Справа № 2а-0770/2625/12
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2018-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 вересня 2018 рокум. Ужгород№ 2a-0770/2625/12

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.

з участю секретаря судового засідання Кубічек Н.І.

учасники справи:

позивач: Товариство з Обмеженою відповідальністю "Голден Фрутс" представник ОСОБА_1;

відповідач: Закарпатська митниця ДФС представник ОСОБА_2,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області представник не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Фрутс" до Закарпатської митниці ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області про визнання протиправними та скасування рішення про визначення митної вартості товарів, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України та стягнення надміру сплачених коштів податку на додану вартість, -

ВСТАНОВИВ:

Розгляд даної справи здійснено за правилами загального позовного провадження із врахуванням відкриття провадження та призначення справи до судового розгляду відповідно до вимог КАС України, у редакції, що діяв до 15 грудня 2017 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Голден Фрутс" звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Чопської митниці, якою просило суд: 1. Прийняти позовну заяву та відкрити провадження у справі; 2. Визнати протиправним та скасувати рішення Чопської митниці про визначення митної вартості товару № 305000003/2012/100300/2 від 24.04.2012 р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 305090000/2/00069; 3. Стягнути з державного бюджету України надмірно сплачену за вантажними митними деклараціями: ВМД № 305090000/2012/005306 від 24.04.2012 р., ВМД № 305090000/2012/05312 від 24.04.2012 р, ВМД № 30509000/2012/005829 від 03.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/0058309 від 03.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/006015 від 06.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/006194 від 08.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/006323 від 11.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/006339 від 11.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/006698 від 17.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/007065 від 23.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/007116 від 25.05.2012 р., ВМД№ 30509000/2012/007245 від 26.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/007600 від 01.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/007618 від 01.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/007619 від 01.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/007932 від 07.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/007983 від 08.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/008103 від 10.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/008104 від 10.06.2012р., ВМД № 30509000/2012/008399 від15.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/008484 від 16.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/008490 від 16.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/008891 від 22.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/008966 від 25.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/008967 від 25.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/009359 від 02.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/009364 від 02.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/009631 від 06.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/009765 від 08.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/009766 від 08.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/010140 від 14.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/010266 від 17.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/010247 від 17.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/010466 від 21.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/010531 від 23.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/010529 від 23.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/010825 від 30.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/010826 від 30.07.2012 р. суму податку на додану вартість у розмірі 619550,94 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 24 квітня 2012 року позивач, з метою митного оформлення товарів, а саме бананів, подав до митного органу митну декларацію за № 305090000/2012/005290, розрахувавши митну вартість за першим методом (за ціною договору). Однак митним органом за зазначеною митною декларацією у митному оформленні позивачу було відмовлено, винесено рішення про визначення митної вартості товарів, шляхом застосування 6-го резервного методу визначення митної вартості, яким встановлено митну вартість, відмінну від заявленої декларантом, а саме у розмірі 244821,70 грн. з розрахунку 1,2185 євро за 1 кг товару, тоді як декларантом була заявлена вартість одиниці товару з розрахунку 1,00 євро за 1 кг бананів. На виконання вимог митного органу, з метою запобігання збитків, внаслідок псування товару, позивач подав для митного оформлення товару ВМД № 305090000/2012/005306 від 24.04.2012 р. та № 305090000/2012/005312 від 24.04.2012 р. у яких зазначив скореговану митну вартість товару на суму 244821,70 по кожній ВМД та сплатив до державного бюджету податок на додану вартість в сумі 48964,34 грн. з кожної ВМД. Пізніше, позивач з метою митного оформлення наступних партій такого ж товару, а саме з 03.05.2012 року по 30.07.2012 року подавав до митного органу для митного оформлення вантажно-митні декларації, а саме: ВМД № 30509000/2012/005829 від 03.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/0058309 від 03.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/006015 від 06.05.2012р., ВМД № 30509000/2012/006194 від 08.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/006323 від 11.05.2012р., ВМД № 30509000/2012/006339 від 11.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/006698 від 17.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/007065 від 23.05.2012р., ВМД № 30509000/2012/007116 від 25.05.2012р., ВМД № 30509000/2012/007245 від 26.05.2012р., ВМД № 30509000/2012/007600 від 01.06.2012р., ВМД№ 30509000/2012/007618 від 01.06.2012р., ВМД № 30509000/2012/007619 від 01.06.2012р., ВМД № 30509000/2012/007932 від 07.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/007983 від 08.06.2012р., ВМД № 30509000/2012/008103 від 10.06.2012р., ВМД № 30509000/2012/008104 від 10.06.2012р., ВМД № 30509000/2012/008399 від 15.06.2012р., ВМД № 30509000/2012/008484 від 16.06.2012р., ВМД № 30509000/2012/008490 від 16.06.2012р., ВМД № 30509000/2012/008891 від 22.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/008966 від 25.06.2012р., ВМД № 30509000/2012/008967 від 25.06.2012р., ВМД № 30509000/2012/009359 від 02.07.2012р., ВМД № 30509000/2012/009364 від 02.07.2012р., ВМД № 30509000/2012/009631 від 06.07.2012р., ВМД № 30509000/2012/009765 від 08.07.2012р., ВМД № 30509000/2012/009766 від 08.07.2012р., ВМД№ 30509000/2012/010140 від 14.07.2012р., ВМД № 30509000/2012/010266 від 17.07.2012р., ВМД № 30509000/2012/010247 від 17.07.2012р., ВМД № 30509000/2012/010466 від 21.07.2012р., ВМД № 30509000/2012/010531 від 23.07.2012р., ВМД № 30509000/2012/010529 від 23.07.2012р., ВМД № 30509000/2012/010825 від 30.07.2012р., ВМД №. 30509000/2012/010826 від 30.07.2012р., у яких, виконуючи вимоги рішення №305000003/2012/100300/2 від 24.04.2012, проводив коригування митної вартості у відповідності до ціни, визначеної згідно цього рішення. Вважає, рішення митного органу №305000003/2012/100300/2 від 24.04.2012 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а надмірно сплачені платежі по податку на додану вартість підлягають поверненню позивачу.

