Справа № 820/2645/18
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Рубан В.В.

06 вересня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/2645/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Рєзнікової С.С.

суддів: Старостіна В.В. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2018 по справі № 820/2645/18, ухвалене в м. Харків, вул. Мар'їнська, 18-Б-3, 61004, о 09:50, повний текст рішення складено 11.06.2018р.

за позовом Громадянина В'єтнаму ОСОБА_1

до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11.04.2018р. позивач, громадянин В'єтнаму ОСОБА_1 (надалі - позивач), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області (надалі - відповідач), у якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківський області в нездійсненні оформлення та видачі громадянину В'єтнаму ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідки на постійне проживання в Україні замість втраченої посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 06.07.2011 року за заявою від 20.03.2018 року;

- зобов'язати Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківський області здійснити оформлення та видачу громадянину В'єтнаму ОСОБА_1

року народження посвідку на постійне проживання в Україні замість втраченої посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 06.07.2011 року за заявою від 20.03.2018 року.

- стягнути з Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківський області на користь громадянина В'єтнаму ОСОБА_1 року народження 704 гривні 80 копійок здійснених ним судових витрат по сплаті судового збору та 6000 грн. з оплати правничої допомоги.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 20.03.2018 року позивач звернувся з письмовою заявою до Слобідського РВ у м. Харкові Головною управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якій просив видати йому нову посвідку на постійне проживання в Україні, замість втраченої посвідки на постійне проживання в Україні НОМЕР_1 від 06.07.2011 року в порядку, встановленого для її обміну. Позивачем було надано усі необхідні документи, визначені законодавством та сплачено необхідні платежі. Слобідським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківський області заяву про обмін посвідки па постійне проживання в Україні та документи позивача було прийнято та надіслано до ГУ ДМС України в Харківський області для прийняття рішення. Проте, ГУ ДМС України в Харківській області, у встановлений законом строк, не здійснив оформлення позивачу нової посвідки на постійне проживання в Україні. Позивач вважає, що з боку ГУ ДМС України в Харківський області має місце порушення законодавства України, порушення прав, свобод та законних інтересів позивача.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2018р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківський області в нездійсненні оформлення та видачі громадянину В'єтнаму ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідки на постійне проживання в Україні замість втраченої посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 06.07.2011 року за заявою від 20.03.2018 року;

Зобов'язано Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківський області здійснити оформлення та видачу громадянину В'єтнаму ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідку на постійне проживання в Україні замість втраченої посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 06.07.2011 року за заявою від 20.03.2018 року.

Стягнуто з Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківський області (61057, м.Харків, вул. Римарська, 24, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1) витрати зі сплати судового збору у розмірі 704 гривні 80 копійок (сімсот чотири грн. 80 коп.)

Стягнуто з Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківський області (61002, м. Харків, вул. Римарська, 24, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1) витрати пов'язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 6000 грн. (шість тисяч грн. 00 коп.).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права.

30.08.2018р. позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

06.09.2018р. представником позивача подано до суду апеляційної інстанції заяву з питань відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, вважає, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином В'єтнаму, паспорт НОМЕР_2 від 14.03.2018 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням ВГІРФО ГУМВС України в Харківський області позивачу на підставі Закону України «Про Імміграцію» наданий дозвіл на імміграцію в Україну та документовано посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 06.07.2011 року.

05.02.2018 року позивач за допомогою адвоката, у рамках надання правничої допомоги, звернувся до ГУ ДМС України в Харківській області із адвокатським запитом.

06.07.2011 року ГУ ДМС України в Харківській області надано відповідь № 6301.8.1-2545/6301.8.1.1-18 від 12.02.2018 року на адвокатський запит №АЗ-30/18 від 05.02.2018 року, якою інформовано, що громадянин В'єтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозвіл на імміграцію в Україну отримав 30.06.2011 року на підставі п.6 ч.2 ст.4 Закону України «Про імміграцію». Зазначено, що рішення щодо скасування дозволу на імміграцію, посвідки на постійне проживання гр. В'єтнаму ОСОБА_1 ГУ ДМС України в Харківській обласні не приймалось.

Відповідно до довідки Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській обласні №61/1369 від 21.11.2017 року у провадженні Київського ВП ГУ НП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження N 0004369, розпочате за заявою гр. В'єтнаму ОСОБА_1 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України за фактом відкритого викрадення майна, яке мало місце 13.11.2017 року на ТЦ «Барабашово» в м. Харкові.

Згідно довідки серед викрадених документів, зокрема, була посвідка на постійне проживання в Україні гр. В'єтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того, визначено, що серед знайдених документів, документів на ім'я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 не має.

20.03.2018 року позивач звернувся з письмовою заявою до Слобідського РВ у м. Харкові Головною управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якій просив видати йому нову посвідку на постійне проживання в Україні, замість втраченої посвідки на постійне проживання в Україні НОМЕР_1 від 06.07.2011 року в порядку, встановленого для її обміну. Позивачем було надано необхідні документи, визначені законодавством та сплачено необхідні платежі.

Слобідським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківський області заяву про обмін посвідки па постійне проживання в Україні та документи позивача було прийнято та надіслано до ГУ ДМС України в Харківський області для прийняття рішення.

Проте, ГУ ДМС України в Харківській області, у встановлений законом строк, не здійснив оформлення позивачу нової посвідки на постійне проживання в Україні.

Підставою отримання позивачем дозволу на імміграцію є шлюб із громадянкою СРВ ОСОБА_2, Головним управлінням здійснено перевірку матеріалів дружини позивача.

21.02.2018 року ГУ ДМС України в Харківській області направлено запит №2288/1/3201-18 до УДМС України в Київській області для з'ясування законності надання дозволу на імміграцію в Україну та документування посвідкою на постійне проживання в Україні громадянки СРВ ОСОБА_2.

28.02.2018 року на адресу ГУ ДМС України в Харківській області надійшла відповідь на вищезазначений запит, якою повідомлено, що рішення ВГІРФО ГУ МВС України в Київській області про документування громадянки СРВ ОСОБА_2 посвідкою на постійне проживання в Україні прийняте з порушенням вимог законодавства. Також зазначено, що станом на теперішній час Управлінням ДМС України в Київській області розглядається питання щодо скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці СРВ ОСОБА_2.

На підставі вказаного ГУДМС України в Харківській області залишило без розгляду заяву позивача, у зв'язку із чим повернуло на доопрацювання матеріали справи громадянина СРВ ОСОБА_1 для перевірки законності надання дозволу на імміграцію в Україну та обміну посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку із втратою до територіального підрозділу, де документи були прийняті.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Так, відповідно до абз. 6 ст. 1 Закону України "Про імміграцію", посвідка на постійне проживання - документ, що підтверджує право іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні.

Згідно з Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 р. № 251 (надалі - Порядок № 251), цей Порядок визначає механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання.

Відповідно до п. 2 Порядку № 251, заяви для оформлення посвідок подаються іноземцями та особами без громадянства до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання. Зразки заяв та порядок їх розгляду визначаються МВС.

Згідно з п. 3 Порядку № 251, для оформлення посвідки на постійне проживання разом із заявою подаються: 1) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після пред'явлення повертається), та його копія; 2) переклад українською мовою сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку; 3) копія рішення про надання дозволу на імміграцію; 4) квитанція про сплату державного мита або документ, який підтверджує наявність пільг щодо його сплати; 5) чотири фотокартки іноземця та особи без громадянства розміром 3,5 х 4,5 сантиметра (на матовому папері); 6) копія виданої податковим органом довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (у разі її наявності).

Відповідно до ст. 22 Порядку № 251, у разі пошкодження чи втрати посвідки іноземець та особа без громадянства може звернутися за отриманням нової посвідки в порядку, встановленому для її обміну чи продовження строку її дії, до територіального органу або підрозділу ДМС за місцем проживання.

