Справа № 813/2891/18
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2018-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№813/2891/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2018 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Карп`як О.О. розглянув у м.Львові за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправною бездіяльності та зобовязати вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у якій позивач просить:

- визнати бездіяльність відповідача щодо не зарахування у подвійному розмірі періодів роботи з 15.11.1971 по 24.04.1978 на посаді медичної сестри в 1-й інфекційній лікарні м.Львова та з 18.09.1979 по 01.02.2001 на посаді санітарки та медичної сестри санаторію-профлакторію Шахтар;

- зобовязати зарахувати дані періоди до стажу роботи у подвійному розмірі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за час своєї трудової діяльності ОСОБА_1 з 15.11.1971 року по 24.01.1978 року працювала на посаді медичної сестри у 1-ій інфекційній клінічній лікарні м. Львова. З 18.09.1979 року на посаді санітарки в санаторії-профілакторії «Шахтар» та з 05.11.1983 року переведена на посаду медичної сестри вказаного санаторію-профілакторію «Шахтар», звільнена 01.02.2001 року за власним бажанням. З 22.02.2001 року ОСОБА_1 призначено пенсію по віку, однак, як стало відомо позивачеві вищевказаний стаж у зазначені періоди в подвійному розмірі не зараховано. Позивач, звернулась із заявою до Управління пенсійного фонду у м. Червонограді Львівської області, в якій просила здійснити перерахунок пенсії за віком з урахуванням стажу роботи в подвійному розмірі. Відповідач за результатами розгляду заяви листом повідомив, що у ОСОБА_1 відсутнє право на пільгове обчислення періодів роботи у Львівській обласній клінічній лікарні та ОЛК «Ровесник» оскільки, пенсію позивачеві призначено до набрання чинності змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 31.07.2018 року. Відповідач проти заявлених позовних вимог заперечив, зазначив, що періоди роботи ОСОБА_1 з 18.09.1979 по 01.02.2001 на посаді санітарки та медичної сестри грязелікувального відділення у санаторії - профілакторії Шахтар не можуть бути зараховані до стажу роботи у подвійному розмірі, оскільки санаторії - профілакторії не відносяться до інфекційних закладів (відділень) охорони здоровя. Крім того, період роботи ОСОБА_1 з 15.11.1971 по 24.04.1978 на посаді медичної сестри в 1-ій інфекційній клінічній лікарні м. Львова не може бути зараховано до стажу роботи у подвійному розмірі, оскільки ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 22.02.2001 року. З 15.08.2003 року набрав чинності Закон України від 10.07.2003 року №1110-ІV Про внесення змін до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення, яким статтю 60 викладено в новій редакції. Статтю 60 Закону №1788, в тому числі, доповнено положенням про те, що робота в інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоровя зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Таким чином, право на перерахунок раніше призначеної пенсії мають особи, які після набрання чинності змін до Закону №1788 працювали у відповідних закладах (відділеннях) та звернулися до органів Пенсійного фонду за перерахунком пенсії з урахуванням додаткового стажу після призначення пенсії. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Ухвалою від 09.07.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

31.07.2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 15.11.1971 року по 24.04.1978 року працювала на посаді медичної сестри у 1-ій інфекційній клінічній лікарні м. Львова (Наказом №904 від 29.09.2008 року ГУОЗ ЛОДА назва лікарні змінена на 1 комунальний заклад Львівської обласної ради «Львівська інфекційна клінічна лікарня»).

З 18.09.1979 року ОСОБА_1 працювала на посаді санітарки в санаторії-профілакторії та з 05.11.1983 року переведена на посаду медичної сестри вказаного санаторію-профілакторію «Шахтар» (правонаступником якого є ВП ОЛК «Ровесник» ДП «Львіввугілля» згідно Наказу №107 від 06.10.2003 року про створення оздоровчо-лікувального комплексу Ровесник») та звільнена 01.02.2001 року за власним бажанням.

З 22.02.2001 року ОСОБА_1 призначено пенсію по віку.

В подальшому, позивач дізналась, що вищевказаний стаж у зазначені періоди в подвійному розмірі не зараховано.

Позивач 17.04.2018 року звернулась із заявою до Управління Пенсійного фонду у м. Червонограді Львівської області в якій просила здійснити перерахунок пенсії за віком з урахуванням стажу роботи в подвійному розмірі.

Відповідач за результатами розгляду заяви листом від 03.05.2018 року вих. №51/48/в-20/07-05-06 повідомив, що у ОСОБА_1 відсутнє право на пільгове обчислення періодів роботи у Львівській обласній клінічній лікарні та ОЛК «Ровесник».

Позивач, не погодившись із таким рішенням відповідача, звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" інфекційні хвороби - це розлади здоров'я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.

