Справа № 802/2626/17-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/2626/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Альчук Максим Петрович

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

04 вересня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Сапальової Т.В. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

представника позивача: Аверіної Т.Ю.,

відповідача: Анцута О.А.,

представника третьої особи: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державного реєстратора відділу державної реєстрації Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області Анцут Олександра Анатолійовича та ОСОБА_5 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2018 року (повний текст якої складено в м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради до державного реєстратора відділу державної реєстрації Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області Анцут Олександра Анатолійовича, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до державного реєстратора відділу державної реєстрації Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області Анцут Олександра Анатолійовича, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач та третя особа подали апеляційні скарги, в яких посилаючись на порушення судом норм матеріального права просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні представник позивача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2018 року - без змін.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційних скарг та просив суд задовольнити їх.

Представник третьої особи також підтримав доводи апеляційних скарг та просив суд задовольнити їх

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що розпорядженням Вінницької обласної державної адміністрації від 19.02.1996 року № 78 визначено пам'ятки категорії місцевого значення для державного обліку пам'яток містобудування і архітектури.

Розпорядженням Вінницької обласної державної адміністрації від 25.07.1997 року № 248 затверджено зони охорони пам'яток містобудування і архітектури міста Вінниці та Могилева-Подільського.

Згідно розпорядження Вінницької ОДА № 248 будинок клубу маш.заводу ім.. Кірова за адресою АДРЕСА_1 є пам'яткою містобудування і архітектури м. Могилева-Подільського, охоронний номер 290-М.

Між публічним акціонерним товариством «Могилів-Подільський машинобудівний завод» (правонаступник прав і обов'язків Відкритого акціонерного товариства «Могилів-Подільський машинобудівний завод ім.. С.М.Кірова») (продавець) та ОСОБА_5 (покупець) 04.03.2016 року укладено договір купівлі-продажу нежитлового об'єкту нерухомого майна.

Згідно п. 1.1 вказаного договору продавець передає у власність, а покупець набуває у власність нежитлову будівлю - клуб заводу, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

В п. 4.1 вказаного договору зазначено про те, що відчужувана нежитлова будівля є пам'яткою архітектури місцевого значення та відчужується за погодженням управління культури у мистецтв Вінницької ОДА.

В подальшому проведено технічне обстеження вказаної будівлі, що підтверджується звітом фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 б/н від 10.12.2016 року та зроблено висновки про невідповідність клубу заводу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ІІІ категорії складності, ступінь вогнестійкості - ІІІ вимогам надійності і неможливість безпечної експлуатації будівлі в цілому. Стан будівлі кваліфікується як - (4) аварійний. Також складено технічні паспорта від 02.11.2016 року та 28.02.2017 року.

Державним реєстратором відділу державної реєстрації Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області Анцутом Олександром Анатолійовичем на підставі рішення № 34598064 від 03.04.2017 року проведено державну реєстрацію припинення права власності, у зв'язку із знищенням об'єкта нерухомого майна - клубу заводу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Дане рішення одночасно являється предметом оскарження у даній справі.

Відповідно до ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон).

Згідно ст. 31 Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: а) власні (самоврядні) повноваження: 1) організація за рахунок власних коштів і на пайових засадах будівництва, реконструкції і ремонту об'єктів комунального господарства та соціально-культурного призначення, жилих будинків, шляхів місцевого значення, а також капітального та поточного ремонту вулиць і доріг населених пунктів та інших доріг, які є складовими автомобільних доріг державного значення (як співфінансування на договірних засадах);2) виконання або делегування на конкурсній основі генеральній будівельній організації (підрядній організації) функцій замовника на будівництво, реконструкцію і ремонт житла, інших об'єктів соціальної та виробничої інфраструктури комунальної власності; 3) розгляд і внесення до відповідних органів виконавчої влади пропозицій до планів і програм будівництва та реконструкції об'єктів на відповідній території; 5) визначення у встановленому законодавством порядку відповідно до рішень ради території, вибір, вилучення (викуп) і надання землі для містобудівних потреб, визначених містобудівною документацією; 6) підготовка і подання на затвердження ради відповідних місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови населених пунктів, іншої містобудівної документації; 9) надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок; б) делеговані повноваження: 1) надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності"; 3) здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу; 5) організація охорони, реставрації та використання пам'яток історії і культури, архітектури та містобудування, палацово-паркових, паркових і садибних комплексів, природних заповідників.

Статтею 32 Закону визначено повноваження виконавчих органів у сфері освіти, охорони здоров'я, культури, фізкультури і спорту. Відповідно до положень вказаної статті до повноважень виконавчих органів міських рад належить забезпечення охорони пам'яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання.

