Справа № 2-а-132/11
Суддя: Пелих О. О.
Дата ухвалення: 2011-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-132/2011 р.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2011 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Пелиха О.О.,

за участі сторін:

позивача не зявилася,

представника відповідача не зявилася,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Старобільську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги «Дітям війни»,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі (далі УПФ) про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги «Дітям війни», у якому просить суд відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період з 01.01.2006 р. по 31.12.2009 р.; зобовязати УПФ нарахувати і виплатити йому, як дитині війни щомісячну соціальну допомогу за період з 2006 2009 р.р. в сумі 5 087 грн. 10 коп.; при нарахувані допомоги з 01.01.2010 р. враховувати ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що він є дитиною війни і відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»йому повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. У 2006-2007 роках йому така допомога не виплачувалась, у 2008 році виплачувалась частково в розмірі 10%. У 2009-2010 р.р. така допомога не виплачувалась. Відповідач відмовляється нарахувати і виплатити передбачену законом вказану допомогу.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача Управління Пенсійного Фонду України по Старобільському району в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В своїй письмовій заяві просить суд розглянути справу у її відсутності. Надала суду письмові заперечення проти позову.

Відповідно до вимог ч.3 ст.122 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без участі сторін.

Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підляглає частковому задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідношення:

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, має статус дитини війни та є пенсіонером за віком, що підтверджується копією паспорту, копією пенсійного посвідчення і не оспорюється відповідачем УПФ. (а.с. 5-6).

У зв'язку з чим відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»№ 2195-IV від 18 листопада 2004 року, що набрав чинності з 01 січня 2006 року, - з 1 січня 2006 року передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, - позивач має право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком.

Управління Пенсійного фонду відмовило в такій доплаті з тих підстав, що фінансування таких виплат законодавчо не врегульовано і кошти на ці виплати не передбачені. При цьому УПФ у 2006-2007 роках таку допомогу позивачу не виплачувало, у 2008-2009 роках виплачувало частково в розмірі 10%, що підтверджується розрахунком та виплатою надбавки до пенсії, вказаним у письмових запереченнях відповідача.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»на 2006 рік було зупинено п.17 ст.77 Закону України ««Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 20 грудня 2005 року № 3235-4. ОСОБА_2 не змінений, не відмінений і не визнаний таким, що не відповідає Конституції України.

Внаслідок чого суд вважає правильним за 2006 рік недоплачені суми не стягувати.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог позивачу в частині нарахувати і виплатити їй недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу за 2006 рік відмовити за необґрунтованістю.

Згідно із ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» №489-V від 19 грудня 2006 року, - у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Відповідно до п. 12 ст. 71 цього Закону з метою приведення окремих норм законів у відповідність з цим Законом зупинена на 2007 рік дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), у тому числі п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Статтею 62 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік від 19 грудня 2006 року № 489-5, що набрав чинності з 1 січня 2007 року (Урядовий курєр від 23 грудня 2006 року), зі змінами Законом України від 15 березня 2007 року № 749-5 та існує в новій редакції з 28 березня 2007 року (Урядовий курєр та Голос України від 28 березня 2007 року), - прожитковий мінімум для особи, яка втратила працездатність, визначений з 1 січня 380 гривень, з 1 квітня 410 гривень 06 коп., з 1 жовтня 415 гривень 11 коп.

Таким чином, суд вважає, що починаючи з 09 липня 2007 року, тобто з моменту рішення Конституційного суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007, яким визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), у тому числі п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», - відповідач при виплаті позивачу доплати до пенсії дітям війни повинен був виходити з зазначеної суми.

Враховуючи, що позивачу починаючи з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року не сплачувалось підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідач повинен донарахувати та сплатити позивачу недоплачену пенсію.

В задоволенні позову за період з 01.01.2007 року по 08.07.2007 року суд відмовляє за необґрунтованістю у звязку з вищевикладеними обгрунтуваннями.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»№ 108-VI від 28.12.2007 року внесені зміни в ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відповідно до яких дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення в розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 року положення п. 28 р. II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»щодо внесення змін в ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Статтею 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»встановлений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність: з 01.01.2008 року 470 грн., 01.04.2008 року в сумі 481 грн., з 01.07.2008 року в сумі 482 грн., з 01.10.2008 року 498 грн.

