Справа № 2а-6126/11/2670
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2011-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 липня 2011 року № 2а-6126/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії:

головуючого судді Аблова Є.В.;

судді Амельохіна В.В.,

судді Федорчука А.Б.,

при секретарі Мальчик І.Ю.,

за участю сторін:

представників позивача -Слупко О.М., Семерей П.І.,

представників відповідача -Клименко Ю.С., Поташева С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Телемережі України»до Національної комісії з питань регулювання зв'язку України про визнання не чинним рішення ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Національної комісії з питань регулювання зв'язку України про визнання не чинним рішення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ліцензійні умови здійснення діяльності у сфері телекомунікацій з надання послуг з технічного обслуговування і експлуатації телекомунікаційних мереж, мереж ефірного теле- та радіомовлення, проводового радіомовлення та телемереж підлягають скасуванню, оскільки всупереч положенням ст. 44 Закону України «Про телекомунікації»ліцензійні умови встановлюють такі вимоги, які оператор телекомунікацій не може виконати.

В позовній заяві позивач просить суд визнати незаконними та не чинними з моменту їх прийняття ліцензійні умови здійснення діяльності у сфері телекомунікацій з надання послуг з технічного обслуговування і експлуатації телекомунікаційних мереж, мереж ефірного теле- та радіомовлення, проводового радіомовлення та телемереж, затверджені рішенням Національної комісії з питань регулювання зв'язку України від 11.11.10 р. №513, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 30.11.10 р. №1200/18495.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали повністю.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали повністю та зазначили, що оскаржувані ліцензійні умови прийняті відповідно до вимог чинного законодавства посилаючись на обставини викладені в запереченнях проти адміністративного позову.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши представників позивачів, представників відповідачів, суд дійшов наступних висновків:

Судом встановлено, що 11.11.10 р. рішенням Національної комісії з питань регулювання зв'язку України затверджено Ліцензійні умови здійснення діяльності у сфері телекомунікацій з надання послуг з технічного обслуговування і експлуатації телекомунікаційних мереж, мереж ефірного теле- та радіомовлення, проводового радіомовлення та телемереж, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 30.11.10 р.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 18, ч.2 ст. 44 Закону України «Про телекомунікації»та п.2 ч.1 ст. 14 Закону України «Про радіочастотний ресурс України» Національна комісія з питань регулювання зв'язку України вповноважена видавати ліцензійні умови, що містить вичерпний перелік організаційних, кваліфікаційних, технологічних та інших спеціальних вимог, обов'язкових для виконання при здійсненні діяльності у сфері телекомунікацій, що підлягає ліцензуванню та користуванню радіочастотним ресурсом України.

Згідно зі статтями 9, 13 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності»для отримання пропозицій та зауважень проект Ліцензійних умов та аналіз регуляторного впливу оприлюднено на веб-сайті Національної комісії з питань регулювання зв'язку України.

Представник відповідача зазначив, а представник відповідача не заперечував, що відповідно до Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, затвердженого постановою КМУ від 28.12.92 № 731, Національна комісія з питань регулювання зв'язку України погодила з Антимонопольним комітетом України, Державним комітетом України з питань регуляторної політики та підприємництва. Міністерством юстиції (щодо відповідності положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини) проект Ліцензійних умов.

На підставі статей 18, 44 Закону України «Про телекомунікації»оскаржувані Ліцензійні умови затверджено на засіданні Національної комісії з питань регулювання зв'язку України 11.11.2010 за №513, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.11.2010 за №1200/18495 та опубліковано в офіційному бюлетені Національної комісії з питань регулювання зв'язку України.

Пунктом 1.12 Ліцензійних умов визначено, що до заяви про видачу ліцензії додаються документи згідно зі статтею 45 Закону України «Про телекомунікації». Зокрема, документи, що підтверджують фінансові можливості суб'єкта господарювання. Перелік таких документів наведено в Додатку 2 Ліцензійних умов.

Заявник може надавати інші документи, що підтверджують його фінансові можливості здійснювати діяльність у сфері телекомунікацій з надання послуг з технічного обслуговування і експлуатації мереж.

Основні вимоги до фінансової звітності суб'єктів господарювання встановлено Наказом Міністерства фінансів України від 31.03.1999 № 87 «Про затвердження Положень (стандартів) бухгалтерського обліку», зареєстрований Міністерством юстиції України 21.06.1999 за № 391/3684. Пунктом 13 зазначеного наказу передбачено, що перший звітний період новоствореного підприємства може бути меншим за 12 місяців, але не може бути більшим за 15 місяців.

Суб'єкт господарювання, який лише розпочинає свою діяльність або проводить її менше одного року зобов'язаний надати відповідні документи, що підтверджують його фінансову спроможність здійснювати заявлену діяльність.

