Справа № 807/57/18
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/6510/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Попка Я.С.
суддів Сеника Р.П., Гудима Л.Я.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року, ухвалене суддею Микуляк П.П., 11:31:47 год, м. Ужгород, дата складання повного тексту рішення 27 червня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

24.01.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить:
визнати незаконним рішення районної призовної комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.11.2017р. згідно протоколу №21 щодо ОСОБА_1 ;
визнати незаконним рішення обласної призовної комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно протоколу від 29.11.2017р. №15 щодо ОСОБА_1 ;
скасувати рішення районної призовної комісії Берегівського об`єднаного міського військового комісаріату від 28.11.2017 року згідно протоколу №21 щодо призову на строкову військову службу до місцевих стрілецьких і караульних частин призовника ОСОБА_1 ;
скасувати рішення обласної призовної комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно протоколу від 29.11.2017р. №21 про залишення без змін рішення районної призовної комісії Берегівського об`єднаного міського військового комісаріату від 28.11.2017 року згідно протоколу №21 відносно призовника ОСОБА_1 .
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на момент осіннього призову 16.10.2017 року у позивача закінчився термін відстрочки за Рішенням районної призовної комісії Берегівського ОМВК від 05.10.2010 року. Також, на момент закінчення терміну відстрочки у позивача був відсутній статус дитини-сироти, відповідно до вимог п.28 Порядку «Провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини», у зв`язку із досягнення ним двадцяти трьох річного віку, тобто ще у 2015 році. А у зв`язку із змінами законодавства, було підвищено призовний вік до 27 років. Тобто позивач на момент прийняття оспорюваних рішень був громадянином України, призовного віку у якого закінчилось право на відстрочку 16.10.2017, та який підлягає призову на строкову військову службу, відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Інші підстави, які надають можливість отримати відстрочку позивачем, в матеріалах справи відсутні. Відтак, рішення від 28.11.2017 року згідно протоколу №21 та рішення від 29.11.2017р. за протоколом №15 не підлягають скасуванню.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його прийнятим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального права та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржив його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що рішенням районної призовної комісії ОМВК 05.10.2010 року призовника ОСОБА_1 було визнано придатним до військової служби та на підставі ч.2 ст.17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» він отримав відстрочку від призову на строкову військову службу за сімейними обставинами до 16.10.2017 року, а саме до досягнення ним граничного для осіб призовного віку 25-річного віку, як сирота, про що було здійснено запис у виданому йому приписному свідоцтві. 28 листопада 2017 року ОСОБА_1 за суб`єктивних обставин прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою уточнення даних військового обліку та зміни записів в облікових документах, або їх заміни. У військовому комісаріаті ОСОБА_1 на підставі недостовірної інформації повідомили про те, що відстрочку від призову надає лише обласна призовна комісія ІНФОРМАЦІЯ_2 та для отримання останньої йому необхідно особисто прибути на засідання обласної призовної комісії та запропонували виїхати по місцю її дислокації разом із представником ОМВК наступного дня - 29.11.2017 року. Прибувши 29.11.2017 року на обласний збірний пункт ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач пройшов медичну комісію та отримав інформацію про те, що надання призовникам відстрочки від призову на строкову військову службу за сімейними обставинами здійснюється призовними комісіями районних (міських) військових комісаріатів за місцем військового обліку. В цей же день позивач був призваний на строкову військову службу та відправлений з ОЗП ОВК в складі команди для проходження військової служби.
Апелянт стверджує, що даний призов на строкову військову службу був здійснений відповідачами з порушенням нормативно-правових актів, які регламентують такий порядок його проведення.
Вказує на те, що на момент досягнення позивачем призовного віку він був сиротою. За правилами ч.3 ст.17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що діяв на момент отримання відстрочки від призову на строкову військову службу позивачем, відстрочка від призову на строкову військову службу за сімейними обставинами за власним бажанням може надаватися призовнику, який є сиротою. Така відстрочка надається до досягнення призовником граничного 25-річного віку, якщо він бажає скористатися нею. За приписом п.83 Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою КМУ 21.03.2002 року №325 призовник, який має право на відстрочку за сімейними обставинами, але не бажає нею скористатися, повинен подати відповідну письмову заяву на ім`я голови призовної комісії. Такої заяви позивач не подавав.