Відповідач проти позову заперечив, надавши суду письмові заперечення, які мотивовані правомірністю оскаржуваного рішення про визначення митної вартості та картки відмови у здійсненні митного оформлення, а також безпідставністю вимог позивача щодо стягнення з Державного бюджету України сплачених митних платежів (Т.1 а.с.а.с. 138-143). Зазначаючи, що законність дій відповідача при винесенні оскаржуваних рішень полягає в тому, що у митного органу виникли обґрунтовані сумніви у задекларованій позивачем митній вартості, а відтак, було застосовано шостий метод визначення митної вартості.

Залучене в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби в Закарпатській області просило суд відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Державного бюджету України на користь позивача суми надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 619550,94 грн., обґрунтовуючи свою позицію тим, що ГУ ДКСУ в Закарпатській області не отримало від митного органу висновків контролюючого органу про повернення помилкового та/або надміру сплачених коштів, а отже, у органів державної казначейської служби України відсутнє право щодо повернення таких коштів.

26 жовтня 2012 року, ухвалою, яка занесена до журналу судового засідання було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління Державного казначейства в Закарпатській області.

23 січня 2013 року Закарпатським окружним адміністративним судом (суддя Дору Ю.Ю.) ухвалено постанову про задоволення адміністративного позову за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Фрутс" до Чопської митниці Міндоходів, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області про визнання протиправними та скасування рішення про визначення митної вартості товарів, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України та стягнення надміру сплачених коштів податку на додану вартість.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2014 року апеляційні скарги Чопської митниці та Головного управління Державної казначейської служби в Закарпатській області залишено без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 січня 2013 року по справі № 2а-0770/2625/12 залишено без змін.

19 березня 2015 року Ухвалою Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу Чопської митниці Міндоходів задоволено частково, зокрема, постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 січня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2014 року у справі № 2а-0770/2625/12 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

15 квітня 2015 року Закарпатський окружний адміністративний суд одержав справу № 2а-0770/2625/12 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Фрутс" до Чопської митниці Міндоходів, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області про визнання протиправними та скасування рішення про визначення митної вартості товарів, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України та стягнення надміру сплачених коштів податку на додану вартість як таку, що направлена за належністю у двох томах, що підтверджується супровідним листом Вищого адміністративного суду України від 07 квітня 2015 року за № 2а-0770/2625/12/11973/15.

