Справа № 2340/3196/18
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року справа № 2340/3196/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тимошенко В.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

08 серпня 2018 року до суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23), в якому просить визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати його здійснити перерахунок надбавки за понаднормативний стаж роботи в розмірі 1% від заробітку за кожний повний рік роботи понад 20 років, починаючи з 01.01.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 14.08.2001 є пенсіонером за віком із зниженням пенсійного віку як потерпілому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії та досяг 55-річного віку. Вважає, що відповідачем невірно здійснено обрахування доплати за понаднормативний стаж. Обчислення 1 % має бути здійснене від заробітку за кожний повний рік роботи понад 20 років, починаючи з 01.01.2018.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про відновлення виплати пенсії з урахуванням вимог ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Однак, відповідач відмовив в задоволенні вказаної заяви, мотивуючи, ще тим, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148 внесено зміни до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зазначив, що виплати за рішеннями судів, якими зобов'язано органи Пенсійного фонду здійснити перерахунок і виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, яким керувався суд при винесенні рішення, або змін умов пенсійного забезпечення одержувача. Вказані дії відповідача позивач вважає протиправними, що і стало підставою для звернення до суду. З огляду на наведене, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що на виконання постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.07.2011, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2012, позивачу проведено перерахунок пенсії відповідно до частини 2 статті 56 Закону на 1 % середньомісячного заробітку, який був розрахований при визначенні розміру пенсії за кожний рік роботи понад 20 років стажу, починаючи з 01.11.12. Разом з тим, 11.10.2017 у відповідній частині набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017 №2148-VIII, яким норму ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» право на пенсію в повному розмірі мали громадяни віднесені до категорії 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як 20 років для чоловіків, 15 років для жінок, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75% заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком №1, чоловіки - 10 років і більше - не вище 85 відсотків заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини 2 ст. 27 Закону №1058. Так, посилаючись на постанову Верховного Суду України від 05.11.2013 по справі №21-293а13, постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 19.12.2001 №8, відповідач зазначає, що виплати за рішеннями судів, якими зобов'язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсій без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до законодавства, яким керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача. На підставі вищенаведеного, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 13.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розпочато через п'ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача з 14.08.2001, йому призначено пенсію за віком на пільгових умовах, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Звенигородського районного суду від 20.07.2011, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2012, зобов'язано Управління Пенсійного фонду Україна в Звенигородському районі Черкаської області здійснити нарахування ОСОБА_1 пенсії згідно з ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та абз. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування» шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за кожний повний рік стажу роботи понад установлений мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (20 - років для чоловіків), та здійснити виплату з 17.11.2010, з урахуванням проведених виплат.

На виконання вказаного судового рішення відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з 17.11.2010 із збільшенням розміру пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 20 років. Вказане не заперечується сторонами згідно із змістом позовної заяви та відзиву на позовну заяву.

З 01.01.2018 відповідач припинив виплату пенсії у вище встановленому розмірі.

Позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами щодо відновлення виплати пенсії з урахуванням перерахунку, проведеного на підставі судового рішення.

Так, листом від 26.02.2018 за №527/З-10 відповідач повідомив позивача про те, що його пенсію призначено відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону №1058 з урахуванням страхового стажу 38 років 6 місяців

Відповідно до ч.2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції, чинній до 11.10.2017, право на пенсію в повному розмірі мали громадяни віднесені до категорії 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як 20 років для чоловіків, 15 років для жінок, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75% заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком №1, чоловіки - 10 років і більше - не вище 85 відсотків заробітку.

Рішення судів у справах щодо пенсійного забезпечення, які набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених судом зобов'язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає таке.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, п.1 ч.3 ст.2 та ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи має керуватися принципом законності, відповідно до якого має перевіряти, чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Аналогічні положення закріпленні в ч. 2 ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), згідно з якими судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Як вбачається із наведених норм, судове рішення допускається до виконання лише після набрання ним законної сили.

Судом встановлено, що постанова Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.07.2011 у справі №2-а-4417/11 набрала законної сили та на її виконання відповідачем було проведено перерахунок пенсії позивача з урахуванням вимог ч.2 ст.56 Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон №796).

Разом з тим, з 01.01.2018 відповідач виплачує пенсію позивачу без урахування положень ч.2 ст.56 Закону №796. Тобто, із зазначеної дати відповідач фактично припинив виконувати рішення суду.

