Справа № 500/3660/18
Суддя: Присакар О. Я.
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/3660/18
Провадження № 2-а/500/98/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання - Щербак І.П.,

позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до рядового поліції інспектора 4 батальйону 1 роти Моісєєвої Ірини Костянтинівни Управління патрульної поліції в Одеській області, Управління патрульної поліції в Одеській області про визнання дій протиправними, скасування постанови та закриття провадження по справі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до рядового поліції інспектора 4 батальйону 1 роти Моісєєвої Ірини Костянтинівни Управління патрульної поліції в Одеській області та Управління патрульної поліції в Одеській області про визнання протиправними дій рядового поліції інспектора 4 батальйону 1 роти Моісєєвої Ірини Костянтинівни Управління патрульної поліції в Одеській області щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 420569 від 29.05.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та стягнення штрафу в розмірі 425 грн. і закриття провадження по справі, мотивуючи тим, що він працює по трудовому договору на автобусі Рута - 25, реєстраційний номер НОМЕР_1. 29.05.2018 р. о 09 год. 59 хв. автобус Рута-25, реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався під керуванням водія ОСОБА_1 по маршруту № 5 по проспекту Суворова в м. Ізмаїл. Інспектор, який не представився, зайшов на зупинці в автобус Рута - 25, реєстраційний номер НОМЕР_1 та зазначив, що водій порушив правила дорожнього руху, а саме при повороті направо не включив поворот. Інспектор, який не представився, запропонував пасажирам покинути автобус, але люди відмовились виконати його вимоги та запропонували інспектору покинути автобус. Після чого інспектор, який не представився, наголосив, що буде супроводжувати автобус до кінцевої зупинці. На кінцевої зупинці - «Автобаза порту» в автобус ввійшов інший інспектор та попросив позивача надати документи. Після чого три інспектора закрилися в своєму автомобілі. Через 10 хвилин інспектор Моісєєва І.К. винесла водію ОСОБА_1 постанову про адміністративне правопорушення по ч.2 ст.122 КУпАП за те що водій 29.05.2018 р., керуючі транспортним засобом, по проспекту Суворова не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п.9.2.б ПДР - Порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху. ОСОБА_1 в постанові про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення написав, що не згоден з її прийняттям. Інспектор Моісєєва І.К. взагалі не спілкувалась із позивачем, а мовчки віддала постанову про накладання адміністративного правопорушення, при цьому на автобусі сигнал світлового покажчика повороту працював нормально, позивач при повороті його включив, тому ніякого правопорушення не було. Інспектор Моісєєва І.К. ніяких доказів винних дій позивача не надала. Відповідно до висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі № 5 - рп/2015, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Позивач вважає, що розгляд справи інспектором Моісєєвої І.К. носив формальний характер. Розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення суперечить вимогам щодо об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення та призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов.

В судове засідання відповідач Моісєєва І.К. не з'явилась, надала клопотання від 15.06.2018 року про розгляд справи за її відсутності, також надала заперечення на позовну заяву, згідно яких просила відмовити в задоволенні позову, в зв'язку з тим, що нею було роз'яснено позивачу причину зупинки та суть адміністративного правопорушення, роз'яснені права, продемонстровано відео правопорушення та винесена постанова про адміністративне правопорушення.

В судове засідання представник Управління патрульної поліції в Одеській області не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином про причини неявки не сповістив, надав відзив на позов, згідно якого просив відмовити в задоволенні позову, в зв'язку з тим, що інспектор мав законні підстави для зупинки транспортного засобу позивача, розгляду справи на місці вчинення правопорушення, ним дотримана процедура розгляду справи, постанова обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством. Доводи позивача щодо необхідності її скасування та визнання дій інспектора протиправними є безпідставними, необґрунтованим та не підкріплені нормами законодавства.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши відеозапис, вислухавши пояснення позивача та його представника, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 29 травня 2018 року рядовим поліції інспектором 4 батальйону 1 роти Моісєєвою Іриною Костянтинівною в м. Ізмаїлі по вул. Шевченка, 114 відносно ОСОБА_1 була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 420569 від 29.05.2018 року, якою на підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

З вищезазначеної постанови від 29 травня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 29.05.2018 року о 09:48:12 в м. Ізмаїлі по просп. Суворова, 31 керуючи транспортним засобом не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п.9.2.б ПДР - Порушення попереджувальних сигналів при зміні напряму руху.