У статті 38 Закону закріплені повноваження щодо забезпечення законності, правопорядку, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян. Згідно положень вказаної статті до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: внесення подань до відповідних органів про притягнення до відповідальності посадових осіб, якщо вони ігнорують законні вимоги та рішення рад і їх виконавчих органів, прийняті в межах їх повноважень; звернення до суду про визнання незаконними актів органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальної громади, а також повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Аналіз викладених норм свідчить про те, що до повноважень виконавчих органів міських рад належить організація охорони, реставрації пам'яток історії культури, а також дотримання законодавства у сфері містобудівної діяльності. Захист в судовому порядку інтересів територіальних громад.

Матеріали справи свідчать, що згідно розпорядження Вінницької ОДА № 248 будинок клубу маш.заводу ім.. Кірова за адресою АДРЕСА_1 є пам'яткою містобудування і архітектури м. Могилева-Подільського, охоронний номер 290-М.

Отже, питання щодо охорони, реставрації та використання вказаної будівлі належить до відання виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об'єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулює Закон України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 № 1805-III (далі - Закон № 1805-III).

Частиною 1 Закону № 1805-III визначено, що пам'ятка культурної спадщини (далі - пам'ятка) - об'єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих

пам'яток України, або об'єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (не включення) об'єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

Тобто, об'єкти культурної спадщини, які взято на державний облік до набрання чинності цим Законом, також є пам'ятками культурної спадщини.

Матеріали справи свідчать, що об'єкт нерухомого майна: клуб заводу, загальною площею 668,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 взято на облік як пам'ятку культурної спадщини у 1997 році. Відтак, вказана будівля є пам'яткою місцевого значення і була такою на момент її знищення та прийняття оскаржуваного рішення. Встановлені обставини спростовують доводи представника третьої особи про те, що спірне майно не перебувало і не перебуває у реєстрі пам'яток архітектури, під час державної реєстрації.

Охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об'єктів культурної спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 1805-III державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини.

До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

Згідно із ч. 5 ст. 3 Закону № 1805-III виконавчий орган сільської, селищної, міської ради з питань, передбачених підпунктом 5 пункту "б" частини першої статті 31 і підпунктом 10 пункту "б" статті 32 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" ( 280/97-ВР ), підконтрольний відповідним органам виконавчої влади.

Рішення (розпорядження, дозволи, приписи, постанови) органів охорони культурної спадщини, прийняті в межах їхньої компетенції, є обов'язковими для виконання юридичними і фізичними особами (ч. 6 ст. 3 Закону № 1805-III).

Частиною 2 ст. 6 Закону № 1805-III визначено, що до повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить, зокрема: забезпечення отримання режиму використання пам'яток місцевого значення, їх територій, зон охорони;

забезпечення захисту об'єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження; організація розроблення відповідних програм охорони культурної спадщини; організація відповідних охоронних заходів щодо пам'яток місцевого значення та їх територій у разі виникнення загрози їх пошкодження або руйнування внаслідок дії природних факторів чи проведення будь-яких робіт; видання розпоряджень та приписів щодо охорони пам'яток місцевого значення, припинення робіт на цих пам'ятках, їх територіях та в зонах охорони, якщо ці роботи проводяться за відсутності затверджених або погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених цим Законом дозволів або з відхиленням від них; надання висновків щодо відчуження або передачі пам'яток місцевого значення їх власниками чи уповноваженими ними органами іншим особам у володіння, користування або управління; виконання функції замовника, укладення з цією метою контрактів на виявлення, дослідження, консервацію, реставрацію, реабілітацію, музеєфікацію, ремонт, пристосування об'єктів культурної спадщини та інші заходи щодо охорони культурної спадщини; здійснення інших повноважень відповідно до закону.

За приписами ч. 4, 5 ст. 17 Закону № 1805-III визначено, що пам'ятка, крім пам'ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Суб'єкти права власності на пам'ятку визначаються згідно із законом.

У документі, який посвідчує право власності на пам'ятку, обов'язково вказуються категорія пам'ятки, дата і номер рішення про її державну реєстрацію.

Згідно положень ст. 18 Закону № 1805-III об'єкти культурної спадщини, що є пам'ятками (за винятком пам'яток, відчуження або передача яких обмежується законодавчими актами України) можуть бути відчужені, а також передані власником або уповноваженим ним органом у володіння, користування чи управління іншій юридичній або фізичній особі за наявності погодження відповідного органу охорони культурної спадщини.

Особі, яка набула права володіння, користування чи управління пам'яткою, за винятком наймача державної або комунальної квартири (будинку), забороняється передавати цю пам'ятку у володіння, користування чи управління іншій особі без погодження відповідного органу охорони культурної спадщини.

Пам'ятки, їхні частини, пов'язане з ними рухоме та нерухоме майно забороняється зносити, змінювати, замінювати, переміщувати (переносити) на інші місця. (ст. 22 Закону № 1805-III).