Як слідує із змісту листа від 26.02.2018 за №527/3-10 та відзиву на позовну заяву відмову у виплаті позивачу пенсії з урахуванням ч. 2 ст.56 Закону №796 відповідач обґрунтовує, тим що 11.10.2017 у відповідній частині набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03.12.2017 №2148-VIII, яким норму ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» право на пенсію в повному розмірі мали громадяни віднесені до категорії 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як 20 років для чоловіків, 15 років для жінок, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75% заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком №1, чоловіки - 10 років і більше - не вище 85 відсотків заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини 2 ст. 27 Закону №1058. Крім того відповідач, посилаючись на постанову Верховного Суду України від 05.11.2013 у справі №21-293а13, постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 19.12.2001 №8 зазначає, що виплати за рішеннями судів, якими зобов'язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсій без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до законодавства, яким керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача.

Вказані твердження відповідача суд оцінює критично, з огляду на таке.

Після прийняття Звенигородським районним судом Черкаської області постанови від 20.07.2011 у справі №2-а4417/11 відбулась зміна правового врегулювання спірних правовідносин, шляхом прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03.12.2017 №2148-VIII (далі Закон №2148).

Так, Законом №2148 частину 2 статті 56 Закону №796 було доповнено словами і цифрами «у разі призначення пенсії на умовах частини другої ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Тобто, з моменту набрання чинності Законом №2148 (11.10.2017) призначення пенсії із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років для чоловіків та 15 років для жінок, які віднесенні до категорій 1, 2, 3, 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, але не вище 75 процентів заробітку, здійснюється у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в якій зазначено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Однак, суд звертає увагу, що постанова Звенигородського районного суду Черкаської області у справі №2-а4417/11 датована 20.07.2011, тобто до прийняття Закону №2148 та набрання ним чинності.

За змістом статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Таким чином, Закон №2148 та зміни, що ним вносять до інших законодавчих актів України, не можуть застосуватися до спірних правовідносин, на вирішення яких була прийнята постанова Звенигородським районним судом Черкаської області 20.07.2011 у справі №2-а4417/11.

Тобто, внесення змін до ч. 2 ст. 56 Закону №796 та доповнення її словами і цифрами «у разі призначення пенсії на умовах частини 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не могло бути підставою для відповідача для здійснення перерахунку пенсії позивача без урахування ч. 2 ст. 56 Закону №796 та невиконання судового рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу в здійсненні виплати йому пенсії з 01.01.2018 з урахуванням перерахунку, проведеного 17.11.2010 з урахуванням вимог ч.2 ст.56 Закону №796.

При цьому, посилання відповідача на постанову Верховного Суду України від 05.11.2013 по справі №21-293а13, постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 19.12.2001 №8, суд вважає помилковими з таких підстав.

Так, із змісту постанови від 05.11.2013 у справі №21-293а13 слідує, що при її прийнятті Верховним Судом України вирішувалося питання про усунення розбіжностей у застосуванні касаційним судом одних і тих самих норм матеріального права щодо обмеження виплати пенсії будь-яким кінцевим терміном або строком.

В постанові від 19.12.2001 №8 Пленумом Вищого адміністративного суду України було узагальнено судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у зв'язку із застосуванням статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» щодо підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії.

Тобто, обставини, висвітленні у вказаних рішенні та постанові, не є тотожними обставинам, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, а тому викладені у них висновки не можуть бути застосовані судом при вирішенні даної справи.

За таких обставин позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови позивачу в нарахуванні та виплаті пенсії з 01.01.2018 /16-а та зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести перерахунок пенсії та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за період з 01.01.2018 до моменту здійснення перерахунку до задоволення.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи даний спір, суд, керуючись ч. 2 статті 2 КАСУ, зобов'язаний перевірити рішення суб'єктів владних повноважень, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищезазначене суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення в повному обсязі.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору відповідно пункту 10 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" (як громадянин, віднесений до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи), тому розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 242-246, 250, 255, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ідентифікаційний код 21366538) щодо відмови ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) перерахунку надбавки за понаднормативний стаж роботи в розмірі 1% від заробітку за кожний повний рік роботи понад 20 років, починаючи з 01.01.2018.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ідентифікаційний код 21366538) провести ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) перерахунок пенсії, з урахуванням доплати за кожний повний рік стажу понад 20 років в розмірі 1% заробітку з 01.01.2018.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297 КАС України шляхом подання до суду першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням п.п.15.5. п.15 ч.1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Тимошенко