Згідно з п. 11 Порядку № 251, за результатами розгляду заяви протягом семи днів (для оформлення посвідки на постійне проживання) або не більш як 15 днів (для оформлення посвідки на тимчасове проживання) з дня подання всіх визначених цим Порядком документів приймається рішення про видачу або відмову у видачі посвідки, яке затверджується Головою ДМС, а у разі його відсутності - заступником Голови ДМС чи начальником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником. У заяві робиться відмітка про прийняте рішення або зазначаються причини відмови у видачі посвідки.

Відповідно до п. 17 Порядку № 251, рішення про відмову у видачі посвідки іноземцеві та особі без громадянства приймається в разі: 1) необхідності забезпечення національної безпеки або охорони громадського порядку; 2) необхідності охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні; 3) коли паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований або не відповідає встановленому зразку чи належить іншій особі; 4) подання завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів; 5) коли виявлено факти невиконання ними рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов'язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в'їзду в Україну (для осіб, що отримують посвідку на тимчасове проживання); 6) інших випадках, передбачених законами.

На час судового розгляду справи, втрачена посвідка на постійне проживання в Україні позивача не скасована і є дійсною та судом не встановлено підстав, визначених п. 17 Порядку № 251, для прийняття рішення про відмову у видачі посвідки позивачу.

Стосовно вимог про відшкодування витрат на правову допомогу, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За приписами п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження витрат сплати правової допомоги, наданої протягом розгляду справи, представником позивача надано до матеріалів справи: копію договору про надання правової допомоги № Д-12/18 від 02.02.2018 р. із адвокатом ОСОБА_3, додаткової угоди № 2 до договору про надання правової допомоги № Д-12/18 від 02.02.2018 року, копію довідки ПАТ КБ "ПриватБанк" про відкриття розрахункового рахунку на ім'я ОСОБА_3, копії квитанцій ПАТ КБ "ПриватБанк" про сплату послуг 12.04.2018 року, 13.04.2018 року, 19.04.2018 року в загальній сумі 6000 грн., копію акту виконаних робіт № 1 від 16.05.2018 р. до договору про надання правової допомоги № Д-12/18 від 02.02.2018 року, копії звітів по дебетовим та кредитовим операціях по рахунку адвоката ОСОБА_3 № НОМЕР_3 за квітень 2018 року.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що витрати на професійну правничу допомогу, надану протягом розгляду справи у суді в розмірі 6000,00 грн. підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції від 01.06.2018р. відповідає вимогам ст. 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Стосовно поданої представником позивача 06.09.2018р. заяви з питань відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов'язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, слід враховувати, що за змістом статті 139 КАС України розподілу підлягають усі здійснені документально підтверджені судові витрати.

Матеріали справи містять копію договору про надання правової допомоги №Д-12/18 від 02.02.2018, копію додаткової угоди №2 від 02.02.2018 до Договору № Д-12/18 від 02.02.2018, копія довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» про відкриття розрахункового рахунку на ім'я ОСОБА_3, копії квитанцій про оплату послуг від 13.07.2018р., від 30.07.2018р., копія акту виконаних робіт №2 від 06.09.2018 до договору №Д-12/18 від 02.02.2018, копія звіту банку ПАТ КБ «Приватбанк» за р/рахунком НОМЕР_3.

З урахуванням розміру задоволених позовних вимог, суми підтверджених судових витрат, понесених позивачем в ході розгляду даної справи, відшкодуванню на користь позивача підлягає сума 2900 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області залишити без задоволення .

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2018 по справі № 820/2645/18 залишити без змін.

Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (61002, м. Харків, вул. Римарська, 24, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_2) витрати пов'язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 2900 грн. (дві тисячі дев'ятсот грн. 00 коп.).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.С. Резнікова
Судді(підпис) (підпис) В.В. Старостін А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 10.09.2018.