Справа № 1340/3850/18
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2018-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1340/3850/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Сакалоша В.М.

за участю секретаря судового засідання Харіва В.В.,

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправними і скасування рішень,

в с т а н о в и в :

На розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання незаконним рішення та зобов'язання вчинити дії, в якій позивач просить суд:

-визнати протиправними та скасувати акт ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області Форми Н-5* від 18.07.2018 розслідування нещасного випадку та акт № 58-2018 Форми НТ* про нещасний випадок невиробничого характеру, що стався 21 грудня 2009 року з колишнім оперуповноваженим ВКМСД Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області, лейтенантом міліції, ОСОБА_1

-зобов'язати ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області за наслідками розслідування нещасного випадку, що стався 21 грудня 2009 року з колишнім оперуповноваженим ВКМСД Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС у Львівській області, лейтенантом міліції, ОСОБА_1, скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) Форми Н-5* та акт про нещасний випадок (у тому числі поранення) Форми Н-1* із зазначенням в них, що нещасний випадок з ОСОБА_1 стався в період проходження служби і пов'язаний з виконанням службових обов'язків.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 29 травня 2018 року звернувся до голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області із заявою про проведення службового розслідування нещасного випадку, який трапився 21.12.2009 року під час проходження служби на посаді оперуповноваженого ВКМСД Сихівского РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області. За наслідками службового розслідування комісія, яка його провела, прийшла до висновку, що оперуповноважений ВКМСД Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області, лейтенант міліції ОСОБА_1 отримав травму в період проходження служби при обставинах не пов'заних з виконанням службових обов'язків, внаслідок чого комісією було складено акт № 58-2018 від 24.07.2018 року про нещасний випадок невиробничого характеру за Формою НТ.

Позивач з такими висновками та діями відповідача не погоджується і вважає, що нещасний випадок, який з ним трапився пов'язаний саме з виконанням службових обов'язків під час проходження служби.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій відповідача щодо складання акту про нещасний випадок невиробничого характеру за Формою НТ, оскільки травма сталась в період проходження служби на території підрозділу (за місцем служби) і пов'язана з виконанням службових обов'язків.

Ухвалою судді 28.08.2018 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

У судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали повністю, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Частина 1 ст. 5 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров'я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, врегулювання за участю відповідних органів державної влади відносин між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлення єдиного порядку організації охорони праці в Україні визначено Законом України від 14.10.1992 № 2694-ХІІ "Про охорону праці" (далі - Закон № 2694).

Згідно ст. 1 Закону № 2694 охорона праці - система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров'я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Статтею 14 Закону № 2694 передбачено, що працівник зобов'язаний: дбати про особисту безпеку і здоров'я, а також про безпеку і здоров'я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Згідно п. 5 ч.1 ст.1 Закону України від 23.09.1999 № 1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть.

Відповідно до ст. 22 Закону № 2694 роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок.

Відповідно до ст. 21 Закону України від 20.12.1990 № 565-ХІІ "Про міліцію" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) працівники міліції перебувають під захистом держави, що здійснюється в порядку і випадках, передбачених законом.

Держава гарантує захист життя, здоров'я, честі, гідності, житла, майна працівника міліції, членів його сім'ї та близьких родичів від злочинних посягань та інших протиправних дій.

З метою врегулювання питань, пов'язаних із розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 № 1346 затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України (далі - Порядок № 1346), який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.01.2003 за № 83/7404.

Відповідно до п. 2.1 Порядку № 1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі.

Згідно пункту 2.2 Порядку № 1346 за результатами розслідування складаються акти за Формою Н-1 (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у т.ч. поранення), які стались з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов'язків.

Якщо за висновками роботи комісії з розслідування нещасних випадків прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатись акт за формою Н-1, тобто нещасний випадок не пов'язаний з виконанням службових обов'язків, про такий нещасний випадок складається акт за Формою НТ (додаток 2).

Пунктом 3.4 Порядку № 1346 передбачено, що лікувально-профілактичний заклад системи МВС про кожне звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення) повинен протягом доби повідомити керівника підрозділу, де працює потерпілий, а в разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) - відповідну СЕС системи МВС, терміново надсилаючи відповідне повідомлення про кожного потерпілого за встановленою формою.

