Справа № 804/8226/17
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року Справа № 804/8226/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіБарановського Р. А.
за участі секретаря судового засіданняПетькової В.С.
за участі:
представника позивача представника відповідача Чернілевської І.В. Семенко Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу №804/8226/17 за позовом Приватного акціонерного товариства "Макіївський завод "Лазер" до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень і рішення щодо збільшення штрафної санкції по податковому повідомленню-рішенню,-

ВСТАНОВИВ:

06.12.2017р. Приватне акціонерне товариство "Макіївський завод "Лазер" (далі - ПАТ «МЗ «Лазер», підприємство, позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у якому позивач прохав суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 12.09.2017р. щодо збільшення грошового зобов'язання Приватному акціонерному товариству "Макіївський завод "Лазер" на 117 000, 00 грн. за основним платежем;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 12.09.2017р., яким платнику збільшено суму грошового зобов'язання на 610 707, 00 грн. за основним платежем та 305 353, 50 грн. за штрафними санкціями;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо збільшення штрафної санкції по податковому повідомленню-рішенню Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 12.09.2017р. на 305 353, 50 грн.

Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 804/8226/17.

Ухвалою суду від 08.12.2017р. відкрито провадження в адміністративній справі №804/8226/17 в порядку, визначеному нормами Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, яка була чинною до 15.12.2017р.).

Ухвалою від 26.12.2017р. суд ухвалив здійснювати розгляд адміністративної справи №804/8226/17 в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання по справі на 24.01.2018р. о 10:30 год.

22.01.2018р. до суду надійшов відзив Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у якому відповідач зазначив, що не є належним відповідачем по справі, оскільки оскаржувані податкові повідомлення-рішення та рішення про нарахування штрафних санкцій прийняті та підписані заступником начальника Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

У судовому засіданні 24.01.2018р. представником позивача заявлено до суду клопотання про залучення співвідповідача по справі, а саме: Головне управління ДФС у Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49600, м.Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а; ), в обгрунтування кого представник позивача зазначила, що в рамках даного адміністративного позову ПАТ "МЗ "Лазер" просить суд визнати протиправним та скасувати спірні податкові повідомлення-рішення № та № від 12.09.2017р., які винесено Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області, за результатами проведеної фахівцями Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області перевірки.

Представник відповідача клопотання про залучення співвідповідача по справі підтримав.

Суд ухвалою від 24.01.2018р. задовольнив клопотання представника позивача та ухвалив залучити до участі в адміністративній справі №804/8226/17 в якості другого відповідача - Головне управління ДФС у Дніпропетровській області, а також зобов'язав ПАТ «МЗ «Лазер» до 29.01.2018р. подати до суду позовну заяву у новій редакції із уточненим складом учасників справи та з уточненими вимогами щодо предмета спору.

З огляду на вищевикладене суд ухвалив відкласти підготовче засідання по справі №804/8226/17 до 19.02.2018р. о 10:30 год.

29.01.2018р. ПАТ «МЗ «Лазер» подано до суду уточнений адміністративний позов до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі- Західно-Донбаська ОДПІ, відповідач 1) та Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 12.09.2017р. щодо збільшення грошового зобов'язання Приватному акціонерному товариству "Макіївський завод "Лазер" на 117 000, 00 грн. за основним платежем;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 12.09.2017р., яким платнику збільшено суму грошового зобов'язання на 610 707, 00 грн. за основним платежем та 305 353, 50 грн. за штрафними санкціями;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо збільшення штрафної санкції по податковому повідомленню-рішенню Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 12.09.2017р. на 305 353, 50 грн.

У судовому засіданні від 19.02.2018р. представником Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та Головного управління ДФС у Дніпропетровській області подано до суду відзив на адміністративний позов, а також заяву в порядку ст. 65 Кодексу адміністративного судочинства України щодо виклику для допиту в якості свідка ОСОБА_5 з метою отримання інформації по договору зберігання продукції №63 від 15.01.2016р., укладеного між ПАТ «МЗ «Лазер» та ТОВ «Донбаська індустріальна компанія», оскільки на момент укладання та здійснення даного договору ОСОБА_5 виступав уповноваженим представником ТОВ «Донбаська індустріальна компанія».

Суд усною ухвалою, проголошеною та зафіксованою секретарем судового засідання у протоколі судового засідання від 19.02.2018р. ухвалив відкласти розгляд клопотання щодо виклика свідка та відкласти підготовче засідання до 05.03.2018р. о 10:00 год.

