Справа № 802/1633/18-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

07 вересня 2018 р. Справа № 802/1633/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Поліщук Ірини Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука Михайла Володимировича

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Мичківського І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до: Калинівської міської ради

про: визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 з адміністративним позовом до Калинівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвалою від 11.06.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження.

У підготовчому судовому засіданні 07.09.2018 року судом з власної ініціативи поставлено на розгляд питання щодо закриття провадження у даній справі, оскільки вона не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

У судовому засіданні представник позивача при вирішенні поставленого на розгляд питання поклався на розсуд суду.

Представник відповідача підтримав поставлене на розгляд питання та вказав на необхідність закриття провадження.

Визначаючись щодо наявності підстав для закриття провадження у даній справі, суд виходив із наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 7 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Разом з тим участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак не кожен спір за участю суб'єкта владних повноважень є публічно-правовим.

В даному ж випадку, як вбачається із матеріалів справи, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що 07.06.2017 року між ФОП ОСОБА_3 та Калинівською міською радою було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,04 га в м. Калинівці до якого в подальшому було укладено додаткову угоду, згідно якої в оренду ФОП ОСОБА_3 передано земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_3, НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

В подальшому, ФОП ОСОБА_3 звернулась до Калинівської міської ради із заявою у якій просила продати їй земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_3 та укласти додаткову угоду про припинення договору оренди від 07.06.2017 року з додатковою угодою, в частині земельних ділянок за кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

Разом із тим, оскаржуваними у даній справі рішеннями відповідача позивачу було відмовлено в надані дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_3, а також відмовлено в укладанні додаткових угод про припинення договору оренди від 07.06.2017 року з додатковою угодою, в частині земельних ділянок за кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

Таким чином, предметом оскарження в межах даної справи є рішення органу місцевого самоврядування про відмову в укладанні додаткової угоди про припинення договору оренди земельних ділянок та відмову в наданні дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки, яка перебуває в оренді позивача згідно договору від 07.06.2017 року.

Згідно зі статтею 5 Земельного кодексу України одним із принципів земельного законодавства є забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

При цьому, суд звертає увагу на те, що з моменту укладення між землекористувачем та органом місцевого самоврядування договору оренди землі припиняються адміністративні відносини між цими суб'єктами, та в подальшому виникають договірні відносини, які характеризуються рівністю їх учасників та свободою договору.

Такі ознаки не притаманні адміністративним правовідносинам, натомість - притаманні цивільним правовідносинам, які з урахуванням суб'єктного складу можуть бути предметом судового розгляду у відповідному суді загальної юрисдикції або господарському суді.

Вказані висновки щодо застосування норм права, узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 04.04.2018 по справі № 539/1957/16-а, та повинні застосовуватись до спірних правовідносин на виконання ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом

У п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза "судом встановленим законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Занд проти Австрії" зазначив, що поняття "суд, встановлений законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі.

Одночасно суд роз'яснює позивачу, що даний спір може бути вирішений в порядку господарського судочинства.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 19, 238, 248, 256 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Калинівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, - закрити.

Роз'яснити, що спір може бути вирішений в порядку господарського судочинства.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 11.09.2018 року.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна