Справа № 635/3687/18
Суддя: Шинкарчук Я. А.
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 635/3687/18
Провадження № 2-а/635/110/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

04 вересня 2018 року Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Шинкарчука Я.А.,

при секретарі судового засідання - Желізовій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Демченко Руслана Олександровича про визнання дії неправомірними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Демченко Руслана Олександровича, яким просить визнати дії інспектора Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Демченко Руслана Олександровича при винесенні постанови серії ЕАА №419057 від 28.05.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП неправомірними, зазначену постанову скасувати і справу про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28 травня 2018 року його було звинувачено на думку відповідача у порушені правил дорожнього руху та накладено стягнення у вигляді штрафу. Зі змісту постанови серії ЕАА № 419057 від 28.05.2018 року, яку відповідач склав у службовому транспортному засобі без будь - якого розгляду справи стало відомо, що на трасі М12, Кропивницький - Тернопіль - Стрий, 689 км, водій керуючи ТЗ під час здійснення маневру обгін при перестроюванні праворуч не подав світловий покажчик повороту відповідного напрямку при цьому не пред'явив поліс обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних ТЗ, чим порушив п. 2.4. а ПДР, а саме водій не пред'явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на ТЗ, а у випадках передбачених законодавством, ліцензійної картки на ТЗ, а також поліс (договору) обов'язкового страхування цив. прав. відповідальності і власників наземних ТЗ , за що було накладено стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу 425, 00 грн.

З вказаною постановою та висновками відповідача позивач не згоден, оскільки правил дорожнього руху не порушував тому вважає, що рішення та дії відповідача, у його звинуваченні у скоєнні правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього стягнення є неправомірними виходячи з наступного.

28 травня 2018 року позивач правил дорожнього руху не порушував, але безпідставно був звинувачений відповідачем у скоєнні правопорушення. Позивач вважає, що основною метою зупинки відповідачем його транспортного засобу була зовсім інша мета, яка не підтвердилась. Піля чого, відповідач не знайшовши жодної законної вимоги для зупинки, також безпідставно перевірив документи позивача та маючи його персональні дані неправомірно склав постанову.

Так, відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено вичерпний перелік підстав зупинення транспортного засобу. Відповідно до першої частини ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» існує лише дев'ять законних підстав зупинки транспортного засобу, жодна законна підстава 28.05.2018 року не настала.

Крім того, відразу без проведення відповідного розгляду справи передбаченого ст.ст. 278, 279 КУпАП проінформував позивача, що відносно нього буде складено постанову за порушення правил дорожнього руху, а саме не включений покажчик повороту, однак не маючи жодного доказу. Не погодившись з діями відповідача - інспектора, позивач заявив про його неправомірні дії на цілодобову службу «102», та став чикати інший екіпаж на місці. Тим часом, другий інспектор поліції у службовому автомобілі заносив персональні дані позивача до планшету, та пояснючи свої дії тим, що готує роздрукувати постанову за непред'явлення страхового полюсу, при цьому позивачем було надано інспектору полюс, а також його наявність перевірена поліцейським у електронній базі. Не дожавшись другого екіпажу поліції , інспектор Демченко Р.О. сів за кермо службового автомобіля та почав рух з місця події, в зв'язку з чим позивач змушений був вдруге телефонувати на лінію «102». Щоб отриати копію постанови серії ЕАА № 419057 від 28.05.2018 року позвач змушений був догоняти патрульний автомобіль.

Сама постанова є доказом того, що позивач не порушував правил дорожнього руху, оскільки не містить жодного доказу, який відповідач повинен був оцінити та на підставі цього винести постанову. В порушення вимог КУпАП в постанові не зазначені обов'язкові складові самої постанови, які передбачені ст. 283 КУпАП. Відповідно до якої «Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другої цієї статі, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення ( марка, модель, номерний знак), технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу». Так, в порушення зазначених вимог постанова не містить зазначення технічного засбу, яким здійснено фото або відеозапис, не містить конкретного місця вчинення правопорушення. Під час винесення постанови транспортний засіб позивача знаходився зовсім в іншому територіальному просторі, що підтверджується відсутністю в постанові будь - якої схеми розміщення, пересування та зупинки транспортного засобу та інших доказів. Фабула постанови не визначає, у якому напрямку та де саме і під чим керуванням був транспортний засіб, який на думку інспектора поліції порушив вимоги діючого законодавства. Крім того, постанова не містить конкретного місця вчинення правопорушення, оскільки інспектором визначено траса 689 км. на якому він склав постанову, яка співпадає з місцем скоєння правопорушення, що виключає взагалі будь - яке правопорушення так як є однім місцем у просторі, у розмірі один кілометр, що виключає пересування автомобіля, більш того він наздоганяв патрульний автомобіль і постанову роздрукували в іншому місці. Відповідач взагалі не мав законних підтав вимагати від водія пред'явлення поліса обов'язкового страхування, що підтверджується ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування».