Крім того, суд також ухвалив встановити позивачу 5-ти денний строк для надання пояснень (відповіді) на відзив та 5-ти денний строк для надання представником відповідачів заперечень на відповідь на відзив.

Суд усною ухвалою, проголошеною та зафіксованою секретарем судового засідання у протоколі судового засідання від 05.03.2018р. ухвалив задовольнити клопотання представника відповідачів від 19.02.2018р. про виклик свідка та допитав у якості свідка ОСОБА_5

У судове засідання від 05.03.2018р. прибули представники сторін та звернулись до суду із заявами в порядку ч. 7 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України щодо початку розгляду справи по суті після закінчення підготовчого судового засідання.

Суд усною ухвалою, проголошеною та зафіксованою секретарем судового засідання у протоколі судового засідання від 05.03.2018р. встановив відповідачам 5-ти денний строк для надання представником відповідачів заперечень на відповідь на відзив, у зв'язку з чим суд ухвалив відкласти розгляд справи до 19.03.2018р. о 11:00 год.

19.03.2018р. згідно наявної у матеріалах справи довідки №75 від 13.04.2018р. суддя Барановський Р.А. перебував у відпустці, у зв'язку з чим судове засідання призначене на 19.03.2018р. не відбулось.

Наступне судове засідання по справі №804/8226/17 призначено на 02.05.2018р. о 10:00 год.

Представник позивача, що прибула у судове засідання від 05.03.2018р., позов підтримала та надала пояснення, аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві, відповіді на відзив.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення та рішення про збільшення штрафної санкції до податкового повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню. Так, представник позивача зазначила, що висновки контролюючого органу, що викладені в акті перевірки, на підставі яких винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не можуть свідчити про відсутність факту реального вчинення господарської операції та її не спрямованість на реальне настання наслідків, оскільки визначальною ознакою господарської операції є те, шо вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. При цьому, представник позивача зауважила, що наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки чи недоліки в їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника, які у даному випадку мали місце та не спростовані відповідачем. Окрім того, позивач вважає, що доводи, викладені в акті перевірки не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що можуть спростувати реальність господарських операцій між ПАТ «МЗ «Лазер» та ТОВ «Морфо Крона» (колишня назва - ТОВ «Автокомплектсервіс»). Також представник позивача зазначила, що чинне законодавство не зобов'язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства та його безпосередню наявність за місцезнаходженням перед формуванням податкового кредиту.

Представник відповідачів, що прибула у судове засідання від 05.03.2018р., проти задоволення позову заперечувала, надавши обгрунтування аналогічні доводам, викладеним у відзиві на позов та у запереченнях на відповідь на відзив.

Позиція відповідачів аргументована тим, що в ході проведеної перевірки контролюючим органом було встановлено, що фінансово-господарська діяльність ПАТ «МЗ «Лазер» у перевіряємому періоді здійснювалась за межами правового поля, оскільки, на думку контролюючого органу, правочини, укладені між позивачем та контрагентом (ТОВ «Морфо Крона» (колишня назва - ТОВ «Автокомплектсервіс») без наміру створення правових наслідків та спрямовані на отримання податкової вигоди з метою штучного формування валових витрат (доходів) та податкового кредиту, що ставить під сумнів фактичне надання послуг (робіт), у зв'язку з чим надані підприємством до перевірки паперові носії за формою первинних документів не можуть вважатись первинними документами для цілей податкового обліку. Крім того, у запереченнях на відповідь на відзив представник відповідачів зазначила, що позивачем не спростовано наявність суттєвих недоліків, що містять товарно-транспортні накладні, довіреності та прибуткові ордери. Також представник відповідачів зауважила, що показання допитаного у якості свідка ОСОБА_5 не можна прийняти як допустимий доказ, оскільки вони не підтверджують факт прийняття товару на зберігання у період - листопад 2016 року.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, виходячи із системного аналізу положень чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства та матеріалів справи, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, мотивуючи це наступним.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ПАТ «МЗ «Лазер» () зареєстровано як суб'єкта підприємницької діяльності - юридичну особу від 22.08.1995р.