Таким чином, починаючи з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року відповідач при виплаті позивачу доплати до пенсії дітям війни повинен був виходити з зазначених сум.

Враховуючи, що позивачу починаючи з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року сплачується підвищення до пенсії у розмірі 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року відповідач повинен донарахувати та сплатити позивачу недоплачену пенсію.

Статтею 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 26.12.2008 року № 835-VI та ст.1 Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати»від 20.10.2009 року № 1646- VI встановлений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність: з 01.01.2009 року 498 грн., з 01.11.2009 року 573 грн.

У 2009 році ніяких змін до діючого законодавства - щодо внесення змін в ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», - не було, а тому вказана норма Закону діяла у 2009 році.

Таким чином, починаючи з 01.01.2009 року відповідач при виплаті позивачу доплати до пенсії дітям війни повинен був виходити з зазначених сум.

Враховуючи, що позивачу починаючи з 01.01.2009 року сплачується підвищення до пенсії у розмірі 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року відповідач повинен донарахувати та сплатити позивачу недоплачену пенсію.

При цьому суд приймає до уваги, що відповідно до вимог ст.147 Конституції України, - визнання неконституційними законів України є виключно компетенцією Конституційного Суду України.

Суд також враховує, що ч.1 ст.3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в України найвищою соціальною цінністю.

Суд вважає, що вимога ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»від 26 грудня 2008 року № 835-УI, якою було надане право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами, в даному випадку не можуть бути застосовані, оскільки на виконання вищезазначеної норми Кабінетом Міністрів України не приймалося окремої постанови щодо встановлення в 2009 році розміру підвищення до пенсії особам, віднесеним до категорії «дитина війни». Пунктом 8 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремої категорії громадян»передбачено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»та «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах: з 22 травня 48,1 гривні, з 1 липня 48,2 та з 1 жовтня 49,8 гривні, проте вказана Постанова Кабінету Міністрів протиречить принципам верховенства права.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 15 липня 1999 року № 966-Х IV «Про прожитковий мінімум»прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Крім того, статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни»залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2009 р.р. дітям війни підвищення до пенсії повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Статтею 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»від 27.04.2010 року № 2154-VI встановлений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність: з 01.01.2010 року 695 грн., з 01.04.2010 року 706 грн., з 01.07.2010 року 709 грн., з 01.11.2010 року 723 грн., з 01.12.2010 року 734 грн.

Таким чином, починаючи з 01.01.2010 року відповідач при виплаті позивачу доплати до пенсії дітям війни повинен був виходити з зазначених сум.

Законом України „Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 5 жовтня 2000 року №2017-111, згідно статті 1 якого прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно до статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІУ встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, оскільки чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІУ від 09 липня 2003 року, іншого закону або нормативно-правового акту, який визначив би цей розмір або встановлював інший, немає, застосуванню підлягає саме стаття 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІУ.

Крім того, суд враховує, що відповідно до ст.10 Закону України «Про пенсійне забезпечення»№ 1788-XII від 05.11.1991 року у редакції Закону України № 2981 III від 17.01.2002 року, - пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України. Згідно пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, - Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообовязкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для їх виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, інших соціальних виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України. Діяльність Пенсійного фонду України спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра праці та соціальної політики України.

Згідно абзацу 1 пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 1 березня 2001 року № 121/2001 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади. На нього покладено обовязок призначення пенсії, підготовки документів для їх виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, інших соціальних виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України.

Відповідно до положень пункту 1.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 30.04.2002 №8-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 25.02.2008 № 5-5 ), - управління Пенсійного фонду України (далі Фонд) у районах, містах і районах у містах (далі Управління) є органами Фонду, підвідомчими відповідно головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі регіональні управління), що разом з цими управліннями утворюють систему органів Фонду та мають завданням забезпечення призначення та виплати пенсії.

Отже обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії покладено на органи Пенсійного фонду України, а тому суд сам не має право в своєму рішенні вказувати належні до сплати позивачу суми доплати до пенсії.

Відповідно до вимог ч.2 ст.11 КАС України, - суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Суд враховує, що відповідно до вимог ст.ст.2,12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII позивач має право на трудову пенсію за віком і не підпадає під дію ст. 2 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам» від 18 травня 2004 року № 1727-IV, відповідно до якої врегульоване питання надання державної соціальної допомоги.