Під час прийняття справи канцелярією Закарпатського окружного адміністративного суду було виявлено, що адміністративна справа № 2а-0770/2625/12 складається з трьох томів, а Вищим адміністративним судом було надіслано вказану справу лише у двох томах.

21 квітня 2015 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду надійшов третій том адміністративної справи № 2а-0770/2625/12.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2015 року було призначено дану справу до судового розгляду (Т.3 а.с.а.с. 43,44).

16 березня 2016 року, ухвалою, яка занесена до журналу судового засідання було замінено відповідача Чопську митницю Міндоходів на правонаступника Закарпатську митницю ДФС (Т.3 а.с. 101).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів, наведених у позовній заяві, а позовні вимоги просив задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у запереченнях проти позову (Т.3 а.с.а.с. 98-100) і додаткових письмових поясненнях (Т.3 а.с.а.с. 104-106), у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи без його участі суду не надав, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. При цьому, судом враховано письмові пояснення третьої особи (Т.2 а.с.а.с. 75-78), у яких представник третьої особи просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

А відтак, оскільки учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду даної справи, у відповідності до статті 205 КАС України неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розгляд даної справи неодноразово відкладався (оголошувалась перерва) у звязку з існуванням на те обєктивних законодавчо встановлених підстав.

Розглянувши подані сторонами докази (заслухавши представників сторін), всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 квітня 2012 року позивач, з метою митного оформлення товарів, а саме бананів, подав до митного органу митну декларацію за № 305090000/2012/005290, розрахувавши митну вартість за першим методом (за ціною договору), (Т. 1 а.с. 23). У відповідності до декларації митної вартості за № 305090000/2012/005290 від 24 квітня 2012 року митним органом зазначено про необхідність подання додаткових документів: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження, згідно із законодавством; відомості про якісні характеристики товару; інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару; інші документи за власним бажанням для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товару. Відповідно до запису, що міститься у декларації митної вартості декларантом зазначено, що додаткові документи подаватися не будуть. Також декларантом підтверджено факт проведення консультації (Т. 1 а.с.а.с. 144-146).

Митним органом за зазначеною митною декларацією у митному оформленні позивачу було відмовлено, винесено рішення про визначення митної вартості товарів від 24 квітня 2012 року за № 305000003/2012/100300/2, шляхом застосування 6-го резервного методу визначення митної вартості, яким встановлено митну вартість, відмінну від заявленої декларантом, а саме у розмірі 244821,70 грн. з розрахунку 1,2185 євро за 1 кг товару, тоді як декларантом була заявлена вартість одиниці товару з розрахунку 1,00 євро за 1 кг бананів (Т. 1 а.с. 22). На виконання вимог митного органу, з метою запобігання збитків, внаслідок псування товару, позивач подав для митного оформлення товару ВМД № 305090000/2012/005306 від 24 квітня 2012 року (Т. 1 а.с. 20) та № 305090000/2012/005312 від 24 квітня 2012 року (Т. 1 а.с. 25), у яких зазначив скореговану митну вартість товару на суму 244821,70 по кожній ВМД та сплатив до державного бюджету податок на додану вартість в сумі 48964,34 грн. з кожної ВМД.