До видів економічної діяльності позивача (за КВЕД) належить:

-28.92 Виробництво машин і устатковання для добувної промисловості та будівництва (основний);

10.41 Виробництво олії та тваринних жирів;

46.63 Оптова торгівля машинами й устаткованням для добувної промисловості та будівництва;

46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами;

46.90 Неспеціалізована оптова торгівля;

68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна

Підприємство перебуває на податковому обліку у контролюючих органах (зокрема, на момент виникнення спірних правовідносин у Західно-Донбаській ОДПІ) від 22.08.1995р. за №3.

На підставі виданого Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області направлення №10466 від 28.07.2017р. та наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 3987-п від 25.07.2017р., фахівцем Західно-Донбаської ОДПІ була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПАТ «МЗ «Лазер» з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства по взаємовідносинах із ТОВ «МОРФО КРОНА» (стара назва ТОВ «Автокомплектсервіс» () за період з 01.11.2016р. по 30.11.2016р., за результатами якої податковим органом складено Акт №9353/04-6-14-19-14340684 від 18.08.2017р. (далі- акт перевірки).

За підсумками проведеної перевірки відповідач дійшов до висновку щодо порушення підприємством:

- пунктів 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, статті 135 Податко вого кодексу України, пунктів 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХІ від 16.07.1999р. та пунктів 2.1, 2.2, 2.4, 2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, в результаті чого платником занижено податок на прибуток на загальну суму 117 000, 00 гри.;

- пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, пунктів 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-Х1 від 16.07.1999р. та пунктів 2.1, 2,2, 2.4, 2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвер дженого наказом Міністерства фінансів України №88від 24 травня 1995 року, в результаті чого за нижено податок на додану вартість на загальну суму 610 707,00 грн.

Не погодившись із висновками акта перевірки ПАТ «МЗ «Лазер» звернулось до Західно-Донбаської ОДПІ із запереченнями за вих. №78 від 28.08.2017р., доказів щодо результату розгляду яких сторонами до суду не надано.

На підставі акта перевірки Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області сформовано:

-податкове повідомлення-рішення № від 12.09.2017р., яким контролюючий орган збільшив грошові зобов'язання підприємства за платежем «Податок на прибуток приватних підприємств» (код платника 1102100) на загальну суму 146 250, 00 грн. (в т.ч.: за основним платежем - 117 000, 00 грн., за штрафними санкціями - 29 250, 00 грн.);

-податкове повідомлення-рішення № від 12.09.2017р., яким контролюючий орган збільшив грошові зобов'язання підприємства за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» (код платежу 14010100) на загальну суму 916 060, 50 грн. (в т.ч.: за основним платежем - 610 707, 00 грн., за штрафними санкціями - 305 353, 50 грн.).

З матеріалів справи вбачається, що за результатами розгляду поданої ПАТ «МЗ «Лазер» скарги за вих. №86 від 21.09.2017р. на вищезазначені податкові повідомлення-рішення Державною фіскальною службою України прийнято рішення за №27298/6/99-99-11-01-02-25 від 23.11.2017р., яким скаргу платника задоволено частково, а саме скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 12.09.2017р. в частині донарахувань по операціях грошовими коштами на користь ТОВ «Морфо Крона», з податку на прибуток за 2016 року та не встановлено дебіторської заборгованості і у відповідній частині штрафні санкції з вказаного податку, а іншій частині оскаржувані податкові повідомлення-рішення - залишено без змін.

Водночас, слід зауважити, що податкові повідомлення-рішення від 12.09.2017р. за № та № (зокрема, податкове повідомлення-рішення № від 12.09.2017р.) не є відкликаними в розумінні положень ст. 60 Податкового кодексу України.

Таким чином, не погодившись із вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, ПАТ «МЗ «Лазер» звернулось до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Підпунктом 16.1.4 пунктом 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, встановлено обов'язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п. 138.2 ст.138 Податкового кодексу України - витрати, які враховуються для визначення об'єкта. оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, відповідно до п.п.139.1.9 п. 139.1 ст.139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Так, п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до приписів п.п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) - право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням чи виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку або придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм Податкового кодексу України, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства і сплатою податку до бюджету іншими суб'єктами господарювання.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту для цілей оподаткування податком на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Тобто, для підтвердження даних податкового обліку платника податку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства (ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-XIV від 16.07.1999р. ).

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також, вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов'язкова ознака господарської операції, кореспондує і з нормами Податкового кодексу України.