Відповідно п. 3.5 Порядку №1346, керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС. До складу комісії не може входити керівник, що безпосередньо керував проведенням робіт, при виконанні яких стався нещасний випадок (у тому числі поранення).

З аналізу наведених положень Порядку №1346 вбачається, що підставами для проведення розслідування нещасного випадку є:

-раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше;

-звернення до лікувально-профілактичного закладу системи МВС з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення);

-повідомлення про нещасний випадок.

Згідно п. 3.19 Порядку № 1346 нещасний випадок (у тому числі поранення), про який безпосереднього керівника потерпілого чи керівника підрозділу своєчасно не повідомили, або якщо втрата працездатності від нещасного випадку настала не одразу, незалежно від терміну, коли він стався, розслідується згідно з цим Порядком протягом місяця після одержання заяви потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси. Питання про складання акта за формою Н-1* (НТ*) вирішується комісією з розслідування, а в разі незгоди потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси, з рішенням комісії - в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Положеннями п. 3.8 Порядку № 1346 визначено, що комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов'язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з'ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов'язків (не пов'язаний з виконанням службових обов'язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п'яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію. У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.

За пунктом 3.12 Порядку № 1346, до першого примірника акта розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* долучаються: акт за формою Н-1* (НТ*), пояснення свідків, потерпілого, витяги з нормативних документів, схеми, фотографії та інші документи, що характеризують місце події (робоче місце), стан технічних засобів (транспорту, устаткування, апаратури тощо), діагноз травми, медичний висновок щодо втрати здоров'я потерпілим у результаті нещасного випадку (у тому числі поранення), а в разі необхідності - також висновок щодо наявності в його організмі алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин.

Відповідно до пункту 4.10 та 4.11 Порядку, під час розслідування керівник підрозділу зобов'язаний: забезпечити, у разі потреби, фотозйомку місця нещасного випадку (у тому числі поранення), пошкоджених об'єктів, транспортних засобів, машин, устаткування, інструментів, засобів індивідуального захисту, а також надати необхідну документацію та інші матеріали; надати транспорт, засоби зв'язку, службові приміщення для роботи комісії із спеціального розслідування; у разі розслідування випадків виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) організувати проведення медичного обстеження працівників відповідної служби підрозділу; забезпечити проведення необхідних лабораторних досліджень і випробувань, технічних розрахунків та інших робіт; організувати друкування, розмноження і оформлення в необхідній кількості матеріалів спеціального розслідування нещасного випадку.

Члени комісії із спеціального розслідування мають право одержувати письмові та усні пояснення від працівників підрозділу і свідків події, проводити їх опитування.

Таким чином, Порядком № 1346 передбачено підстави прийняття актів Форми Н-5* та Н-1* (НТ*) та визначено, які саме наслідки повинні настати для того, щоб вважати чи нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків чи ні.

Відтак, висновки розслідування повинні ґрунтуватися на фактичних обставинах справи, підтверджуватись належними доказами, з об'єктивним дослідженням усіх обставин нещасного випадку та не можуть ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що позивач з 03.12.2002 (наказ УПППМ № 68 від 03.12.2002) по 06.11.2015 (наказ ГУ МВС № 872 о/с від 06.11.2015) проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 07.11.2015 (наказ ГУ НП № 56 о/с від 07.11.2015) по 29.07.2016 (наказ ГУ НП № 208 о/с від 25.07.2016) - у Національній поліції України.

21 грудня 2009 року близько 9-00 год. в приміщенні Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС у Львівській області (далі - Сихівський РВ) з позивачем стався нещасний випадок. Перебуваючи на службі, у зв'язку із службовою необхідністю він спускався з четвертого на третій поверх Сихівського РВ, підсковзнувся на сходах та не втримавши рівноваги впав, вдарившись головою об бетонні сходи. У зв'язку з різким погіршенням самопочуття відразу звернувся в травмпункт 8-ї міської клінічної лікарні. Згідно виписки № 11180 із медичної картки стаціонарного хворого у період з 21.12.2009 року по 11.01.2010 року ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у 8-ій міській клінічній лікарні, з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, астеновегетативний синдром, забійна рана перенісся. Згодом, з 12.01.2010 року по 22.01.2010 року проходив лікування в поліклініці ДУ ТМО МВС по Львівській області з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку. В подальшому зазначені травми призвели до втрати позивачем професійної працездатності, ступінь втрати якої становить 50 відсотків (довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 002109 від 20.10.2016).

