Справа № 214/2210/18
Суддя: Хомініч С. В.
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/2210/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 вересня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючої судді Хомініч С.В.,

секретар судового засідання - Горбунова Л.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 214/2210/18

за позовною заявою ОСОБА_1

до інспектора патрульної поліції роти №3 батальйону №36 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Федорова Артура Леонідовича

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою 06.04.2018, в якій просив суд скасувати постанову серії ВР №244906 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 425 грн. винесену старшим лейтенантом поліції Федоровим А.Л.

Пред'явлені вимоги мотивовано тим, що 27.03.2018 інспектором ПП Федоровим А.Л. винесено відносно нього постанову серії ВР №244906 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, а саме за те, що він керуючи транспортним засобом VOLKSVAGEN PASSAT номерний знак НОМЕР_1, 27.03.2018 о 07 год. 53 хв. в м. кривий Ріг по вул. П. Глазового в районі будинку № 19 порушив правила обгону та здійснив обгін на нерегульованому пішохідному перехресті, чим порушив вимогу п. 14.6 (в) ПДР України. Вважав оскаржувану ним постанову незаконною та винесеною інспектором ПП з допущенням грубих порушень процесуальних норм під час її розгляду. Так, інспектор не врахував його доводи стосовно того, що він здійснив обгін поодинокого транспортного засобу, швидкість руху якого менша 30 км/год., що не заборонено ПДР України. Також розглянувши справу про адміністративне правопорушення на місці зупинки керованого ним транспортного засобу, відповідач унеможливив виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Вважав, що під час винесення оскаржуваної ним постанови відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки його автомобіля, в той час як закон дозволяє розглядати справи про адміністративне правопорушення виключно за місцем вчинення, тобто в розумінні ст.276 КУпАП, положень Рішення Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 за місцезнаходженням органу, який уповноважений їх розглядати - УПП в м. Кривому Розі ДПП по вул. Волгоградська 11 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Свідки, які могли б підтвердити факт правопорушення відсутні. Також місцем вчинення правопорушення зазначено вул. П. Глазового, буд. № 19, але цей будинок знаходиться в дворах, поруч з ним не проходить автомобільна дорога. Тому він не міг вчинити правопорушення саме в цьому місці.

Не погоджуючись з пред'явленими вимогами, в порядку ст.47 КАС України 05.05.2018 відповідач подав відзив на позовну заяву (а.с.24-30), в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, посилаючись на їх безпідставність. Свої заперечення мотивував тим, що 27.03.2018 під час здійснення патрулювання в м. Кривому Розі по вул. Павла Глазового, біля буд. № 15 був помічений транспортний засіб VOLKSVAGEN PASSAT номерний знак НОМЕР_1, який здійснив обгін іншого транспортного засобу ближче 50 метрів від нерегульованого пішохідного переходу. Після виявлення порушення ПДР України, він зупинив автомобіль позивача, відрекомендувався відповідно до ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», повідомив причину зупинки та попрохав водія пред'явити водійське посвідчення та документи на транспортний засіб. Попередньо роз'яснивши ОСОБА_1 його процесуальні права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, він розглянув справу про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу - місці скоєння правопорушення, що не суперечить ч.6 ст.276 КУпАП, Рішенню Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 та характеру здійснення провадження, яке є спрощеним. Будь-яких обмежень процесуальних прав водія з його боку не було. На переконання інспектора, розгляд справи ним проведено належним чином, об'єктивно, з наданням правової оцінки всім обставинам і наявним доказам, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Доказів зворотному позивач суду не надав.

22.05.2018 представник позивача надав суду відповідь на відзив (а.с. 35-36), в яких просив скасувати постанову серії ВР № 244906 від 27.03.2018, посилаючись на те, що ПДР він не порушував, дорожні знаки по обмеженню швидкості, які розташовані по цій дорозі втратили свою дію після перехрестя. Автомобіль, що їхав попереду нього мав швидкість меншу ніж 30 кг/год. При цьому швидкість транспортних засобів не може бути меншою ніж 40 км/год. Повторно наголосив, що не вчиняв будь-яких порушень за адресою: вул. Павла Глазового буд. № 19.

12.06.2018 відповідач надав суду заперечення на відповідь на відзив позивача (а.с. 47-50), які аналогічні відзиву.

12.0.72018 представник позивача подав заперечення по справі, аналогічні по позиції позову та відповіді на відзив (а.с. 52-57).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності сторін та інших учасників справи з урахуванням їх позиції та попередньо поданих заяв про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

27.03.2018 інспектором ПП Федоровим А.Л. винесено постанову серії ВР №244906 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП у зв'язку з порушенням п.14.6. «в» ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. в дохід держави (а.с. 6).

Винесення оскаржуваної позивачем постанови мотивовано тим, що 27.03.2018 о 07 год. 53 хв. в м. Кривий Ріг, по вул. вул. П. Глазового в районі будинку № 19 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом VOLKSVAGEN PASSAT номерний знак НОМЕР_1, порушив правила обгону та здійснив обгін на нерегульованому пішохідному перехресті, чим порушив вимогу п. 14.6 (в) ПДР України.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Так, п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.2 ст.122 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення інспектором ПП Федоровим А.Л., як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечить ст.276 КУпАП, з попереднім роз'ясненням ОСОБА_1 як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, його процесуальних прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що підтверджується підписом позивача в постанові про адміністративне правопорушення від 27.03.2018.

