Справа № 2а-17928/10/2670
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2011-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 квітня 2011 року № 2а-17928/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.;

при секретарі Мальчик І.Ю.,

за участю сторін:

представника позивача -Мельника Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва до суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 1800,00 грн. ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 1800,00 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що внаслідок несплати відповідачем єдиного податку у 2009 році виник податковий борг в сумі 1800, 00 грн.

В позовній заяві позивач просить суд стягнути з суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2 суму податкового боргу з єдиного податку на підприємницьку діяльність з фізичних осіб у розмірі 1800,00 грн. на р/р 0009, код платежу 16050200, одержувач -УДК у Святошинському районі м. Києва, ідентифікаційний код 26077945, банк ГУ ДКУ у м. Києві, МФО 820019.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача в судове засідання повторно не прибув, про причини не прибуття суд не повідомив. Заяв про розгляд справи за відсутності представника відповідача до суду не надходило. Судові повістки, направлені на адресу відповідача повернулися до суду з відміткою відділення поштового зв'язку про незнаходження відповідача за вказаною адресою.

Згідно п. 11 ст. 35 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

З огляду на положення ст. 35, 128 КАС України адміністративна справа розглядалася і вирішувалася без участі даної особи.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд дійшов наступних висновків:

Відповідач -ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємць, Святошинською районною у місті Києві державною адміністрацією 25.09.2008 року за кодом - НОМЕР_1, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, копія якого наявна в матеріалах справи.

15 грудня 2008 року відповідач звернувся до ДПІ у Святошинському р-ні з заявою № 10556 про застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, та обрав способом оподаткування своїх доходів, одержаних від здійснення підприємницької діяльності сплату єдиного податку, запровадженого Указом Президента України від 03.07.1998 р. №727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва».

Відповідачем на ім'я ОСОБА_2 видано свідоцтво №456 від 12.01.2009 р. серії Є № 673087 про сплату єдиного податку.

Пунктом 2 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" передбачено, що ставка єдиного податку для суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць. Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Як вбачається з наведених норм, обов'язок зі сплати єдиного податку суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою ставиться в залежність лише від належної реєстрації такої особи як суб'єкта підприємницької діяльності та застосування ним спрощеної системи оподаткування у відповідності з вимогами законодавства.

Як зазначалось вище, відповідач зареєстрований як платник податків та застосовує спрощену систему оподаткування, що покладає на нього обов'язок сплачувати єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначення процедури оскарження дій органів стягнення встановлюється Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами"(далі - Закон № 2181-ІІІ), який є спеціальним законом з питань оподаткування.

Відповідно до п. 1.2 ст. 1 зазначеного Закону податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Пунктом 1.3 ст. 1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податковий борг (недоїмка) визначається як податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Як вбачається з вищенаведеного, податкове зобов'язання відповідача не було сплачене в установлені строки, а відтак таке зобов'язання визнається судом податковим боргом.

Відповідно до пп. 6.2.1. п. 6.2 ст. 6 зазначеного Закону у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Виконуючи визначену норму Закону, в зв'язку з добровільною несплатою самостійно узгодженого податкового зобов'язання відповідачу було надіслано листом з повідомленням про вручення, першу податкову вимогу № 1/505 від 08.04.2009 р. на загальну суму 200, 00 грн.

31.05.2010 р. позивачем складено акт № 7/24-035 щодо неможливості вручення відповідачу податкової вимоги у зв'язку з незнаходженням відповідача та за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до розділу б п. 6.2.3 п. 6.2 ст. 6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" відповідачу надіслано другу податкову вимогу № 2/1860 від 25.06.2010 р.

Відповідно до п. 6.3.2. п. 6.3 ст. 6 Закону № 2181-ІІІ у разі коли у платника податків, якому було надіслано першу податкову вимогу, виникає новий податковий борг, друга податкова вимога має містити суму консолідованого боргу. При цьому окрема податкова вимога щодо такого нового податкового боргу не виставляється.

Консолідованим вважається борг, визначений у першій податковій вимозі, збільшений на суму нового податкового боргу, що виник до виставлення другої податкової вимоги.

Відповідач податковий борг у розмірі 1800, 00 грн., визначений у податкових вимогах самостійно не погасив.

Відповідальність за несвоєчасність сплати податкових зобов'язань платники податків несуть у відповідності з законодавством України. Примусове стягнення податкового боргу, передбачене законодавством України - процедура погашення податкового боргу платника податків шляхом звернення стягнення на активи відповідного платника податків.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону № 2181-ІІІ активами платника податків є кошти, матеріальні та нематеріальні цінності, що належать юридичній або фізичній особі за правом власності або повного господарського відання.

Відповідно до пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 зазначеного Закону активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Відповідно до пункту 11 статті 10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" Державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене суд, прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2 суму податкового боргу з єдиного податку на підприємницьку діяльність з фізичних осіб у розмірі 1800,00 грн. на р/р 0009, код платежу 16050200, одержувач -УДК у Святошинському районі м. Києва, ідентифікаційний код 26077945, банк ГУ ДКУ у м. Києві, МФО 820019.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 26.04.11 р.

Суддя Є.В. Аблов