Пізніше, позивач з метою митного оформлення наступних партій такого ж товару, а саме з 03 травня 2012 року по 30 липень 2012 року подавав до митного органу для митного оформлення вантажні митні декларації, а саме: ВМД № 30509000/2012/005829 від 03.05.2012р., ВМД № 30509000/2012/0058309 від 03.05.2012р., ВМД № 30509000/2012/006015 від 06.05.2012р., ВМД № 30509000/2012/006194 від 08.05.2012р., ВМД № 30509000/2012/006323 від 11.05.2012р., ВМД № 30509000/2012/006339 від 11.05.2012р., ВМД № 30509000/2012/006698 від 17.05.2012р., ВМД № 30509000/2012/007065 від 23.05.2012р., ВМД № 30509000/2012/007116 від 25.05.2012р., ВМД № 30509000/2012/007245 від 26.05.2012р., ВМД № 30509000/2012/007600 від 01.06.2012р., ВМД№ 30509000/2012/007618 від 01.06.2012р., ВМД № 30509000/2012/007619 від 01.06.2012р., ВМД № 30509000/2012/007932 від 07.06.2012р., ВМД № 30509000/2012/007983 від 08.06.2012р., ВМД № 30509000/2012/008103 від 10.06.2012р., ВМД № 30509000/2012/008104 від 10.06.2012р., ВМД № 30509000/2012/008399 від 15.06.2012р., ВМД № 30509000/2012/008484 від 16.06.2012р., ВМД № 30509000/2012/008490 від 16.06.2012р., ВМД № 30509000/2012/008891 від 22.06.2012р., ВМД № 30509000/2012/008966 від 25.06.2012р., ВМД № 30509000/2012/008967 від 25.06.2012р., ВМД № 30509000/2012/009359 від 02.07.2012р., ВМД № 30509000/2012/009364 від 02.07.2012р., ВМД № 30509000/2012/009631 від 06.07.2012р., ВМД № 30509000/2012/009765 від 08.07.2012р., ВМД № 30509000/2012/009766 від 08.07.2012р., ВМД№ 30509000/2012/010140 від 14.07.2012р., ВМД № 30509000/2012/010266 від 17.07.2012р., ВМД № 30509000/2012/010247 від 17.07.2012р., ВМД № 30509000/2012/010466 від 21.07.2012р., ВМД № 30509000/2012/010531 від 23.07.2012р., ВМД № 30509000/2012/010529 від 23.07.2012р., ВМД№ 30509000/2012/010825 від 30.07.2012р., ВМД №. 30509000/2012/010826 від 30.07.2012р., у яких, митна вартість товару була скоригована з урахуванням винесеного митним органом рішення № 305000003/2012/100300/2 від 24 квітня 2012 року (Т. 1 а.с.а.с. 27-108).

Окрім цього, відповідачем також було прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 305090000/2/00069 (Т. 1 а.с. 24).

Вважаючи рішення митного органу про коригування митної вартості та картку відмови й прийнятті митної декларації протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач оскаржив їх у судовому порядку.

Як вже зазначалося, 19 березня 2015 року Ухвалою Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу Чопської митниці Міндоходів задоволено частково, зокрема, постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 січня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2014 року у справі № 2а-0770/2625/12 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (Т.3 а.с.а.с. 35-40).

При цьому, в своїй ухвалі Вищий адміністративний суд вказав на те, що з рішень судів попередніх інстанцій не вбачається, які саме документи були подані позивачем та у звязку з чим у митного органу виникли сумніви з приводу заявленої митної вартості. Також судами попередніх інстанцій належним чином не встановлено чи проводилась між сторонами процедура консультацій, які додаткові документи витребував митний орган та чи були надані ці документи позивачем. Окрім цього, судами попередніх інстанцій також не було враховано, що спірні відносини мали місце як в період дії Митного кодексу України 2002 року, так і в період дії Митного кодексу України 2012 року.

Щодо визнання протиправним та скасування рішення Чопської митниці про визначення митної вартості товарів № 305000003/2012/100300/2 від 24 квітня 2012 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 305090000/2/00069 від 24 квітня 2012 року, то дані позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з наданих відповідачем письмових заперечень (Т.3 а.с. 99,), в даному випадку 1-ий метод визначення митної вартості не застосовувався у звязку із наявністю у митного органу цінової інформації, яка відрізнялась від митної вартості, заявленої декларантом та у звязку з відмовою декларанта подати документи для підтвердження митної вартості згідно вимоги, 2-ий метод не застосовувався у звязку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичного товару, ознаки якого встановлені статтею 268 МК України (зокрема щодо виробника, фізичних характеристик, якості та репутації на ринку), 3-ій метод не застосовувався у звязку з відсутністю інформації щодо вартості аналогічного (подібного) товару, ознаки якого встановлені статтею 269 МК України (зокрема щодо виробника, якості та репутації на ринку), 4-ий метод не застосувався у звязку з відсутністю інформації щодо митної вартості на основі віднімання вартості, 5-ий метод не застосовувався у звязку з відсутністю інформації щодо митної вартості на основі додавання вартості.