29 липня 2016 за рішенням медичної комісії позивача було звільнено зі служби в Національній поліції на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України від 02.07.2015 № 580 "Про Національну поліцію" у зв'язку із непридатністю до служби в органах Національної поліції (наказ ГУ НП у Львівській області № 208 о/с від 25.07.2016).

Як слідує з медичних документів, наявних в матеріалах справи, в результаті отриманих травм позивача визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ (довідка до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 383663 від 24.10.2017), а відтак, в розумінні положень наказу Міністерства охорони здров'я України від 04.07.2007 № 370 "Про затвердження Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.08.2007 року за № 902/14169, отримані позивачем травми вважаються такими, що спричинили тяжкі наслідки у вигляді стійкої втрати працездатності (інвалідності).

Як установлено судом, 18 липня 2018 року актом розслідування нещасного випадку (аварії), що стався 21.12.2009 року зафіксовано, що нещасний випадок (закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, астеновегетативний синдром, забійна рана перенісся), з оперуповноваженим ВКМСД Сихівського РВ, лейтенантом міліції ОСОБА_1 стався в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків.

Зокрема, комісією, яка проводила службове розслідування з 18.07.2018 року по 24.07.2018 року встановлено, що близько 9-00 год. лейтенант міліції, ОСОБА_1, перебуваючи в приміщенні Сихівського РВ послизнувся і впав на сходах. Внаслідок падіння позивач отримав травму, після чого звернувся в травмпункт 8-ї міської клінічної лікарні. В даному медичному закладі він лікувався з 21.12.2009 року по 11.01.2010 року та з 12.01.2010 року по 22.01.2010 року - в поліклініці ДУ "ТМО МВС України по Львівській області" з діагнозом : "ЗЧМТ, струс головного мозку".

З метою з'ясування зазначених вище обставин комісією було скеровано запит до ДУ ТМО МВС України по Львівській області щодо травмування ОСОБА_1, у відповідь на який підтверджено факт лікування позивача з 21.12.2009 року по 11.01.2010 року у 8-ій міській клінічній лікарні, та з 12.01.2010 року по 22.01.2010 року в поліклініці ДУ ТМО МВС України по Львівській області з діагнозом: "ЗЧМТ, струс головного мозку".

У відповідності до переліку матеріалів, що додаються до вказаного акту, висновки комісією зроблені на підставі: заяви позивача на ім'я голови ліквідаційної комісії про проведення розслідування травмування; наказу про створення комісії із розслідування нещасного випадку; копії запиту і відповіді в ДУ ТМО МВС України по Львівській області; пояснень потерпілого та акту спеціального розслідування за формою Н-5.

На підставі встановлених обставин, 24.07.2018 року ліквідаційною комісією ГУ МВС України у Львівскій області складено акт № 58-2018 (за Формою НТ), у пункті 14 якого комісія, керуючись положеннями Порядку № 1346 дійшла до висновку, що нещасний випадок з позивачем трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків.

Разом з тим, зі змісту положень Порядку № 1346 вбачається, що законодавець чітко визначив випадки, коли комісія з розслідування визначає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків" та коли "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків".

Так, відповідно до п. 3.9. Порядку № 1346 комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків", якщо він стався в період проходження служби, зокрема, під час: перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби протягом робочого часу або, за дорученням керівника, в неробочий час; провадження дій в інтересах підрозділу, в якому проходить службу (працює) потерпілий.

Відтак, встановивши, що нещасний випадок з позивачем трапився в приміщенні Сихівського РВ, тобто під час перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (за місцем несення служби) протягом робочого часу, на підставі пункту 3.9 Порядку № 1346 комісія повинна скласти акт за формою Н-1 і взяти на облік нещасний випадок, як такий, що стався з працівником в період проходження служби при виконанні службових обов'язків.

Згідно з ч. 2 п. 3.11 Порядку № 1346 комісія визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався:

-за обставин, не пов'язаних з виконанням службових обов'язків, зазначених у пунктах 3.9, 3.10;

-унаслідок отруєння алкоголем, наркотичними або іншими отруйними речовинами, а також унаслідок їх дії (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою, або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування, або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком;

-під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду;

-у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього Порядку, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів прокуратури;

-унаслідок порушення потерпілим службової (трудового) дисципліни.