Таким чином суд задовольняє позов частково: зобовязує нарахувати та виплатити позивачу, як «Дитині війни» недоплачену пенсію, а не щомісячну соціальну допомогу за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року; з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року; та з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року; а також суд не стягує вказану у позові суму 5 087 грн. 10 коп., а зобовязує відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача підвищення до пенсії, а не державну соціальну допомогу, як дитині війни виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-IV за вказаний період з урахуванням фактично виплачених сум.

При цьому суд акцентує увагу на те, що задоволення позову таким чином ( не у сумі, а у розмірі 30%) не є виходом за межі позовних вимог, оскільки вимоги позивача грунтовані саме на положеннях ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а також тієї обставини, що позивачу призначена пенсія за віком.

Крім того, беручи до уваги, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом 23 грудня 2010 року і на дату винесення рішення отримує підвищення до пенсії як дитина війни у розмірі 10% відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, хоча відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»має право на отримання підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, а також беручи до уваги, що позивачем не конкретизовано його вимоги в частині зобовязання УПФУ проведення нарахувань пенсії з 01.01.2010 року, а суд не приймає рішення на майбутнє, але відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог позивача ОСОБА_1 та зобовязати УПФУ в Старобільському районі здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як дитині війни за період з 01.01.2010 року по 19 січня 2011 року, тобто до дати винесення постанови.

Суд вважає, що позивач не пропустив строк звернення до суду за захистом своїх прав, оскільки позивач у грудні 2010 року звертався до УПФ з заявою щодо одержання надбавки дітям війни, однак 23.12.2010 року йому було відмовлено в цьому (а.с.3). Тому суд вважає, що позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод і інтересів з 23.12.2010 року, тобто з моменту, коли йому було відмовлено в надбавці до пенсії УПФ.

Також суд приймає до уваги, що відповідно до ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», - нараховані суми пенсії, не затребувані пенсіонером своєчасно, виплачуються за минулий час не більше як за 3 роки перед зверненням за одержанням пенсії; суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Аналогічні положення містяться і у ст.46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Крім того, суд враховує, що строк позовної давності відрізняється від строку, вказаному у ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення»і ст.46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який є строком, за який може бути стягнута певна сума пенсії.

Також суд враховує, що відповідно до преамбули і п.13 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» під розміром і виплатою пенсії розуміється пенсія з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги та пенсій за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством. Таким чином, передбачене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, включено до пенсії.

В задоволенні інших вимог суд в задоволенні позову також відмовляє, враховуючи вищевикладене.

Відповідно до вимог ст.88 КАС України суд звільняє позивачку від сплати судових витрат, враховуючи його майновий стан, оскільки він є пенсіонером і отримує незначну пенсію (а.с.8).

Відповідач звільнений від сплати судового збору відповідно до п.34 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито»від 30.04.1993 року № 43-93 з наступними змінами.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача УПФ проти позову, оскільки обґрунтування відповідача протиречать вимогам діючого законодавства, про що суд вказав вище в своєму рішенні. Посилання відповідача на відсутність коштів не приймається до уваги, оскільки протиречить принципам верховенства права. Також не можуть бути взяті до уваги доводи УПФ щодо неврегульованості механізму реалізації положень статті 6 Закону № 2195-ІУ.

На підставі наведеного і ст.ст.6, 8, 19, 22, 46, 92 Конституції України, ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», положеннями Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, положеннями Закону України Про прожитковий мінімум, ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 62 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік, ст.58 та п.28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 р. від 09.07.2007 року, рішення Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.2008 року, ст.54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 26.12.2008 року № 835-VI, ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», ст.1 Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати»від 20.10.2009 року № 1646- VI, керуючись ст.ст. 2,4,5, 9,11, 12, 17,18, 112, 122, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі про визнання неправомірним рішення Управління Пенсійного фонду та стягнення заборгованості по виплаті надбавки до пенсії задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоплачену пенсію, як дитині війни виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-IV за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року; з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року; з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року; та з 01.01.2010 р. по 19.01.2011 р. з урахуванням фактично виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за необґрунтованістю.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судових витрат.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Старобільський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги. У разі застосування судом ч.3 ст.167 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанову складено та підписано в нарадчій кімнаті 19 січня 2011 року.

Суддя О.О.Пелих