Крім вищевказаного, в порушення вимог ст. 251 КУпАП в постанові відсутні будь які докази та фактичні данні на підставі яких було зроблено висновок щодо вчинення позивачем правопорушення, що знайшло свого підтвердження у відсутності додатків до постанови у графі « до постанови додається» та відсутності посилання відповідача на докази в загалі, а пояснення позивача є доказом який виключає будь-який склад правопорушення (графа постанови № 9).

Зазначене свідчить про те, що інспектор не мав жодного доказу, який повинен був оцінити при винесенні постанови, згідно до вимог ст. 252 КУпАП.

Отже, відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, а саме за відсутністю жодних належних та допустимих доказів, які потрібно було спочатку зібрати , потім дослідити, а на підставі них зробити висновки та винести законну постанову по справі, що відповідачем не було зроблено.

Відповідно до висновку Конституційного Суду України всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст. 126 КУпАП не підлягають розгляду у скороченому провадженні. Окрім того, розгляд адміністративної справи у скороченому провадженні не підлягають, дана правова позиція викладена у постанові Вищого адміністративного суду України від 26 жовтня 2016 року по справі № К/800/37207/15.

Враховуючи вказане, позивач вважає, що винесена 28 травня 2018 року відповідачем постанова без розгляду адміністративної справи про адміністративне правопорушення, без наявності доказів, та без належного дотримання прав людини на захист є неправомірними діями з боку відповідача, а постанова незаконною та такою що підлягає скасуванню.

Також, розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно водія безпосередньо не за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення та за відсутністю особи відносно якої розглядається справа, призвело до порушення процесуальних прав громадянина як особи, що притягується до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

На підставі викладеного, позивач вважає, що відповідач, складаючи постанову по справі про адміністративне правопорушення, діяв не на підставі і не у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства, а з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області 07 червня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Демченко Руслана Олександровича про визнання дії неправомірними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення прийнятий до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач направив до суду відзив на адміністративний позов про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та визнання дій протиправними, згідно якого вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є незаконними , безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивач не надав суду необхідних та допустимих доказів, якими мотивує обставини, викладені в позовній заяві. В звязку з чим вважає, що в задоволені даного позову необхідно відмовити в повному осязі з наступних підстах. 28 травня 2018 року при здійснені патрулювання екіпажем ним та його напарником було зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме те, що гр. ОСОБА_1, керував транспортним засобом Богдан 211120, державний номерний знак НОМЕР_1, на автомобільній дорозі м-12 «Кропивницький - Тернопіль - Стрий» 689 км., під час здійснення маневру, а саме обгін при перестроюванні праворуч не подав світловий покажчик повороту відповідного напрямку та при перевірці документів не пред'явив поліс обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1. «ґ» Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції;

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил;

ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП настає в разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підстав викладеного, вважає, що стягнення застосоване без порушення в межах санкції частини 1 статті 126 КУпАП, за якою позивач бува притягнутий до адміністративної відповідальності, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог чинного законодавства.

Також, зазначає, що при винесені постанови позивачу були роз'яснені права і обов'язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. В якості доказу по справі відповідач надіслав до суду відео - фіксацію з місця адміністративного правопорушення від 28.05.2018 року, що здійснювалась на нагрудний відео реєстратор згідно ст. 40 закону України «Про національну поліцію».

Отже, доказів, які мали б спростовувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем не надано, а тому відповідач вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивачем надана через канцелярію суду заява в якій просить суд визнати наданий відповідачем диск , як недопустимий доказ та враховуючи порушення відповідачем вимог ст.. 163 КАС України розгляд справи вирішувати за наявними матріалами, без урахування відзиву відповідача. Заяву мотивує тим, що відзив наданий до Харківського районного суду Харківської області відповідачем з порушенням вимог ст.162 КАС України та вимог Ухвали суду від 07.06.2018 року, а саме відповідачем не виконано вимоги Закону щодо направлення відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи ( ч. 4 п 2 ст.162 КАС України). Посилання відповідача на відеозапис, щодо походження якого вісутні відомості в постанові про накладення адміністративного стягнення, свідчать про порушення принципу допустимості доказу. Окрім того, будь - яких даних про те , що факт вчинення позивачем порушеня правил дорожнього руху був зафіксований за допомогою відеоіфіксації , в оскаржуваній постанові відповідачем зазначено не було, а також не було надано суду будь - яких належних доказів, які б свідчили про те, що такий технічний засіб був використаний, а також що він був сертифікований та переданий в користування відповідачу під час здійснення патрулювання і де знаходиться оригінал цифрової копії, у зв'язку з вищевказаним, позивач вважає, шо відсутні законні підстави про залучення наданого відповідачем диску до матеріалів справи.

Крім того, позивач надав через канцелярію суду заява щодо долучення до матеріалів справи копії постанови інспектора 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Демченко Руслана Олександровича від 28.05.2018 року, серії ЕАА № 419057 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладення стягненя у вигляді штрафу в розмірі 425, 00 грн, оскільки оригінал постанови є нечітабельним.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю , в якій просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою відповідача, інспектора 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Демченко Руслана Олександровича від 28.05.2018 року, серії ЕАА № 419057 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягненя у вигляді штрафу в розмірі 425, 00 грн.

Відповідно зазначної постанови, 28.05.2018 року о 06 годині 11 хв, ОСОБА_1 керуючи ТЗ під час здійснення маневру обгін при перестроюванні праворуч не подав світловий покажчик повороту відповідного напрямку при цьому не пред'явив поліс обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних ТЗ, чим порушив п. 2.4. а ПДР, а саме водій не пред'явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на ТЗ, а у випадках передбачених законодавством, ліцензійної картки на ТЗ, а також поліс (договору) обов'язкового страхування цив. прав. відповідальності і власників наземних ТЗ, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Положеннями ч. 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 сттатті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч 1 ст. 126 КУпАП , керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка" тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з п. п. «а» п . 2.4. ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до п. 2.1. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції;

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил;

ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

д) у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

За правилами п. п. « г» п. 2.1. ПДР України поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

За приписами п. 1.9 Правил, особи, які поширують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» ст. 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Частиною 2 статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема за частиною 1 статті 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Такі ж саме за змістом приписи містяться в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853.

Статтею 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 177 і 178 цього Кодексу, розглядаються за місцем їх вчинення або за місцем проживання порушника.

Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень.

Адміністративними комісіями справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем проживання порушника.

Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

У статтях 277, 277-2, 278 КУпАП визначено строки розгляду справи про адміністративне правопорушення, порядок повідомлення та порядок підготовки до розгляду такої справи. Зокрема у ст. 278 цього Кодексу при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Статтею 279 КУпАП чітко встановлено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, який розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський в своїй діяльності зобов'язаний керуватися як вказаними законодавчими актами, так і Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року за № 1395.

Відповідно до розділу ІІІ вказаної інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

Поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи;

2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка при

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом встановлено, що постанова серії ЕАА №419057 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП від 28.05.2018 року не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис та взагалі немістить запису про наявність такої фіксації.

Однак, відповідач у відзиві на адміністративний позов як на доказ посилається на відео - фіксацію з місця адміністративного правопорушення від 28.05.2018 року, яка здійснювалась на нагрудний відео реєстратор, а ткож надав суду відповідний запис як доказ вчинення позивачем адмінвстративного правопорушення.

Достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ПДР є наявність в її діях (бездіяльність) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належеними і доступними доказами, одним з якиї є відеозапис.

Однак, наданий суду відеозапис не вказує на те, що дане джерело доказування може бути використане як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо роз'яснення інспектором поліції прав та обов'язків позивачу під час винесення постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Вищезазначене свідчить, що під час винесення постанови були порушені норми чинного законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право на об'єктивний та справедливий розгляд справи.

Між тим, під час розгляду справи судом оглянуто відеозапис розгляду справи про адміністративне правопорушення, здійснений нагрудною відеокамерою патрульного, на якому зафіксовано момент після зупинки транспортного засобу під керуванням позивача, пояснення причин зупинки, та наголошення на необхідність надання водієм документів передбачених п. 2.1. ПДР України. В подальшому, без оголошення початку розгляду справи про адміністративне правопорушення, інспекторор повідомив позивача про те, що ним не виконано вимоги щодо подання світлового покажчика повороту відповідного напрямку. Позивач, заперечуючи, що ним допущено порушення ПДР, прохав інспектора надати докази, а саме відеозапис. Інспектор, надав позивачу переглянути відеозапис, після чього позивач остаточно заперечував проти порушення ним ПДР в частині не виконання вимоги щодо подання світлового покажчика повороту відповідного напрямку. Після чого інспектором відносно позивача ОСОБА_1 винесенно постанову серії ЕАА №419057 від 28.05.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Суд звертає увагу, що з даного відеозапису чітко вбачається, що відповідачем не роз'ясненно позивачу права та обов'язки предебачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Отже, відповідач - інспектор без відкриття розгляду справи про адміністративне правопорушення, без дотримання процедури розгляду справи, що передувало б складанню постанови, без встановлення особи позивача, склав та підписав оскаржену постанову, котра одразу відповідачем і була оголошена позивачу.

Таким чином, позивача без фактичного розгляду справи притягнуто до адміністративної відповідальності.

Зазначене свідчить що відповідачем оскаржена постанова була оформлена без дотримання процедури розгляду справи з порушенням вимог ст. 279 КУпАП та п.9 розділу ІІІ Інструкції.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Проте, відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що позивачем допущено порушення правил дорожнього руху України, а також доказів, на підтвердження правомірності свого рішення, відповідач, як суб'єкт владних повноважень суду не надав.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складку адміністативного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, суд вважає що постанова у справі про адміністративне правопорушеня серії ЕАА №419057 від 28.05.2018 року підлягає скасуванню, а справа про адміністратвне правопорушення закриттю.

З приводу позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача при винесені постанови серії ЕАА №419057 від 28.05.2018 року по справі про адміністративне правопорушення, судд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що відповідач при винесені вказаної постанови діяв в межах, наданих йому повноважень, а отже самі дії щодо складання постанови є правомірними, а прийняття неправомірного рішення та порушення процедури розгляду справи встановлені судом, і належним способом захисту прав позивача, у даному випадку, є скасування такого рішення.

Таким чином, суд приходить до висовку про відмову у задоволені позовних вимог в цій частині.

З приводу посилання позивача про порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема розгляду її на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, що призвело до порушення прцесцальних прав громадянина як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, закріплених у статтех 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, суд зазначає наступне.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» ст. 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 258 КУпАП (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Згідно з ч.3 вказаної статті, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 - 3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення ( частина 5 статті 258 КУпАП).

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначені Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853) ( далі - Інструкція № 1395).

Пунктом 4 р.1 Інструкції № 1395 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, статтею 126 КУпАП.

Відповідно до п.1 р. ІІІ Інструкції № 1395, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 2 р. ІІІ наведеної Інструкції передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст.126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З аналізу наведених норм чинного законодавства України вбачається, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 20, 241-246, 286 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Демченко Руслана Олександровича про визнання дії неправомірними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення- задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі (бланк серії ЕАА № 419057), винесену 28 травня 2018 року інспектором 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Демченко Руслана Олександровича щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП - закрити.

В іншій частині позовних вимог позов залишенити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_2, місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ,

Відповідач - Інспектор роти 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Демченко Руслана Олександровича , адреса: 25030, м. Кропивницький, вул. Юрія Бутусова, 22 б -

Повне рішення суду складено 10.09.2018 року.

Суддя Я.А. Шинкарчук

.