Отже, рішення районної призовної комісії Берегівського ОМВК від 28.11.2017 року згідно протоколу засідання №21р про призов на строкову військову службу позивача є незаконною.
Неправомірність прийнятого рішення районної призовної комісії також вбачається з наступних підстав: порушений конституційний принцип дії законів у часі, оскільки зміна ч.3 ст.17 та ст.15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не є пом`якшеною обставиною, яка могла би бути застосована до позивача.
Апелянт звертає увагу, що кінцевою датою роботи призовних комісій з врахуванням вручення повісток призовникам на відправку до обласного збірного пункту не пізніше ніж за п`ять днів до відправки повинно було бути 26 листопада 2017 року, а не 29 листопада 2017 року, що очевидно не узгоджується із нормами матеріального права. Також, фактом незаконних дій відповідача відносно позивача є порушення його трудових гарантій, оскільки згідно норми ст.44, 119 КЗпП України у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі двох мінімальних заробітних плат. За працівниками, призваними на строкову військову службу, до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову.
Згідно ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.
Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу правовідносин і закон, який їх регулює.
Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , позивач у неповнолітньому віці залишився без батьків в результаті їх смерті. Мати, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим виконкомом Свободянської сільської ради Берегівського району 14.11.2003р. (запис в книзі реєстрації актів про смерть за №19). Батько, ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим виконкомом Свободянської сільської ради Берегівського району 14.10.2009р. (запис в книзі реєстрації смертей за №25).
Рішенням районної призовної комісії Берегівського ОМВК від 05.10.2010р. позивач, на підставі ст.17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» отримав відстрочку від призову на строкову військову службу за сімейними обставинами до 16.10.2017 року, як сирота, тобто до досягнення 25-річного віку.
На момент осіннього призову 2017 року позивач до вищезазначеної категорії вже не відносився, а для проходження медичної та комісії чи для отримання відстрочки з інших підстав, у військовий комісаріат не з`являвся, що підтверджено протоколом засідання Берегівської районної призовної комісії № 12 від 30.10.2017р., яким стосовно позивача ОСОБА_1 прийнято рішення «З`ясувати причини неявки, викликати повторно»; протоколом засідання Берегівської районної призовної комісії № 12 від 30.10.2017 стосовно ОСОБА_1 прийнято рішення «Направити матеріали до правоохоронних органів» у зв`язку із неявкою до військового комісаріату під час проведення призову на строкову військову службу.
28.11.2017р. позивач прибув з власної ініціативи до Берегівського ОМВК. Відтак, протоколом засідання Берегівської районної призовної комісії № 21р від 28.11.2017 стосовно ОСОБА_1 прийнято рішення «Відмінити рішення «Направити матеріали до правоохоронних органів» та було призвано на строкову військову службу.
Прибувши 29.11.2017 року на обласний збірний пункт ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_7 ), позивачем особисто були отримані витяги з протоколів Берегівської районної призовної комісії від 28.11.2017 року №21р з висновком «призвати на строкову військову службу» та обласної призовної комісії від 29.11.2017 року №15 «про залишення рішення районної призовної комісії ОМВК без змін».
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон), також цей Закон визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
В силу ст.1 Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до ст.2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Строкову військову службу громадяни України проходять відповідно до законів України у Збройних Силах України та інших військових формуваннях з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь для збройного захисту Вітчизни.
Приписами ст.16 Закону визначено, що для проведення призову громадян України на строкову військову службу в районах (містах) утворюються призовні комісії. У склад цих комісій входять: голова комісії - заступник голови районної державної адміністрації (виконавчого органу міської ради); члени комісії; районний (міський) військовий комісар; заступник керівника районного (міського) органу управління освітою; заступник начальника районного (міського) органу внутрішніх справ; лікар, який організовує роботу медичного персоналу щодо медичного огляду призовників; психолог відповідного державного (комунального) закладу, розташованого на території району (міста)представники Збройних Сил України та інших військових формувань, громадських організацій, підприємств, установ і організацій за попереднім узгодженням з головою комісії; секретар комісії.