Суд зазначає, що вказаний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

В розрізі викладеного, матеріали справи не містять доказів встановлення будь-яких обставин, які б слугували підставою для винесення комісією з розслідування нещасного випадку рішення відповідно до п. 3.11 Порядку № 1346 про те, що нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків.

Оскільки в момент нещасного випадку позивач перебував безпосередньо в місці несення служби, що відповідає вищевказаним положенням п. 3.9 Порядку № 1346, суд приходить до висновку, що нещасний випадок з позивачем стався саме при виконанні службових обов'язків в період проходження служби.

Натомість, відповідач дійшов до висновку, що травми, отримані позивачем у вигляді "ЗЧМТ, струс головного мозку, астеновегетативний синдром, забійна рана перенісся" слід кваліфікувати у відповідності до п. 3.11 Поряку № 1346, як такі, що отримані ним в період проходження служби, при обставинах, не пов'язаних з виконанням службових обов'язків, а нещасний випадок з ОСОБА_1 трапився в період проходження служби і при обставинах не пов'язаних з виконанням службових обов'язків.

Відтак, акт розслідування нещасного випадку (аварії), що стався 21.12.2009 року близько 09-00 год. від 18.07.2018 за Формою Н-5 та акт № 58-2018 про нещасний випадок невиробничого характеру від 24.07.2018 року за Формою НТ є протиправними та такими, що належить скасувати.

У силу положень ч. 4 ст. 242 КАС України, судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи вчинені вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усім формам дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень та зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Тому, оскільки судом в ході судового розгляду адміністративної справи встановлено неправомірність висновків відповідача щодо визнання нещасного випадку, який стався з позивачем в період проходження служби таким, що не пов'язаний з виконанням службових обов'язків, суд вважає за необхідне встановити, що нещасний випадок, який стався з позивачем 21.12.2009 року та спричинив тяжкі наслідки у вигляді стійкої втрати працездатності (настання інвалідності) мав місце в період проходження служби і пов'язаний саме з виконанням службових обов'язків.

Водночас з метою повного захисту прав та інтересів позивача слід зобов'язати ліквідаційну комісію ГУ МВС України у Львівській області скласти акт з розслідування нещасного випадку Форми Н-5, що стався 21.12.2009 року, близько 09-00 год. з колишнім оперуповноваженим ВКМСД Сихівского РВ, лейтенантом міліції, ОСОБА_1 у період проходження служби, зазначивши, що цей випадок пов'язаний з виконанням службових обов'язків та скласти акт про нещасний випадок виробничого характеру, що стався у період проходження служби і пов'язаний з виконанням службових обов'язків за Формою Н-1.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 72 КАС України).

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'кта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, всупереч обов'язку доказування, закріпленому у ст. 77 КАС України, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено тих обставин, що стали підставою для прийняття окаржуваних актів.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги є обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Оскільки позивач в силу положень п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати акт ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області за Формою Н-5 від 18.07.2018 розслідування нещасного випадку (аварії), що стався 21.12.2009 року близько 09-00 год.

Зобов'язати ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області скласти акт розслідування нещасного випадку Форми Н-5 , що стався 21 грудня 2009 року, близько 09-00 год. з колишнім оперуповноваженим ВКМСД Сихівского РВ, лейтенантом міліції, ОСОБА_1, у період проходження служби, зазначивши, що цей випадок пов'язаний з виконанням службових обов'язків.

Визнати протиправним та скасувати акт ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області № 58-2018 від 24.07.2018 про нещасний випадок невиробничого характеру за Формою НТ.

Зобов'язати ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області за наслідками розслідування нещасного випадку що стався 21 грудня 2009 року, близько 09-00 год. з колишнім оперуповноваженим ВКМСД Сихівского РВ, лейтенантом міліції, ОСОБА_1, скласти акт про нещасний випадок виробничого характеру, зазначивши, що цей випадок стався у період проходження служби і пов'язаний з виконанням службових обов'язків за Формою Н-1.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Згідно ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу подано не було. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набира законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Львівский окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено і підписано 14.09.2018.

Суддя В.М. Сакалош