйону УПП в м. Миколаєві ДПП лейтенант поліції Ягодзинський Андрій Віталійович, місцезнаходження юридичної особи: 54056, м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1б.

Повне судове рішення складено 10 вересня 2018 року.

Суддя С. А. Луста