Згідно зі статтею ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-XIV від 16.07.1999р. (далі- Закон №996), первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, підставою для ведення бухгалтерського обліку господарських операцій та надання юридичної сили і доказовості є первинні документи, що повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом №996-ХІУ.

Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити (ст. 9 Закону №996), як:

-назву документа (форми);

-дату та місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ;

-зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

-посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

-особистий підпис або інші дані, що мають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, на підтвердження включення сум коштів до складу витрат та сум податку на додану вартість (ПДВ) до складу податкового кредиту або бюджетного відшкодування необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених ст.9 Закону №996, зокрема: документи, що підтверджують факт отримання послуг від іншої особи та документи, що підтверджують зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю платника податку.

При цьому - будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції відповідно до чинного законодавства.

Відомості, що містяться у податкових накладних, так і дані первинних документів, що складаються при здійсненні господарської операції та подаються платником до контролюючого органу, мають відповідати установленим вимогам та містити достовірну інформацію про обставини, з якими законодавство пов'язує реалізацію права платника на податкову вигоду.

У цілях підтвердження обґрунтованості заявлених податкових вигод має бути встановлений їх об'єктивний предметний зв'язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність первинних документів, у тому числі й відносно учасників та умов господарських операцій.

Обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість витрат (у тому числі і по сплаті податку на додану вартість) первинними документами покладається на платника, позаяк саме він виступає суб'єктом, що використовує включену постачальником до ціни товару, роботи, послуги суму податку на додану вартість при обчисленні суми податку, яка підлягає перерахуванню до бюджету, та зменшує оподатковуваний доход на суму понесених витрат.

Дотримання норм цивільного чи господарського права під час укладення договору не означає автоматично реальності вчинення господарської операції та правильності відображення її результатів у податковому обліку.

З огляду на зафіксовані податковим органом факти суд перевіряє обставини стосовно руху активів на шляху від покупця до постачальника у процесі виконання спірних операцій, з'ясувавши, яким чином транспортувався товар, де зберігався, ким приймався, а також встановити посадових осіб постачальника та покупця, безпосередньо задіяних у такому процесі.

Виходячи з норм податкового законодавства, про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:

- неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

При цьому, підтвердження фактичного виконання умов укладених, платником податку договору, мають виступати не лише первинні документи, що підставою для віднесення сум податку до податкової звітності підприємства, такі як податкові накладні, а й документи, що відображають зміст, характер, періодичність, умови, обсяг здійсненої господарської операції.

Відповідно до ст. 1 Закону №996, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів, що передбачені чинним законодавством.

Таким чином, надані позивачем до суду документи, втрачають силу первинних документів, не можуть слугувати належним підтвердженням права позивача на формування податкової звітності за наслідками господарських операцій, оскільки вказані операції не породжують наслідків, ними обумовлених, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що в ході проведеної Західно-Донбаської ОДПІ перевірки ПАТ «МЗ «Лазер» з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Морфо Крона» (стара назва ТОВ «Автокомплектсервіс») за період з 01.11.2016р. по 30.11.2016р. встановлено наступне.

До перевірки контролюючому органу було надано договір поставки №04/08-16 від 04.08.2016р., який укладено ТОВ «Автокомплектсервіс» () (Продавець) із ПАТ «МЗ «Лазер» (Покупець).

Предметом договору є товар, який визначено у специфікаціях. Якість товару, що постачається Продавцем, має відповідати ГОСТам, ТУ та іншим необхідним умовам. Продавець після передачі товару Покупцеві або зазначеній ним представнику передає оригінали нижчезазначених документів: рахунок-фактуру на товар, копію сертифіката якості, видаткову накладну. Датою поставки вважається дата, зазначена в накладній, виписаної Продавцем. Поставка товару виконується на умовах EXW Інкотермс 2010 - самовивіз. Приймання товару за кількістю, якістю та комплектності проводиться Покупцем відповідно до Інструкції Держарбітражу П-6 і П-7. Дія договору: до 31.12.2017р.

Відповідачем 1 встановлено, що надані до перевірки товарно-транспортні накладні (далі - ТТН) мають істотні недоліки.

