Справа № 805/1271/17-а
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2018-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 вересня 2018 року

Київ

справа №805/1271/17-а

адміністративне провадження №К/9901/783/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді-доповідача: Васильєвої І.А.,

суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29 червня 2017 року (головуючий суддя: Кониченко О.М.)

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року (головуючий суддя: Гаврищук Т.Г., судді: Блохін А.А., Сухарьок М.Г.),

у справі № 805/1271/17-а

за позовом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу»

до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про скасування вимоги від 02.11.2016 року № Ю-55-17 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині суми 583 441,46 грн, -

ВСТАНОВИВ:

28 лютого 2017 року Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» (далі - позивач, КП «Вода Донбасу») звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби (правонаступник Дніпропетровське управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач) про скасування вимоги від 02.11.2016 року № Ю-55-17 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині суми 583 441,46 грн (арк. справи 3-7).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 29 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року позов задоволений, скасовано вимогу від 02.11.2016 року № Ю-55-17 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині суми 583 441,46 грн (арк. справи 91-95).

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції відповідач звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій просив задовольнити касаційну скаргу, скасувати ухвалені у справі судові рішення, та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В касаційній скарзі відповідач посилався на порушення судами норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з неврахуванням, що згідно пункту 28 розділу І Закону України від 24.12.2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», зміни, внесені Законом України від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення АТО» до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2464 втратили чинність. Отже вимога від 02.11.2016 року складена відповідачем правомірно, та з урахуванням вимог законодавства.

Заперечуючи проти доводів касаційної скарги, позивач надіслав на адресу суду відзив на касаційну скаргу, з врахуванням якого просив суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 345 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

З огляду на відсутність клопотань від учасників справи про розгляд справи за їх участю, колегія суддів Верховного Суду вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідачем 02.11.2016 року відносно позивача прийнято вимогу № Ю-55-17 на суму 6 640 849,22 грн., нарахованої за період з січня 2015 року - вересень 2016 року.

При цьому в даній справі позивач оскаржував вимогу відповідача лише в частині суми 583 441,46 грн, обумовлюючи тим, що в іншій частині суми включені до вимог № Ю-35-11 від 03.08.2015 року, № Ю-35-11 від 04.09.2015 року, № Ю-35-11 від 05.10.2015 року, № Ю-1-23 від 05.05.2016 року, які були предметом оскарження у справах № 805/3337/15-а, №805/5199/15-а, №805/54/16-а, №805/2474/16-а, з врахуванням чого, не оскаржувана сума недоїмки з ЄСВ складає 583 441,46 грн. та включає період травень-жовтень 2016 року.

Вказані обставини не є спірними між сторонами, доводом касаційної скарги є лише те, що згідно пункту 28 розділу І Закону України від 24.12.2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», зміни, внесені Законом України від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення АТО» до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2464 втратили чинність.

Суд не погоджується з такими доводами касаційної скарги з огляду на наступне.

Указом Президента України від 14.04.2014 року №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669-VII).

Цим Законом, поміж іншого, внесені зміни до Закону № 2464-VI, зокрема: доповнено його розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» пунктом 9-3 (з 13.03.2015 пункт 9-4), згідно з абзацом другим, третім, четвертим та п'ятим якого визначено, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24 грудня 2015 року внесені зміни до Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», у відповідності до якого п.п. 8 п. 4 ст. 11 вказаного Закону виключено, проте до Закону № 2464-VI такі зміни внесенні не були та ця норма залишилась чинною.

Доводи, наведені відповідачем у касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанції, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини 1 ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29 червня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року по справі № 805/1271/17-а, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя:І.А. Васильєва
Судді: С.С. Пасічник
В.П. Юрченко