Окрім цього, посилаючись на статтю 273 МК України, відповідач зазначив, що митницею використано 6-ий метод визначення митної вартості, при цьому було враховано наявну інформацію Держмитслужби України щодо рівня митної вартості зазначеного виду товару, тобто шостий (резервний) метод було використано відразу. Окрім цього, вказано на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення про визначення митної вартості були враховані результати проведеної консультації з декларантом.

З даними доводами відповідача, суд не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 265 Митного кодексу України (в редакції 2002 року (втратив чинність 01 червня 2012 року), далі по тексту МК України) митний орган, що здійснює контроль за правильністю митної оцінки товарів з урахуванням положень цього Кодексу, має право приймати рішення про правильність заявленої декларантом митної вартості товарів.

Згідно зі статтею 266 МК України: визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, може здійснюватися за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митну вартість не може бути визначено за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною в кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари було продано в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митну вартість товарів не може бути визначено шляхом застосування попереднього методу.

Аналіз наведених норм, а також положень Постанов Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2008 року № 339 "Про затвердження Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів" та, від 20 грудня 2006 року № 1766 "Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження" (у редакції, що діяли у спірний період, втратили чинність з 01 червня 2012 року), дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Аналогічну правову позицію висловила й колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у Постанові від 10.04.2012 р. по справі № 21-52а12.

З пояснень відповідача вбачається, що, зокрема, застосування резервного методу визначення митної вартості обґрунтоване неможливістю застосування попередніх п'яти методів, у тому числі і за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів.

Крім того, митним органом вказано на те, що у звязку із тим, що заявлена декларантом митна вартість суттєво відрізнялась від наявної інформації щодо товарів подібного виду в ЄАІС Держмитслужби, а також невідповідністю рівню митної вартості попередніх митних оформлень ТзОВ "Голден Фрутс", у посадових осіб митниці виникли обґрунтовані сумніви у заявленій митній вартості.

Необхідно зазначити, що відповідачем не було надано суду доказів, які б свідчили про те, що заявлена декларантом митна вартість суттєво відрізнялась від наявної інформації щодо товарів подібного виду в ЄАІС Держмитслужби, а також, що заявлена декларантом митна вартість не відповідає рівню митної вартості попередніх митних оформлень ТзОВ "Голден Фрутс", у звязку із чим у посадових осіб митниці виникли обґрунтовані сумніви у заявленій митній вартості.

У відповідності до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до статей 74-76 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 77 частин 1 та 2 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 94 частини 1 КАС України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 90 частин 1-3 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В контексті вказаних процесуальних норм суд вважає, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в підтвердження правомірності прийнятих ним рішень та вчинених дій по застосуванню при винесенні рішень шостого (резервного) методу визначення митної вартості товару без послідовного застосування попередніх пяти, як це встановлено статтею 266 МК України. При цьому мотивованих обґрунтувань неможливості застосування цих методів суду не представлено, як і не представлено документальних доказів того, митна вартість, яка заявлена декларантом, суттєво відрізнялась від наявної інформації щодо товарів подібного виду в ЄАІС Держмитслужби, а також невідповідність заявленої митної вартості рівню митної вартості попередніх митних оформлень ТзОВ "Голден Фрутс", у звязку з чим у посадових осіб митниці виникли обґрунтовані сумніви у заявленій митній вартості.

Разом з тим, відповідачем жодним чином не доведено, що подані позивачем для визначення митної вартості товару документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач не обґрунтував неможливість застосування попередніх методів, а тому підстав для застосування резервного методу немає, відтак рішення Чопської митниці Міндоходів про визначення митної вартості товарів № 305000003/2012/100300/2 від 24 квітня 2012 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 305090000/2/00069 від 24 квітня 2012 року підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

У спірних правовідносинах суд застосовує рішення Європейського суду з прав людини у справах "Серков проти України" (заява № 39766/05), "Щокін проти України" (заяви № 23759/03 та № 37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судом як джерело права.

Цими рішеннями було встановлено порушення статті 1 (Захист власності) Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі Конвенція), оскільки органи державної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов'язань зі сплати податків (митних платежів).

В той же час, позовна вимога щодо повернення (стягнення) надмірно сплачених платежів по податку на додану вартість, задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частини шостої статті 264 МК України у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у місячний термін з дня прийняття рішення, у порядку, передбаченому законодавством.