Так, зокрема, дати перевезень не співпадають з даними видаткових накладних, а саме:

-ТТН №21/11-16 датована 21.11.2016р., а видаткова накладна - 18.11.2016р.;

-ТТН №29/11-16 датована 29.11.2016р., а видаткова накладна - 25.11.2016р.;

-ТТН №29/11-16 датована 29.11.2016р., а видаткова накладна - 30.11.2016р.;

-ТТН №06/12-16 датована 06.12.2016р., а видаткова накладна - 30.11.2016р.;

Крім того, дата виписаної довіреності на довірену особу вантажоодержувача (згідно даних журналу реєстрації довіреностей) не відповідає даті зазначеної в ТТН та даті виписки ТТН, зокрема:

-в ТТН №21/11-16 від 21.11.2016р. зазначена дата довіреності 12.11.2016р., а зареєстрована довіреність на отримання товару в журналі тільки 12.12.2016р. під № 178, виданою на ОСОБА_6, яка працює на ПАТ «МЗ «ЛАЗЕР» з 03.11.2016р.;

-в ТТН №06/12-16 від 06.12.2016р. зазначена дата довіреності 12.12.2016р. під № 179, виданою на ОСОБА_6, а ТТН виписана лише 06.12.2016р., однак зазначену у ТТН дата даної довіреності визначена пізніше, ніж дата складання ТТН;

-в ТТН №29/11-16 від 29.11.2016р. зазначена довіреність від 18.11.2016р. під № 154, виданою на ОСОБА_6, яка зареєстрована в журналі терміном дії до 27.11.2016р., а ТТН виписана тільки 29.11.2016р.;

У ТТН №29/11-16 від 29.11.2016р. відсутні дані довіреної особи вантажоодержувача, що підтверджено записам в журналі реєстрації довіреностей.

У розділі «Вантажно-розвантажувальні операції» ТТН не зазначено жодного запису в даних графах.

Також фахівцям податкового органу до перевірки надано договір зберігання №63 від 15.01.2016р., укладений між ТОВ «ДОНБАСЬКА ІНДУСТРІАЛЬНА КОМПАНІЯ» () (Зберігальник) та ПАТ «МЗ «Лазер» (Підприємство), у якому не зазначено адреси складського приміщення.

Предметом договору є передача на зберігання ТОВ «ДОНБАСЬКА ІНДУСТРІАЛЬНА КОМПАНІЇ» продукції Підприємства та повертає її Зберігачем в цілості за вимогою підприємства ПАТ «МЗ «Лазер». Дія договору: до 31.12.2017р.

В ході аналізу інформації з баз даних ДФС України контролюючим органом встановлено, що у ТОВ «ДОНБАСЬКА ІНДУСТРІАЛЬНА КОМПАНІЯ» () згідно відомостей про об'єкти оподаткування знаходиться склад за адресою: 51283, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Піщанка, вул. Радгоспна, 66.

Згідно інформації із зовнішніх джерел (інтернет) у ТОВ «ДОНБАСЬКА ІНДУСТРІАЛЬНА КОМПАНІЯ» () є складське приміщення за адресою: Донецька область, м.Покровськ, вул. Леніна, 115, яке зазначено пунктом розвантаження в ТТН, а саме: м.Покровськ, але без зазначення повної адреси.

Згідно наданих пояснень посадових осіб ПАТ «МЗ «Лазер» розрахунки між позивачем та ТОВ «ДОНБАСЬКА ІНДУСТРІАЛЬНА КОМПАНІЯ» по зазначеному договору не проводились, що підтверджуються журналом ордером і відомості по рахунку Дт 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" за листопад 2016 року.

При дослідження питання складського обліку ТМЦ, контролюючий орган зазначає, що позивачем були надані до перевірки прибуткові ордера за типовою формою № М-4 для оприбуткування товару на склад.

Прибуткові ордера за типовою формою № М-4, затверджені наказом Міністерства статистики України №193 від 21.06.1996р., складаються матеріально відповідальною особою в одному - двох екземплярах у день прибуття цінностей на склад.

Натомість, надані позивачем до перевірки прибуткові ордера містили недоліки, оскільки не були складені по затверджені формі.

Крім того, податковий орган встановив, що дати виписки прибуткових ордерів не співпадають з датою прибуття товару на склад згідно ТТН, а саме:

-прибутковий ордер датований 18.11.2016р., а ТТН №21/11-16 складена 21.11.2016р.;

-прибутковий ордер датований 25.11.2016р., а ТТН №29/11-16 складена 29.11.2016.;

-прибутковий ордер датований 30.11.2016р., а ТТН №06/12-16 складена 06.12.2016р.;

-прибутковий ордер датований 30.11.2016р., а ТТН № 29/11-16 складена 29.11.2016р.