Власник або уповноважений ним орган, користувач зобов'язані утримувати пам'ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору.

Забороняється змінювати призначення пам'ятки, її частин та елементів, робити написи,позначки на ній, на її території та в її охоронній зоні без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини (ч. 1, 3 ст. 24 Закону № 1805-III).

Надання об'єктів культурної спадщини, що є пам'ятками, в користування юридичним та фізичним особам з науковою, культурно-освітньою, туристичною та іншою метою здійснюється з дотриманням встановлених цим Законом вимог.

Юридичні та фізичні особи, у користуванні яких перебувають пам'ятки, відповідають за їхню збереженість і зобов'язані дотримувати вимог органів охорони культурної спадщини.

Юридичні та фізичні особи зобов'язані забезпечити збереженість пам'яток на землях, якими вони користуються, та укладати з органами охорони культурної спадщини охоронні договори (ст.25 Закону № 1805-III).

На фізичну або юридичну особу, діяльність якої негативно позначається на стані пам'ятки (створює загрозу знищення, руйнування, пошкодження, спотворення пам'ятки), покладається обов'язок вжити заходів, погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини, для запобігання такій загрозі та підтримання пам'ятки в належному стані за власні кошти (ст. 29 Закону № 1805-III).

Відповідно до положень ст. 44 Закону № 1805-III за порушення законодавства про охорону культурної спадщини відповідний орган охорони культурної спадщини накладає на юридичну особу, яка є власником або уповноваженим ним органом чи замовником робіт, фінансові санкції.

Аналіз викладених норм свідчить про те, що об'єкти нерухомого майна, які є пам'ятками місцевого значення мають особливий статус. Вони можуть передаватись у власність фізичним чи юридичним особам на підставі відповідних рішень, які посвідчують право власності на пам'ятку з обов'язковою вказівкою категорії пам'ятки. Особи, у власності яких перебувають пам'ятки зобов'язані вживати заходів щодо збереження пам'яток. Чинне законодавство дозволяє проводити реставрацію пам'яток. При цьому, знищення, перенесення пам'яток заборонено. Виключень вказана заборона не має.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно п. 1, 4 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; під час проведення реєстраційних дій обов'язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень.

У державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників (ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно із п. 2 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 466 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2015 р. № 747) (далі - Порядок № 466) підготовчі роботи - роботи з підготовки земельної ділянки, влаштування огородження будівельного майданчика та знесення будівель і споруд, порушення елементів благоустрою в межах відведеної земельної ділянки, вишукувальні роботи, роботи із спорудження тимчасових виробничих та побутових споруд, необхідних для організації і обслуговування будівництва, улаштування під'їзних шляхів, складування будівельних матеріалів, підведення тимчасових інженерних мереж, а також з винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень.

Підготовчі роботи, визначені будівельними нормами, стандартами і правилами, можуть виконуватися замовником після набуття права на земельну ділянку відповідного цільового призначення та подання повідомлення про початок виконання підготовчих робіт до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю

Виконання підготовчих робіт може здійснюватися на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - дозвіл) (п. 4 Порядку № 466).

Орган державного архітектурно-будівельного контролю забезпечує внесення інформації, зазначеної у повідомленні про зміну даних у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт чи повідомленні про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт, до реєстру згідно з цим Порядком (п. 15 Порядку № 466).

Отже, знесення будинків відноситься до підготовчих робіт, які повинні здійснюватись на підставі відповідного дозволу, який вноситься органом державного архітектурно-будівельного контролю до Єдиного реєстру дозвільних документів.

Як свідчать матеріали реєстраційної справи № 4 оскаржуване рішення про державну реєстрацію знищення об'єкта нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_1 здійснено державним реєстратором Анцутом О.А. на підставі звіту про проведення технічного стану обстеження б/н від 10.12.2016 року та технічних паспортів б/н від 02.11.2016 року, 28.02.2017 року, виданих ФОП ОСОБА_8 (а.с. 138-162).

Разом з тим, державним реєстратором не встановлено чи підлягає вказаний об'єкт нерухомого майна знищенню, чи можливо проводити державну реєстрацію закриття вказаного об'єкта, у зв'язку із його знищенням, під час проведення реєстраційної дії закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у зв'язку з його знищенням державний реєстратор не виконав свого обов'язку щодо використання відомостей Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, зокрема щодо наявності дозволу на знищення об'єкта нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_1.

Більше того, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції державний реєстратор не заперечував того, що ним дійсно не було перевірено дозвільних документів у Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, що є також порушенням п. 1, 4 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, приймаючи оскаржуване рішення, державний реєстратор не вжив всіх необхідних заходів, визначених законом для проведення реєстраційних дій.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги Державного реєстратора відділу державної реєстрації Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області Анцут Олександра Анатолійовича та ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 07 вересня 2018 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Сапальова Т.В. Курко О. П.