Порядок повернення платниками податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затверджений наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року № 618 був чинним на момент виникнення спірних відносин та визначав процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у статті 264 МК України.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 1, пунктів 2, 3, 4 розділу ІІІ цього Порядку для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до відділу митних платежів митного органу (далі - Відділ) для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), форма якого наведена в додатку 1 до Порядку взаємодії, керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.

Разом з тим взаємовідносини митних органів та органів Державного казначейства України в процесі повернення помилкових та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, регламентувалися Порядком взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України, Державного казначейства України від 20 липня 2007 року № 611/147 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 року за № 1095/14362, чинного на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів здійснюється на підставі висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації. Зазначений висновок оформляється відповідно до заяви платника, яка подається до митного органу, що здійснював оформлення митної декларації.

Згідно з пунктом 7 цього ж Порядку на підставі отриманого Висновку про повернення відповідний орган Державного казначейства України готує платіжні документи на перерахування коштів з рахунку з обліку доходів державного бюджету на рахунок, зазначений у Висновку про повернення, та протягом п'яти робочих днів від дати отримання Висновку про повернення здійснює повернення коштів з бюджету.

Таким чином, законодавством відповідно до частини шостої статті 264 МК України, визначено механізм повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, а тому на підставі аналізу наведених вище норм права дійшла такого правового висновку.

У разі, якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Оскільки позивач не звертався до Митниці із заявою про повернення переплати митних платежів, як це передбачено наведеними нормативними актами, то у задоволенні позову в частині стягнення з Державного бюджету України надмірно сплачену за вантажними митними деклараціями: ВМД № 305090000/2012/005306 від 24.04.2012 р., ВМД № 305090000/2012/05312 від 24.04.2012 р, ВМД № 30509000/2012/005829 від 03.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/0058309 від 03.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/006015 від 06.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/006194 від 08.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/006323 від 11.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/006339 від 11.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/006698 від 17.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/007065 від 23.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/007116 від 25.05.2012 р., ВМД№ 30509000/2012/007245 від 26.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/007600 від 01.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/007618 від 01.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/007619 від 01.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/007932 від 07.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/007983 від 08.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/008103 від 10.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/008104 від 10.06.2012р., ВМД № 30509000/2012/008399 від15.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/008484 від 16.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/008490 від 16.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/008891 від 22.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/008966 від 25.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/008967 від 25.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/009359 від 02.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/009364 від 02.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/009631 від 06.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/009765 від 08.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/009766 від 08.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/010140 від 14.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/010266 від 17.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/010247 від 17.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/010466 від 21.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/010531 від 23.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/010529 від 23.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/010825 від 30.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/010826 від 30.07.2012 р. суму податку на додану вартість у розмірі 619550,94 грн. необхідно відмовити.

Відповідно до статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 2 частини 1 КАС України: завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до статті 7 частини 1 КАС України: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 6 частиною 2 КАС України: суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У відповідності до статті 77частини 1 КАС України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України.

Відповідно до статті 139 частини 3КАС України: при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з огляду на вищевикладені обставини та беручи до уваги надані сторонами докази по справі, враховуючи приписи статті 77 частини 2 КАС України, в силу яких в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, відповідач належними та допустимими доказами лише частково довів суду правомірність своїх дій, а тому позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.

Застосоване судом законодавство використане в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин.

Керуючись статтями 2 частиною 3 пунктом 10, 14 частиною 1, 132, 139, 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Фрутс" (89300, Закарпатська область, м. Свалява, вул. Робітнича, 2а, Код ) до Закарпатської митниці ДФС (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, 20, Код ) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, вул. П. Мирного, 2а, Код ) про визнання протиправними та скасування рішення про визначення митної вартості товарів, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України та стягнення надміру сплачених коштів податку на додану вартість - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Чопської митниці про визначення митної вартості товарів № 305000003/2012/100300/2 від 24 квітня 2012 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 305090000/2/00069 від 24 квітня 2012 року.

У задоволенні позову у частині решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської митниці ДФС (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, 20, Код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Фрутс" (89300, Закарпатська область, м. Свалява, вул. Робітнича, 2а, Код ) судові витрати у розмірі 32,19 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 03 вересня 2018 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі було складено 12 вересня 2018 року.

СуддяОСОБА_3