Також у всіх прибуткових ордерах відсутні підписи сторони постачальника товару та не зазначена матеріально відповідальна особа (прізвище, ім'я, по-батькові), якою товар було прийнято на склад.

З вищенаведеного слідує, що товар опинявся на складі раніше, ніж був доставлений згідно ТТН.

Сертифікатів якості на товар платником до перевірки не було надано, в обгрунтування чого ПАТ «МЗ «Лазер» зазначено, що у перевірюваному періоді підприємством було придбано у ТОВ «Морфо Крона» () (стара назва ТОВ «Автокомплектсервіс») товар, необхідний для виробництва та комплектації шахтних стрічкових конвеєрів, станції привідного конвеєра, які були реалізовані, та у зв'язку з чим вся технічна документація (керівництво по експлуатації, формуляр, паспорт) передана замовникам.

Відповідно вищевказаного договору поставки податковим органом встановлено, що перевірка ваги товару виконується покупцем у відповідності з вимогами Інструкції П-6 (по кількості) від 15.06.1965р. зі змінами.

Згідно інформаційних баз даних Державної фіскальної служби України та в ході аналізу податкової звітності встановлено, що ТОВ «Морфо Крона» () (стара назва ТОВ «Автокомплектсервіс») зареєстровано як юридичну особу від 02.02.2010р. номер реєстраційної дії - 0048739, що взято на податковий облік у Бахмутській ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області від 03.02.2010р. за №11943 (Стан 65 - платник з наступного року (01.01.2018р.) (основне місце обліку) та вибуло 20.02.2017р. із обліку у Запорізькій ОДПІ ГУ ДФС (відділення у Шевченківському районі).

Основний вид діяльності (за КВЕД): 71.12 - діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах.

Адреса підприємства: 84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Ювілейна, буд. 69.

Декларація з податку на прибуток за 2016 рік даним контрагентом позивача взагалі не подавалась, що, на думку податкового органу, свідчить про відсутність наміру отримання доходу, та здійснення лише документального оформлення господарських операцій, які не здійснювались.

Остання звітність з податку на додану вартість подано ТОВ «Морфо Крона» (стара назва ТОВ «Автокомплектсервіс») за листопад 2016р. (перевірений період), у якій задекларована сума ПДВ по розрахункам з бюджетом за листопад 2016 року в розмірі від'ємного значення 122 357 грн.. Свідоцтво платника ПДВ № 200202657 від 06.01.2015р. - діюче.

Згідно податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) та звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів ДФС (форма Д4) кількість працюючих встановити неможливо, оскільки податковий розрахунок та 4 квартал 2016 року та звіт за листопад 2016 даним підприємством не подано.

Посадова особа (директор) підприємства ТОВ «МОРФО КРОНА» () (стара назва ТОВ «Автокомплектсервіс») також одночасно є посадовими особами (директорами та головними бухгалтерами) у 33-х суб'єктів господарювання.

Отже, в ході аналізу інформації із баз даних Державної фіскальної служби України та наявної вхідної інформації зроблено висновок про неможливість здійснення ТОВ «Морфо Крона» () (стара назва ТОВ «Автокомплектсервіс») господарської діяльності взагалі у визначенні п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України та частин 1 і 2 ст. 3 і ч. 1 ст. 43 Господарського кодексу України, у зв'язку з наступним:

-відсутність офісних, складських, виробничих або торгівельних приміщень (активів);

-відсутність основних фондів (в тому числі транспортних засобів), -згідно ЄРІШ не встановлено залучення (оренди, послуг схову) засобів (приміщень) третіх осіб (не встановлено місце зберігання придбаних та залишених на залишках товарів);

- відсутність управлінського та технічного персоналу (на підприємстві рахується одна особа), яка також одночасно є посадовою особою (директором та/або головним бухгалтерам) у 33 суб'єктів господарювання.

-у ТОВ «Морфо Крона» (стара назва ТОВ «Автокомплектсервіс») відсутнє придбання товарів (робіт, послуг) необхідних для ведення господарської діяльності: газу, електроенергії, паливно-мастильних матеріалів, транспортних послуг, навантажувальних та розвантажувальних послуг та інше, за відсутності реальної можливості їх виконання власними силами,

-згідно Єдиного реєстру податкових накладних контролюючим органом встановлено невідповідність номенклатури придбаних та реалізованих товарів (робіт, послуг) за період з 01.11.2016р. по 30.11.2016р.

Згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних можливо скласти товарний баланс ТОВ «МОРФО КРОНА» (стара назва ТОВ «Автокомплектсервіс»), який підтверджує невідповідність номенклатури придбаних та реалізованих товарів (робіт, послуг), що вказує на неможливість виконання ТОВ «Морфо Крона» (стара назва ТОВ «Автокомплектсервіс"») самостійно господарських відносин.

Наявна кількість трудових ресурсів даного контрагента у вигляді однієї посадової особи (директор), на думку відповідача, мала змогу лише займатись оформленням документів, а не здійснювати виїзди до складів постачальників, замовників, перевозити різноманітні товари, навантажувати, розвантажувати вантажі при відсутності власних та орендованих основних засобів та запасів..

У зв'язку з відсутністю у ТОВ «МОРФО КРОНА» (стара назва ТОВ «Автокомплектсервіс») власних основних засобів та відсутності придбання послуг оренди приміщень або зберігання (згідно аналізу баз даних органів ДФС (Єдиний реєстр податкових накладних) не вбачається за можливе встановити та підтвердити можливість отримання ТОВ «МОРФО КРОНА» (стара назва ТОВ «Автокомплектсервіс») товарів від контрагентів-постачальників (зважаючи на їх кількість та обсяг) та відповідно неможливо встановити та підтвердити реалізацію ТОВ «МОРФО КРОНА» (стара назва ТОВ «Автокомплектсервіс») товарів на адресу ПАТ «МЗ «Лазер» за період з 01.11.2016р. по 30.11.2016р.

Як визначено частиною першою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення та реалізації операцій), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо -безпосередньо після її закінчення.

В силу статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, про реальність вчинення платником податків господарських операцій та, як наслідок, правомірність формування останнім податкового кредиту з ПДВ свідчать наявність руху активів у процесі здійснення господарської операції та зв'язок між фактом придбання товарів (послуг) і господарською дальністю платника податку.

При цьому, наведені обставини мають бути підтверджені належним чином складеними та своєчасно оформленими первинними документами бухгалтерського обліку, на підставі яких платник податку формує дані податкового обліку.

Згідно ст.9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

Особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З наведених законодавчих положень випливає, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит та зменшення оподатковуваного доходу на суму витрат для цілей оподаткування податком на прибуток приватних підприємств є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку (зокрема, податковими накладними).

При цьому, як відомості, що містяться у податкових накладних, так і дані первинних документів, що складаються при здійсненні господарської операції та подаються платником до контролюючого органу, мають відповідати установленим вимогам та містити достовірну інформацію про обставини, з якими законодавство пов'язує реалізацію права платника на податкову вигоду.

Для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні".

Дослідивши в ході перевірки копії податкових накладних згідно "Архіву податкової звітності" перевіркою встановлено, що вони формально відповідають вказаним вимогам Податкового кодексу України та їх реєстрація не заперечується.

Разом з тим, наявність податкової накладної є обов'язковою, але не вичерпною підставою для визначення правильності формування податкового кредиту, оскільки, як зазначалося вище, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів (робіт, послуг) із метою використання таких товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства, а не саме лише оформлення відповідних документів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 (в редакції, чинній на момент виникнення та реалізації операцій) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704 визначено, що господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

Підпунктом 2.4 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку передбачено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У контексті вищенаведеного, слід зазначити, що правильність формування податкового кредиту залежить від наявності зв'язку витрат платника податків на придбання товарів (робіт, послуг) з його господарською діяльністю, який (зв'язок) зокрема, полягає і у наявності розумних економічних причин (ділової мети) для вчинення господарських операцій.

Відсутність сукупності зазначених чинників, які визначають зв'язок витрат платника податків з його господарською діяльністю, виключають можливість формування валових витрат та податкового кредиту навіть за наявності належним чином оформлених первинних та розрахункових документів.

Відповідно до положень Податкового кодексу України підставою для нарахування сум податку, що відноситься до податкового кредиту, для отримувача товарів/послуг є податкові накладні отримані ним з Єдиного реєстру податкових накладних.

Водночас, відсутність непоновлених ПАТ «МЗ «Лазер» документів не дає змогу ідентифікувати та підтвердити постачання товарів/послуг, та як наслідок підтвердити факт того, що зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна була складена на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс), у тому числі відповідність внесених до податкової накладної відомостей/даних складеним на момент проведення операції постачання товарів/послуг первинним документам.