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З постанови відповідача від 29.05.2018 року вбачається, що в постанові не був зазначений технічний засіб, яким здійснено відеозапис, хоча відповідачами надавався відповідний відеозапис.

Згідно п. 9.2 «б» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами) водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, на відповідача - Моісєєву І.К., як на суб'єкта владних повноважень покладається обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, в основу якого було покладено, доведений на її думку факт, що позивач не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті.

В судовому засіданні позивач заперечував той факт, що 29.05.2018 року в м. Ізмаїлі по просп. Суворова, 31 керуючи автобусом Рута - 25 реєстраційний номер НОМЕР_1 він не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті.

На дослідженому в судовому засіданні відеозапису зафіксовано рух автобусу Рута - 25 реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1 з проспекту Мира кут. вул. Кишинівської до вул. Шевченко кут вул. Краснодонської в м. Ізмаїлі, тобто даний відеозапис не підтверджує факт вчинення позивачем правопорушення по просп. Суворова, 31. Крім цього, з постанови від 29 травня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1, нібито, вчинив правопорушення 29.05.2018 року о 09 год. 48 хв., при цьому досліджений відеозапис фіксує рух автобусу з 09 год. 37 хв. до 09 год. 41 хв.

З виписки з фіксації руху по приборам навігації автобусу Рута-25, реєстраційний номер НОМЕР_1 по маршруту № 5 в м. Ізмаїлі, яке проводить приватне підприємство «ВІМС -ІЗМАІЛ» вбачається, що 29.05.2018 року автобус з 09 год. 43 хв. до 10 год. 08 хв. перебував на зупинці «База порту», яка знаходиться не по просп. Суворова, 31.

З матеріалів справи вбачається, що доказами винності позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП є лише постанова у справі про адміністративне правопорушення. В той час, як відповідачем - Моісєєвою І.К. не залучено жодного свідка або іншого учасника дорожнього руху, не надано належного відеозапису, на якому було б відображено момент вчинення позивачем адміністративного правопорушення, чи будь-яких інших доказів передбачених ст.251 КУпАП.

Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17, № рішення 73700340, головуючий - Стрелець Т.Г.

Розгляд справ про адміністративне правопорушення, визначених ч.2 ст. 122 КУпАП належить до компетенції Національної поліції, що, у відповідності до абзацу 2 ст. 258 КУпАП та п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. №1395 виключає необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст.258 КУпАП, зі змісту яких вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП також передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Таким чином, співробітник патрульної поліції має право не складати протокол про адміністративне правопорушення і виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 14.03.2018 у справі №760/2846/17.

Як було встановлено в судовому засіданні другий відповідач - Управління патрульної поліції в Одеській області не має відношення до прийняття оскаржуваної постанови, тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню тільки в частині вимог дорядового поліції інспектора 4 батальйону 1 роти Моісєєвої Ірини Костянтинівни Управління патрульної поліції в Одеській області.

Враховуючи, що відповідачем - Моісєєвою І.К. не було надано жодного допустимого, достовірного та достатнього доказу, який міг би підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 420569 від 29.05.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та стягнення штрафу в розмірі 425 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій рядового поліції інспектора 4 батальйону 1 роти Моісєєвої Ірини Костянтинівни Управління патрульної поліції в Одеській області щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП не підлягають задоволенню в зв'язку з тим, що на підставі ч. 3 ст. 286 КАС України суд позбавлений права визнавати протиправними дій суб'єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до рядового поліції інспектора 4 батальйону 1 роти Моісєєвої Ірини Костянтинівни Управління патрульної поліції в Одеській області, Управління патрульної поліції в Одеській області про визнання дій протиправними, скасування постанови та закриття провадження по справі - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 420569 від 29.05.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та стягнення штрафу в розмірі 425 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 11 вересня 2018 року.

Суддя: О.Я.Присакар