Справа № 167/736/18
Суддя: Сіліч І. І.
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №167/736/18
Провадження №2-а/167/25/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2018 року Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Сіліча І.І.

секретаря судових засідань - Матвійчук Л.О.

з участю представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Помагаєва О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Копачівської сільської ради Рожищенського району про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №2 від 21 травня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2018 року позивач ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Копачівської сільської ради Рожищенського району про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №2 від 21 травня 2018 року.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, а також відсутність у відповідача доказів, що підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Також посилається на процесуальні порушення допущені відповідачем, зокрема на не забезпечення належного виклику для розгляду справи про адміністративне правопорушення, відсутність у постанові обставин вчинення правопорушення.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, визначених в позовній заяві, просить позов задовольнити. Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати на правову допомогу адвоката в сумі 3000,00 грн..

Представник відповідача Помагаєв О.Ю. у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Суду пояснив, що дійсно 21 травня 2018 року Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Копачівської сільської ради, на підставі протоколу №0556 від 22.02.2018 року Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради, винесла постанову про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 КУпАП. Щодо стягнення з бюджетних асигнувань Копачівської сільської ради в користь ОСОБА_4 судових витрат на правову допомогу просить відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, з наступних підстав.

Судом встановлено, а також не заперечується сторонами, що 21 травня 2018 року Адміністративною комісією при виконавчому комітету Копачівської сільської ради Рожищенського району винесена постанова №2, якою визнано винною та притягнуто продавця ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виду штрафу у розмірі 510,00 грн. (а.с.6).

Згідно описової частини протоколу про адміністративне правопорушення від 22.02.2018 року та постанови №2 від 21.05.2018 року, при розгляді справи про адміністративне правопорушення встановлено, що 22 лютого 2018 року о 00 год. 54 хв. виявлено, що продавець ОСОБА_4 здійснила продаж однієї пляшки вина з торгового павільйону «Міні-Маркет» по пр-ту Волі, 29 у м.Луцьку, що є порушенням вимог рішення Луцької міської ради від 30.04.2014 року №59/138 «Про внесення змін до рішення ради від 20.04.2011 №9/23 «Про заборону продажу пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів», за що передбачена відповідальність згідно ч.2 ст.156 КУпАП (а.с.6).

Надаючи правову оцінку вищенаведеній постанові відповідача, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що рішенням Луцької міської ради від 20.04.2011 №9/23 «Про заборону продажу пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів», зі змінами внесеними рішенням ради від 30.04.2014 № 59/138, заборонено на території міста з 01.06.2014 продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів в об'єктах торгівлі з 22.00 до 08.00 години.

Загальна і виключна компетенція сільських, селищних, міських рад встановлена статтями 25, 26 Закону України № 280/97-ВР від 21.05.1997 року «Про місцеве самоврядування в Україні».

Перелік повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку встановлено статтею 30 зазначеного Закону.

Відповідно до підпункту 9 пункту «а» статті 30 Закону № 280/97-ВР до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення зручн ого для населення режиму роботи підприємств комунального господарства, торгівлі та громадського харчування, побутового обслуговування, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Згідно з підпунктом 4 пункту «б» статті 30 Закону № 280/97-ВР до делегованих повноважень зазначених рад належить встановлення за погодженням з власниками зручного для населення режиму роботи розташованих на відповідній території підприємств, установ та організацій сфери обслуговування незалежно від форм власності.

Із наведених норм убачається, що до повноважень органів місцевого самоврядування належить виключно встановлення режиму роботи суб'єктів господарювання.

Основні вимоги до роздрібної торгівлі горілкою і лікеро-горілчаними виробами, вином виноградним та плодово-ягідним, коньяком, шампанським, вином ігристим встановлені Правилами роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року № 854 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Правила), які спрямовані на забезпечення прав споживачів щодо належної якості товару і рівня торговельного обслуговування (абзац перший пункту 1 Правил).

Пунктом 7 Правил передбачено, що зручний для населення режим роботи спеціалізованих магазинів, спеціалізованих відділів, секцій комунальної форми власності встановлюється виконавчими органами сільських, селищних, міських рад; зручний для населення режим роботи спеціалізованих магазинів, спеціалізованих відділів, секцій інших форм власності встановлюється виконавчими органами сільських, селищних, міських рад за погодженням з власником цього об'єкта.

Обмеження щодо продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів встановлені статтею 15-3 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 481/95-ВР).