Разом з тим, оскільки предметом оскарження є постанова по справі про адміністративне правопорушення, перевіряючи правомірність її винесення суб'єктом владних повноважень, суд зобов'язаний перевірити наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть.

Згідно з п.п.14.6 «в» ПДР України, обгін заборонено ближче ніж за 50 м. перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом.

Як визначено ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В КУпАП та КАС України визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та її перегляду судом у випадку оскарження, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. В даній категорії справ відповідач як суб'єкт владних повноважень, повинен зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача та його заперечення проти пред'явленого йому обвинувачення, адже в силу ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Поміж іншим, у рішеннях від 30.05.2013 у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що «…формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

Вважаючи неправомірною постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що він взагалі не рухався в м. Кривому Розі, по вул. П. Глазового, біля буд. № 19 та не здійснював обгін.

Судовим розглядом встановлено, що в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ВР №244906 від 27.03.2018 місцем вчинення адміністративного правопорушення зазначена вул. Павла Глазвого, біля буд. № 19. При цьому, як зазначає сам відповідач в своєму відзиві на позов, під час патрулювання 27.03.2018 у м. Кривому Розі по вул. П. Глазовогобіля буд. №15 ним був помічений транспортний засіб позивача, який здійснив обгін іншого транспортного засобу ближче 50 метрів від нерегульованого пішохідного переходу. Позивач також зазначає, що не проїжджав поруш з буд. № 19 по вул. П. Глазового в м. Кривому Розі, який стоїть у дворах будинків та поряд з ним не проходить автомобільна дорога. Надані позивачем фотокартки з зображенням буд № 15 та № 4 по вул. Павла Глазового, відповідають зображенню зі стоп кадру наданого відповідачем. Відповідно до яких видно, що позивач проїхав біля буд. № 15 а не № 19 по вул. П. Глазового в м. Кривому Розі.

Відповідно до змісту ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об'єктивних і суб'єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об'єкт, об'єктивну і суб'єктивну сторони та суб'єкта правопорушення.

Об'єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, передбачає необхідність обов'язкового зазначення місця його вчинення. В цьому випадку це розташування пішохідного переходу, на якому позивач здійснив обгін іншого транспортного засобу.

Так, в оскаржуваній поставі зазначено, що інкриміноване позивачу адміністративне правопорушення ним вчинене біля буд. № 19 по вул. П. Глазового в м. Кривому Розі. При цьому позивач заперечує фак того, він взагалі проїжджав біля буд. № 19 по вул. Павла Глазового та біля нього навіть не знаходиться нерегульований пішохідний перехід. Також у відзиві на позов відповідач зазначає, що також, знак нерегульованого пішохідного переходу знаходиться біля буд. № 15 по вул. Павла Глазового в м. Кривому Розі.

Так, судом встановлено, що при складанні оскаржуваної постанови інспектором патрульної поліції порушено вимоги щодо її заповнення та невірно заповнено місце вчинення адміністративного. Отже, інспектором УПП у постанові належним чином не розкрито об'єктивну сторону правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин в діях ОСОБА_1 не встановлено ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, у зв'язку з чим постанова про притягнення останнього до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Жодних інших доказів, які вказували б на наявність в діях позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності, відповідачем до постанови не долучено та в підтвердження своїх заперечень не надано.

Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За даних обставин заперечення, наведені відповідачем без їх доказового підтвердження, спростовуються обґрунтованою позицією позивача, котра в сукупності з наявними доказами, рядом сумнівів щодо доведеності його вини, які в силу ст.63 Конституції України тлумачаться на його користь, є свідченням недоведеності наявності в діях ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративний суд має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, всі разом та кожне окремо, вищевикладені порушення наведених у тексті норм говорять про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ВР №244906 від 27.03.2018 відносно водія ОСОБА_1 складена з грубими порушеннями, процесуальні документи та докази по справі - є не допустимими, а також не достатніми для доведення вини ОСОБА_1

Враховуючи сукупність викладених обставин та недоведеність правомірності винесення інспектором ПП Федоровим А.Л. постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 244906 від 27.03.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., недоведеність події вчинення позивачем правопорушення, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред'явлених ним вимог та необхідність їх задоволення із скасуванням оскаржуваної ним постанови.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, звільненого від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, тому судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Підстави, визначені ст.371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №3 батальйону №36 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Федорова Артура Леонідовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Постанову серії ВР №244906 від 27.03.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, винесену інспектором патрульної поліції роти №3 батальйону №36 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Федоровим Артуром Леонідовичем - скасувати, а справу закрити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його ухвалення через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач: інспектор патрульної поліції роти №3 батальйону №36 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Федоров Артур Леонідович, РНОКПП невідомий, адреса робочого місця: вул. Волгоградська 11, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Рішення суду складено та підписано 06.09.2018.

Суддя Хомініч С.В.