Персональний склад районної (міської) призовної комісії, графік засідань призовної комісії, порядок проведення та забезпечення заходів з організації призову громадян України на строкову військову службу затверджуються головою районної державної адміністрації (виконавчого органу міської ради).
На районні (міські) призовні комісії покладається, зокрема: організація медичного огляду призовників та призов громадян України на строкову військову службу з призначенням їх для служби у Збройних Силах України чи іншому військовому формуванні; надання призовникам відстрочки від призову на строкову військову службу на підставах, передбачених ст.17 цього Закону; звільнення призовників від призову на строкову військову службу на підставах, передбачених ст.18 цього Закону, взяття їх на облік військовозобов`язаних або виключення з військового обліку; внесення на розгляд призовної комісії вищого рівня клопотань щодо надання громадянам України відстрочок від призову на строкову військову службу у випадках, не передбачених цим Законом (ч.3 ст.16 Закону).
Згідно п.1 ст.15 Закону на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (далі - громадяни призовного віку).
Відповідно до вимог частин 1, 3 ст.17 Закону відстрочка від призову на строкову військову службу надається призовникам за рішенням районної (міської) призовної комісії відповідно до цього Закону за сімейними обставинами, станом здоров`я, для здобуття освіти та продовження професійної діяльності.
Відстрочка від призову на строкову військову службу за сімейними обставинами за власним бажанням може надаватися призовнику, який є особою з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.
Встановлено, що Берегівською районною призовною комісією у відповідності до ст.17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивачу ОСОБА_1 05.10.2010 року була надана відстрочка від призову на строкову військову службу за сімейними обставинами, як сироті, до 16.10.2017р.
Згідно ст.15 Закону (в редакції, чинній на 05.10.2010 року) на строкову військову службу в мирний час призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 25-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (далі громадяни призовного віку).
Законом України «Про внесення змін до законів України «Про військовий обов`язок і військову службу» та « Про засади запобігання і протидії корупції»» від 12.08.2014 року № 1634-VII у ч.3 ст.17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» слова «який є сиротою» замінили словами «який є особою з числа дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».
Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування»:
дитина-сирота дитина, в якої померли чи загинули батьки;
статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, - визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування;
особи із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування особи віком від 18 до 23 років, у яких у віці до 18 років померли або загинули батьки, та особи, які були віднесені до дітей, позбавлених батьківського піклування.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку проходження військової служби та питань соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час особливого періоду» від 15.01.2015 року № 116-VІІІ було внесено зміни у Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», де призовний вік було змінено з 25 до 27 років.
Згідно п.28 Порядку Провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 866, дитина втрачає статус дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, також у разі досягнення нею повноліття.
Встановлено, що на момент осіннього призову, а саме 16.10.2017 року, у позивача закінчився термін відстрочки за рішенням районної призовної комісії Берегівського ОМВК від 05.10.2010р.
Крім того, суд апеляційний суд звертає увагу, що на момент закінчення терміну відстрочки, у позивача був відсутній статус дитини-сироти відповідно до вимог п.28 Порядку Провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, у зв`язку із досягнення ним двадцяти трьох річного віку, ще у 2015 році. А у зв`язку із змінами законодавства, було підвищено призовний вік до 27 років.
Частиною 4 ст.16 Закону встановлено, що у разі втрати (зміни) підстав щодо надання призовникам відстрочки від призову на строкову військову службу, передбачених цим Законом, призовна комісія може скасувати (змінити) раніше прийняте нею рішення.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що на момент прийняття оспорюваних рішень ОСОБА_1 був громадянином України призовного віку, у якого закінчилось право на відстрочку 16.10.2017р., та який підлягає призову на строкову військову службу відповідно до ст.15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Докази про існування інших підстав, які надають можливість отримати відстрочку, в матеріалах справи відсутні.
Відтак, оскаржувані рішення від 28.11.2017 року згідно протоколу №21 та від 29.11.2017р. згідно протоколу №15 прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог.
Апелянтом не було надано доказів на підтвердження вимог апеляційної скарги.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року у справі № №807/57/18 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними та скасування рішень без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. П. Сеник
Л. Я. Гудим
Повне судове рішення складено 11.09.2018р.