Відповідно до частини першої цієї статті зазначеного Закону забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів: 1) особами, які не досягли 18 років; 2) особам, які не досягли 18 років; 3) у приміщеннях та на території навчальних закладів, закладів охорони здоров'я, крім ресторанів, що знаходяться на території санаторіїв; 4) у приміщеннях спеціалізованих торговельних організацій, що здійснюють торгівлю товарами дитячого асортименту або спортивними товарами, а також у відповідних відділах (секціях) універсальних торговельних організацій; 5) у закритих спортивних спорудах (крім пива у пластиковій тарі); 6) з торгових автоматів; 7) на полицях самообслуговування (крім тютюнових виробів у блоках та алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, пива); 8) поштучно (для тютюнових виробів, крім сигар); 9) у споживчих упаковках, що містять менш як 20 сигарет; 10) з рук; 11) у невизначених для цього місцях торгівлі.

Частиною третьою статті 15-3 Закону № 481/95-ВР передбачено, що на час проведення масових заходів сільські, селищні та міські ради в межах відповідної адміністративної території можуть заборонити або обмежити продаж пива (крім пива у пластиковій тарі), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та куріння тютюнових виробів.

Судом встановлено, що Луцька міська рада заборонила продаж алкогольних напоїв у період часу з 22.00 до 08.00 години.

Проте ні Законом № 481/95-ВР, ні іншими законами та нормативно-правовими актами органам місцевого самоврядування не надані повноваження запроваджувати такі заходи, як заборона реалізації (обмеження роздрібної торгівлі) алкогольних напоїв, пива, слабоалкогольних напоїв у стаціонарних об'єктах торгівлі та тимчасових спорудах у певний період часу.

Аналогічна права позиція викладена у постановах Верховного суду України від 24 травня 2016 року №21-873а16 та від 08 листопада 2017 року №21-2968а16.

Частиною третьою статті 7 КАС України визначено, що у разі невідповідності правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Оскільки положення одного з пунктів рішення Луцької міської ради від 20.04.2011 №9/23 «Про заборону продажу пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів» в частині заборони продажу алкоголю у період доби з 22 по 08 год. є такими, що не відповідають приписам Закону № 481/95-ВР, суд дійшов переконливого висновку, що вказані положення рішення не підлягають до застосуванні у спірних правовідносинах, а отже позивача було необґрунтовано притягнуто до відповідальності за порушення правила торгівлі, яке встановлено рішенням органу місцевого самоврядування з порушенням закону.

Слід зазначити, що положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо надання органам місцевого самоврядування повноважень встановлювати обмеження продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових» від 22.03.2018 № 2376-VIII, яким органом місцевого самоврядування надано право встановлювати відповідні обмеження, набрали чинності лише 25 квітня 2018 року.

Отже, приписи цього закону на спірні правовідносини не поширюються, оскільки позивач була притягнута до відповідальності за порушення, яке сталося 21 березня 2018 року.

Частиною третьою статті 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки під час розгляду судом цієї адміністративної справи встановлено, що позивач безпідставно була притягнута до відповідальності за порушення правила торгівлі, яке встановлене органом місцевого самоврядування не у відповідності до закону, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити шляхом скасування рішення суб'єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.

При вирішенні клопотання представника позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат за надання правової допомоги у розмірі 3000,00 грн. суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п'ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин сьомої, дев'ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов'язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як вбачається із доданих письмових доказів (договору про надання правової допомоги від 14.08.2018 року (а.с.24-25), квитанції до прибуткового касового ордера №001 від 22.08.2018 на суму 3000,00 грн. (а.с.26) та детального опису виконаних адвокатом робіт і наданих послуг) (а.с.22) позивач сплатив на рахунок адвоката ОСОБА_2 3000,00 грн. за надані послуги правової допомоги, яка складається із: попередньої консультації щодо характеру спірних правовідносин, надання усної консультації з питань застосування законодавства щодо порушення правил торгівлі 1 год.; вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, підготовка до судового розгляду справи по суті, участь в судовому засіданні 1,5 год..

Будь-яких клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу адвоката з обґрунтуванням неспівмірності витрат, відповідачем заявлено не було.

Отже враховуючи вищенаведене, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Копачівської сільської ради Рожищенського району Волинської області витрати на професійну правову допомогу в сумі 3000,00 грн..

На підставі ст.156 КУпАП, керуючись ст.ст.8, 9, 77, 134, 139, 242, 244, 246, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Копачівської сільської ради Рожищенського району про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №2 від 21 травня 2018 року задовольнити.

Скасувати постанову Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Копачівської сільської ради Рожищенського району по справі про адміністративне правопорушення №2 від 21.05.2018 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_4 та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.156 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Копачівської сільської ради Рожищенського району Волинської області (45150, Волинська область, Рожищенський район, с.Копачівка, вул.Першотравнева, 46) на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в сумі 3000 (три тисячі) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Рожищенський районний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12.09.2018 року.

СУДДЯ: І.І.Сіліч