Оскільки оскаржуваними ліцензійними умовами не обмежений перелік документів для отримання ліцензії та надано право ліцензіату надати інші документи, які б підтверджували його фінансові можливості, суд за таких обставин вважає посилання позивача щодо неможливості ним виконати таку вимогу, як суб'єкту господарювання необґрунтованими.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про радіочастотний ресурс України»загальні користувачі радіочастотного ресурсу України поділяються на такі групи: суб'єкти господарювання, які користуються радіочастотним ресурсом України для надання телекомунікаційних послуг, за винятком розповсюдження телерадіопрограм; суб'єкти господарювання, які здійснюють розповсюдження телерадіопрограм із застосуванням власних або орендованих радіоелектронних засобів; технологічні користувачі і радіоаматори - юридичні чи фізичні особи, які користуються радіочастотним ресурсом України без надання телекомунікаційних послуг.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про радіочастотний ресурс України»дозвіл на експлуатацію радіоелектронного засобу або випромінювального пристрою є документом, який засвідчує право власника конкретного радіоелектронного засобу або випромінювального пристрою на його експлуатацію протягом визначеного терміну в певних умовах.

Згідно частини другої статті 30 Закону України «Про радіочастотний ресурс України»користування радіочастотним ресурсом України здійснюється на підставі ліцензій на користування радіочастотним ресурсом України та дозволів на експлуатацію - суб'єктами господарювання, які користуються радіочастотним ресурсом України для надання телекомунікаційних послуг; ліцензій на мовлення виданих Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення, та дозволів на експлуатацію -суб'єктами господарювання, які користуються радіочастотним ресурсом України для розповсюдження телерадіопрограм телерадіоорганізаціями; дозволів на експлуатацію - спеціальними технологічними користувачами та радіоаматорами.

Частинами 2,3 ст. 39 Закону України «Про телерадіомовлення»передбачено, що для розповсюдження телерадіопрограм та передач у багатоканальній телемережі суб'єкти господарювання повинні отримати відповідну ліцензію Національної ради з питань телебачення і радіомовлення.

Тобто користувачем радіочастотного ресурсу України, який здійснює розповсюдження телерадіопрограм у ефірній багатоканальній телемережі є оператор телекомунікацій, який може не мати жодних договірних взаємовідносин з телеорганізаціями, телепрограми яких розповсюджуються у ефірній багатоканальній телемережі.

Враховуючи вищевикладені норми закону, вбачається, що робота радіоелектронних засобів мовлення без відповідного дозволу заборонена та надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації діючих радіоелектронних засобів без дозволів є незаконними.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про радіочастотний ресурс України»визначено умови застосування радіоелектронних засобів та випромінювальних пристроїв на території України, а саме: включення конкретного типу радіоелектронних засобів, випромінювальних пристроїв до реєстру радіоелектронних засобів, випромінювальних пристроїв, що можуть застосовуватися на території України; документальне підтвердження її відповідності стандартам (сертифікат відповідності).

Згідно з пунктом 6. 2 Ліцензійних умов для надання послуг з технічного обслуговування і експлуатації мережі ефірного радіомовлення ліцензіат повинен установлювати та експлуатувати радіоелектронні засоби мовлення, включені до реєстру радіоелектронних засобів та випромінювальних пристроїв, що можуть застосовуватись на території України в смугах радіочастот загального користування.

Отже, оператори телекомунікацій можуть отримувати дозволи на експлуатацію радіоелектронних засобів мовлення, при цьому обов'язковою умовою надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації мереж ефірного телемовлення (радіомовлення) є наявність ліцензії на такий вид діяльності.

Слід зазначити, що в статті 24 Закону України «Про телекомунікації»визначено, що ліцензіат повинен використовувати технічні засоби телекомунікацій, застосування яких погоджено центральним органом виконавчої влади в галузі зв'язку і які мають документ про підтвердження відповідності вимогам нормативних документів у сфері телекомунікацій, виданий акредитованими в установленому порядку органами із сертифікації, перелік яких узгоджено з НКРЗ. Проте, здійснення діяльності з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації не виключає можливості встановлення власного телекомунікаційного обладнання в мережі, що обслуговується, оскільки відповідно до пункту 7.2 Ліцензійних умов, для технічного обслуговування і експлуатації мережі проводового радіомовлення ліцензіат має право встановлювати та експлуатувати необхідне телекомунікаційне обладнання.

Отже, на підставі вищевикладеного, суд вважає, що Національна комісія з питань регулювання зв'язку України при прийнятті оскаржуваних ліцензійних умов діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому суд приходить до висновку щодо необґрунтованості позовних вимог позивача та відсутності підстав для їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог товариству з обмеженою відповідальністю «Телемережі України» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений та підписаний колегією суддів 22.07.11 р.

Головуючий суддя Аблов Є.В.

Суддя Амельохін В.В.

Суддя Федорчук А.Б.