За приписами статті 7 цього Закону лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров'я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров'я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. Лікуванням хворих на інфекційні хвороби можуть займатися особи, які мають медичну освіту та відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, у тому числі особи, які в установленому порядку займаються приватною медичною практикою.

Відповідно до спільного листа Міністерства праці та соціальної політики України. Міністерства охорони здоров'я України і Пенсійного Фонду України від 29.12.2005 № 625/0/15-05/039-6. № 10.01.09/2606,№ 1691 8/02-20- зясовано, що заклади охорони здоровя, в тому числі кабінети інфекційних захворювань відносяться до таких, час роботи у яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

Так, судом з довідки КЗ ЛОР «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня» №177 від 19.03.2018 року встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працювала на посаді медичної сестри 1-ї інфекційної клінічної лікарні м. Львова (згідно з Наказом №904 від 29.09.2008 року ГУОЗ ЛОДА назва лікарні змінена на Комунальний заклад Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня»), з 15.11.1971 року по 24.04.1978 року. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення «робота громадянки ОСОБА_1 на посаді медичної сестри зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

Відповідно до довідки ВП ОЛК «Ровесник» №139 від 20.03.2018 року ВП ОЛК «Ровесник» ДП «Львіввугілля» є правонаступником санаторія-профілакторія «Шахтар» згідно наказу №107 від 06.10.2003 р. про створення Оздоровчо-лікувального комплексу «Ровесник» та ОСОБА_1 дійсно працювала в санаторії-профілакторії «Шахтар» з 18.09.1979 року згідно наказу № 87 від 18.09.1979 року на посаді санітарки та отримувала надбавку 15% до заробітної плати за шкідливі умови праці, а саме за роботу з сірководневими ваннами у грязелікувальному відділенні та 05.11.1985 року переведена на посаду медичної сестри згідно наказу № 135 від 05.11.1983 р та була звільнена 01.02.2001 року згідно наказу № 47 від 01.02.2001 року за власним бажанням.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, позивач має право на зарахування до стажу її роботи в подвійному розмірі періоди роботи з 15.11.1971 року по 24.04.1978 року та з 18.09.1979 по 01.02.2001 року, оскільки її робота на посаді медичної сестри, а також на посаді санітарки є такою, що за своїм характером відноситься до роботи, яка дає право на зарахування до стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсій забезпечення»

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності відмови ОСОБА_1 у зарахуванні пільгового стажу роботи на посаді медичної сестри 1-ї інфекційної клінічної лікарні м. Львова, а також медичної сестри та санітарки у санаторії-профілакторія «Шахтар».

Щодо позовної вимоги про зобовязання зарахувати вищевказані періоди роботи до стажу роботи у подвійному розмірі, суд зазначає наступне.

01.01.2004 року набрав чинності розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі-Закон №1058-IV).

Цим законом визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також він регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із ч. 2 ст. 24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

При цьому, відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 24 Закону України №1058-IV пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

На підставі вищезазначеного, та враховуючи набрання 01.01.2004 року чинності Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд дійшов висновку, що у подвійному розмірі на підставі ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягають зарахуванню періоди роботи лише до 01.01.2004 року.

Для періодів роботи після 1 січня 2004 року законодавством не встановлено пільг щодо обчислення страхового стажу працівників відділень закладів охорони здоров'я.

Тобто, оскільки Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" набрав чинності 01.01.2004, то в подвійному розмірі на підставі ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягають зарахуванню періоди роботи до 01.01.2004 року.

Суд звертає увагу на те, що конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, 8, частиною 2 статті 19, 22, 23 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене або обмежене.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зазначено, що зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісних вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Зважаючи на це, суд вважає необхідним зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України зарахувати стаж роботи за період з з 15.11.1971 по 24.04.1978 на посаді медичної сестри в 1-й інфекційній лікарні м.Львова та з 18.09.1979 по 01.02.2001 на посаді санітарки та медичної сестри санаторію-профлакторію Шахтар у подвійному розмірі.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та враховуючи наведені вище норми матеріального права, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову відповідача щодо не зарахування ОСОБА_1 у подвійному розмірі періодів роботи з 15.11.1971 по 24.04.1978 на посаді медичної сестри в 1-й інфекційній лікарні м.Львова та з 18.09.1979 по 01.02.2001 на посаді санітарки та медичної сестри санаторію-профлакторію Шахтар.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79046, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) зарахувати ОСОБА_1 (80100, Львівська область, м.Червоноград, вул.Тарнавського 8/14) до страхового стажу період роботи з 15.11.1971 по 24.04.1978 на посаді медичної сестри в 1-й інфекційній лікарні м.Львова та з 18.09.1979 по 01.02.2001 на посаді санітарки та медичної сестри санаторію-профлакторію Шахтар у подвійному розмірі.

Судовий збір стягненню не підлягає.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства Українидо початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Львівський окружний адміністративний суд.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Карп'як Оксана Орестівна