Стосовно показань свідка (ОСОБА_5), допит якого відбувся у судовому засіданні від 05.03.2018р.

Сторонами не заперечується той факт, що ОСОБА_5 був уповноваженим представником ТОВ «Донбаська індустріальна компанія» на момент укладеного даним підприємством із ПАТ «МЗ «Лазер» договору зберігання.

Представником відповідача у судовому засіданні від 05.03.2018р. було поставлено питання свідку щодо періоду прийняття товару на зберігання від ПАТ «МЗ «Лазер», а саме по товару, який розглядається по справі №804/8226/17, який було придбано у листопаді 2016 року.

У відповідь свідок, зазначив, що він отримав у січні дзвінок із проханням завантажити спеціальне обладнання (кабелі, двигуни), а наступного тижня товар привезли на зберігання, вивантажили, склали опис та залишили на зберіганні, який через місяць повернули.

Також, свідок зазначив про обставини прийняття товару саме в період січень-лютий 2016 (де брав участь безпосередньо сам свідок), що не відноситься до періоду по спірним податковим повідомленням-рішенням по справі №804/8226/17, у зв'язку з чим прийняти до уваги показання свідка в якості належного, достатнього доказу дійсності відповідної господарської операції по зберіганню товару не вбачається за можливе.

Водночас, слід зазначити, що свідок не підтвердив жодним чином прийняття товару за період листопад 2016 року як в усному так і в письмовому вигляді.

Таким чином, відсутність доказів реального вчинення господарських операцій виключає правомірність визначення платником податкового кредиту за такими операціями, не зважаючи на наявність у нього податкових накладних, що за формою відповідають вимогам чинного законодавства, а також доказів сплати продавцю вартості товару з ПДВ.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Натомість, як вбачається із наданих до суду документів, на підтвердження реальності вчинення господарської операції ПАТ «МЗ «Лазер» із ТОВ «Морфо Крона» (колишня назва ТОВ «Автокомплектсервіс») - відповідні документи, за відсутності підтвердження належними та достовірними доказами самого факту реальності здійснення господарських операцій за договором №04/08-16 від 04.08.2016р., мають характер лише формально складених, але недостовірних документів, що виключає наявність правових підстав для включення відповідних сум до складу податкового кредиту з податку на додану вартість, та не можуть вважатися належними доказами реального здійснення господарської операції.

Отже, наявність у позивача первинних документів, виданих контрагентом, за умови факту нездійснення самої господарської операції не є достатніми доказами фактичного виконання розглядуваних поставок. Спірні господарські операції не підтверджені належними первинними документами, шо в сукупності з виявленими контролюючим органом фактами щодо фіктивної діяльності спірних постачальників свідчить про безтоварність розглядуваних операцій, що виключає правомірність їх відображення у податковому обліку цього товариства.

Викладене узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України, відображеними, зокрема в постанові від 07 лютого 2012 року у справі №21-425во10, в постанові від 01 грудня 2015 року у справі №21-3788а15, постанові від 22 вересня 2015 р. № 21-1359а15.

Таким чином, надаючи оцінку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, суд зазначає, згідно частини 2 статті 6 та частини 2 статті 19 Конституції України - органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, безсторонньо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення неупереджено, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Суд вважає, що відповідачем надано достатні докази, які свідчать про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято в межах повноважень податкового органу та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України, обґрунтовано та правомірно. В той же час, позивач не довів обставин в обґрунтування заявлених позовних вимог, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

Натомість, позивачем не надано належних та достатніх доказів щодо неправомірності та необґрунтованості оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

З огляду на вищенаведене, суд доходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог ПАТ «МЗ «Лазер» та необхідність відмови у їх задоволенні.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України - у суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 47, 48, 152, 160, 162, 173, 180, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства "Макіївський завод "Лазер" (місцезнаходження: 51400, Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул. К.Маркса, 96, корп. 1, кв. 42; ) до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (місцезнаходження: 51413, Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул. Верстатобудівників, 14-А; ), Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49005, м.Дніпро, вул. Сімферопольська, 17а, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень і рішення щодо збільшення штрафної санкції по податковому повідомленню-рішенню - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 14 травня 2018 року.

Суддя Р.А. Барановський