Справа № 156/263/18
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2018-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/6085/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Носа С.П., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судових засідань Костюк Р.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 5 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови про порушення митних правил,

суддя(і) у І інстанції Нєвєров І.М.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення смт. Іваничі,

дата складення повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Львівської митниці ДФС (далі - Митниця) у справі про порушення митних правил № 0832/20900/18 від 27 лютого 2018 року та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 5 липня 2018 року у справі № 156/263/18 вказаний позов було задоволено. Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив із того, що постанова у справі про порушення митних правил винесена посадовою особою з порушенням норм чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

У апеляційній скарзі Митниця просить зазначене судове рішення скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи. При цьому звертає увагу, що від ОСОБА_2, яка була належним чином повідомлена про час та місце розгляду своєї адміністративної справи, не надходило жодних клопотань. Окрім того, звертає увагу апеляційного суду на звільнення від сплати судового збору.

Позивачкою до апеляційного суду подано письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить відмовити в задоволенні апеляційних вимог, оскільки вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та слідує з матеріалів справи, 1 лютого 2018 року посадовими особами митного поста «Угринів» Львівської митниці ДФС під час пішого переходу ОСОБА_2 з Республіки Польща у напрямку «вхід в Україну» було виявлено недотримання нею термінів транзиту транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», VIN № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, країна реєстрації Республіка Польща та складено протокол № 0832/20900/18 про порушення позивачкою митних правил. ОСОБА_2 була повідомлена особисто під підпис про дату, час та місце розгляду матеріалів справи про порушення митних правил, однак на розгляд справи 27 лютого 2018 року не з'явилася.

27 лютого 2018 року за результатами розгляду справи було винесено постанову № 0832/20900/18, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 3 статті 470 Митного кодексу України (далі - МК) та накладено на нього штраф в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Статтею 95 МК встановлено такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту:

1) для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб);

2) для залізничного транспорту - 28 діб;

3) для авіаційного транспорту - 5 діб;

4) для морського та річкового транспорту - 20 діб;

5) для трубопровідного транспорту - 31 доба;

6) для трубопровідного транспорту (з перевантаженням на інші види транспорту) - 90 діб.

За правилами ч. 2 ст. 95 МК до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається:

1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу;

2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення);

3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

При цьому відповідно до частини 1 статті 467 МК якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 467 МК якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Відповідно до частини 3 статті 470 МК перевищення встановленого статті 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на 10 діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 460 МК передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною 3 статті 469, статтею 470, частиною 3 статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Таким чином, наведена правова норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджено відповідними документами.

Приписами частини 1 статті 192 КАС України передбачено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний:

1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання;

2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Разом з тим, позивачка до митного органу щодо пропущення строку транзиту внаслідок поломки транспортного засобу та його ремонту не зверталася.

На підставі наведеного апеляційний суд вважає доведеним факт недотримання позивачкою строків транзитного перевезення автомобіля марки «Volkswagen Passat», VIN № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, країна реєстрації Республіка Польща без встановлення передбачених законом підстав для звільнення від адміністративної відповідальності.

Оцінюючи доводи ОСОБА_2 щодо її непричетності до ввезення на територію України вказаного транспортного засобу, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у паспорті громадянина України для виїзду за кордон відсутня інформація про місце проживання особи і інспектор митниці при внесенні до відповідної бази даних про адресу водія фіксує її у відповідності до письмових пояснень самого водія. Відповідно до витягу з ПІК «Інспектор» у графі «адреса» вказано «Вол. обл., смт. Іваничі, вул. Відродження, 1», яка є достовірною і відповідає місцю проживання позивачки. Відтак, за умови непричетності позивачки до ввезення на територію України автомобіля марки «Volkswagen Passat», VIN № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, країна реєстрації Республіка Польща у посадової особи митниці була б об'єктивно відсутня можливість внести у базу даних зазначену інформацію.

Щодо посилання позивачки про розгляд справи відповідачем без її участі, що є підставою скасування оскаржуваної постанови, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до статті 489 МК, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 487 МК передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно положень статті 498 МК, особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Частиною першою статті 526 МК передбачено, що справа про порушення митних правил розглядається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Відповідно до частини четвертої статті 526 МК справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Як слідує з матеріалів справи, а саме з протоколу про порушення митних правил № 0832/20900/18 від 1 лютого 2018 року, позивачка була повідомлена про розгляд справи 27 лютого 2018 року (а.с. 15).

Покликання позивачки на те, що її представник в телефонному режимі повідомив митний орган про неможливість прибуття на розгляд справи є голослівним і матеріалами справи не підтверджується.

Таким чином апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил № 0832/20900/18 від 27 лютого 2018 року є безпідставним та помилково задоволений судом першої інстанції.

Крім того апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Зокрема, Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Частина друга статті 3 цього ж Закону містить перелік об'єктів, за які не справляється судовий збір, а його стаття 5 - перелік суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання до суду позовів, заяв, скарг, а також підстави звільнення від сплати судового збору осіб, які звертаються із заявами про захист не власних прав, а охоронюваних законом прав та інтересів інших осіб.

Як слідує з матеріалів справи, предметом позовних вимог у даній справі є оскарження постанови митного органу у справі про порушення митних правил, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі частини 3 статті 481 МК.

Відповідно до статті 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України.

Згідно із частиною 1 статті 529 МК постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України. У той же час питання сплати судового збору МК не врегульовано.

Відповідно до статті 487 МК провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 4 статті 288 КУпАП визначено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Визначальним у цій нормі є припис (веління) про те, що у разі незгоди і оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення особа, яка її оскаржила, не обтяжується обов'язком сплачувати платіж, який належить сплачувати на загальних підставах.

У частині 4 статті 288 КУпАП видом платежу, від якого звільняються особи, що оскаржують постанову про накладення адміністративного стягнення, встановлено державне мито. На час виникнення спірних правовідносин, що є предметом цього перегляду, за звернення до суду у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державного управління сплачують інший вид платежу - судовий збір, правові засади справляння якого, платники, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, як зазначено вище, встановлені Законом України «Про судовий збір».

За Декретом Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 7-93 «Про державне мито» (у редакцій, чинній до набрання чинності Законом України «Про судовий збір») державне мито справлялося із: 1) позовних заяв, заяв (скарг) у справах окремого провадження, з апеляційних скарг на рішення судів і скарг на рішення, що набрали законної сили. Цей нормативний акт не містив положень про сплату державного мита як особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, так і органом (посадовою) особою, яка прийняла таку постанову.

З 11 листопада 2011 року набрав чинності Закон України «Про судовий збір», який із цієї дати не припинив дію законодавчих актів, які передбачали пільгу щодо сплати судового збору за подання заяви про розгляд в порядку адміністративного судочинства окремих видів рішень органів державної влади, як-то правила частини четвертої статті 288 Кодексу України про адміністративне правопорушення, або обмежив можливість прийняття таких актів у майбутньому.

Таким чином, у справах про оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення позивач звільняється від сплати судового збору.

Однаковою мірою це стосується й відповідача у спірних правовідносинах, оскільки він є рівноправною стороною в адміністративній справі.

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про покладення на відповідача обов'язку зі сплати судового збору у справі про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил не ґрунтується на правильному застосуванні норм права.

У відповідності до приписів статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного адміністративно-правового спору допустив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Відтак, рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись статтями 241, 243, 272, 308, 311, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС задовольнити.

Скасувати рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 5 липня 2018 року у справі № 156/263/18 та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді С.П.Нос

Р.П.Сеник

Постанова у повному обсязі складена 10 вересня 2018 року.