Справа № 757/37460/17-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Остапчук Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року Справа № 757/37460/17-а

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Кузьменка В.В., Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

позивача ОСОБА_2,

представників відповідачів Глущенко О.М., Отроди Т.Ю.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві на рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року у справі

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Національної поліції у м. Києві,

Міністерства внутрішніх справ України

про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі - відповідач-1), Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідач-2) про зобов'язання відповідачів призначити, нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв'язку зі встановленням ІІІ групи інвалідності, відповідно до постанови КМУ від 21.10.2015 р. № 850 у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності, а саме 14.07.2016 р.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року адміністративний позов було задоволено, а саме:

- визнано протиправною відмову Національної поліції України у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням 3 групи інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 р. № 850 ;

- зобов'язано Національну поліцію України нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв'язку зі встановленням 3 групи інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого від 21.10.2015 р. № 850 у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме на 14.07.2016 р.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач - ГУ НП у м. Києві подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач не має права на отримання спірної одноразової грошової допомоги, що вирішення даного питання належить до повноважень компетентного органу і що судом першої інстанції здійснено втручання в дискрецію суб'єкта владних повноважень.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно та неправильно встановлених обставин, з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на безпідставності доводів апелянта та правильності і обґрунтованості висновків суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до ст. 308 КАС України, повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, з 01.09.1994 р. по 06.11.2015 р. позивач перебував на службі в органах внутрішніх справ.

07.11.2015 р. позивач був прийнятий на службу до Національної поліції України та 01.02.2016 р. звільнений зі служби через хворобу.

На підставі довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії та свідоцтва про хворобу позивачу встановлена 3 група інвалідності, пов'язана із захворюванням внаслідок проходження служби в органах внутрішніх справ

Вважаючи протиправною відмову відповідача-1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач набув право на призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку зі встановленням 3-ї групи інвалідності, що ним дотримано порядок подання документів для її призначення і, виходячи з того, що після звільнення з ОВС він проходив службу в органах Нацполіції, то саме такий орган має повноваження та обов'язок здійснити призначення, нарахування та виплату йому вказаної допомоги.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Законів України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIIІ (далі - Закон № 580-VIIІ), «Про міліцію» від 20.12.1990 р. № 565-XII (далі - Закон № 565-ХІІ), Порядком та умовами призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України від 21.10.2015 р. № 850 (далі - Порядок № 850), Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 р. № 4 (далі - Порядок № 4).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

До набрання чинності Законом № 580-VIIІ, тобто до 07.11.2015 р., порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами ст. 23 Закону № 565-XII та Порядком № 850.

Відповідно до ст. 23 Закону № 565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Згідно з п. 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності ІIІ групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

У п. 5 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIIІ (набрав чинності 07.11.2015 р.) визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Разом з тим, за змістом п. 15 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Згідно із ч. 2 ст. 97 Закону № 580-VIIІ порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті чи втрати працездатності) поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до ст. 97 - 101 Закону № 580-VIIІ, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок № 4, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.09.2016 р. № 916, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України за № 1277/29409 від 22 вересня 2016 року, п. 5 Розділу 1 Порядку № 4 доповнено пп. 4, яким передбачено призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, чи втрати працездатності, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (п. 3 Розділу ІІІ Порядку № 4).

За змістом пп. «б» п. 4. ч. 1 ст. 99 Закону № 580-VIIІ поліцейським, яким внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції встановлено II групу інвалідності розмір одноразової грошової допомоги складає 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що на осіб, які після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ проходили службу в поліції та яким встановлена інвалідність у зв'язку з проходженням служби в органах внутрішніх справ, поширюється спеціальний Закон № 580-VIIІ.

При цьому, днем виникнення права на отримання такої допомоги є дата встановлення певної групи інвалідності, зазначена у довідці МСЕК і саме у відповідності до законодавства, чинного станом на таку дату в особи виникає право на отримання відповідної одноразової грошової допомоги.

Водночас, заява про призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку з проходженням служби в органах внутрішніх справ має подаватися особою за останнім місцем проходження служби і саме такий орган уповноважений вирішувати це питання.

Перевіряючи оскаржуване рішення суду у межах апеляційної скарги та усуваючи неповноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи, колегія суддів встановила, що інвалідність ІІІ групи у зв'язку з проходженням служби в органах внутрішніх справ позивачу встановлено 02.08.2017 р. з 11.07.2016 р. (довідка МСЕК від 14.07.2016 р. серії АВ № 0451899), тобто після проходження ним служби в органах Нацполіції.

Таким чином, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло у період дії Закону України «Про Національну поліцію». У зв'язку з цим необхідно зауважити, що позивачу підлягає нарахуванню і виплата одноразова грошова допомога в розмірі, передбаченому Законом України «Про Національну поліцію», а не Законом України «Про міліцію», оскільки підстави для її виплати виникли у позивача вже після проходження служби поліцейського.

Отже, оскільки останнім місцем служби позивача було ГУ НП в м. Києві, то на нього, як на поліцейського, поширюються норми Закону України «Про Національну поліцію», у зв'язку з чим він має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку № 4.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.03.2018 р. по справі № 554/155/17 та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягає обов'язковому врахуванню апеляційним судом при розгляді даної справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що позивач дійсно набув право на отримання вказаної допомоги, однак не в порядку та розмірі, встановленому Законом України «Про міліцію» і Порядком № 850, а за Законом України «Про Національну поліцію України», що відповідає висновкам Верховного Суду, однак не було встановлено судом першої інстанції та призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

При цьому, доводи апелянта про те, що позивач не має права на отримання спірної одноразової грошової допомоги, апеляційний суд вважає необґрунтованими з підстав, зазначених вище.

Водночас, у відповідності до завдань адміністративного судочинства, регламентованих ст. 2 КАС України, та вимог ч. 2 ст. 9 КАС України, судова колегія вважає за необхідне для повного і всебічного захисту порушеного права позивача на призначення вказаної допомоги на підставах, визначених законодавством, вийти за межі позовних вимог, визнати протиправними дії відповідача-1 щодо відмови позивачу у вирішенні питання про призначення позивачу такої допомоги та зобов'язати відповідача-1 повторно розглянути дане питання, з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Національної поліції у м. Києві підлягає задоволенню частково, рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року - скасувати, адміністративний позов - задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві - задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у м. Києві, Міністерства внутрішніх справ України про зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у м. Києві щодо відмови ОСОБА_2 у вирішенні питання про призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції у м. Києві повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку з проходженням служби в органах внутрішніх справ, з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України, виготовлено 12 вересня 2018 року.

Головуючий суддя:

Судді: