Справа № 804/6797/17
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2018 року Справа № 804/6797/17
20.10.2017 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного Управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просить визнати протиправним і скасувати рішення про застосування фінансових санкцій № 000140/04-36-40-06/НОМЕР_1 від 04.10.2017 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2017 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.11.2017 було зупинено провадження у справі.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.10.2017 позивач отримала від ГУ ДФС в Дніпропетровській області копію протоколу Серія АА №825618 від 28.04.2017 та рішення про застосування фінансових санкцій №000140/04-36-40-06/НОМЕР_1 від 04.10.2017 року. Оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій № 000140/04-36-40-06/НОМЕР_1 від 04.10.2017 року відповідач прийняв виключно на підставі Протоколу про адміністративне правопорушення Серія АА № 825618 від 28.04.2017 року. Жодних додаткових доказів чи відомостей відповідач не витребовував, не отримував та відповідно не досліджував. На думку позивача, при прийнятті оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій відповідач не дослідив в повному обсязі обставини на підтвердження провини позивача щодо його причетності до зазначеної події, як такі: в протоколі невірно зазначено місце розташування закладу торгівлі, пояснення неповнолітньої особи на місці події не відбиралися, її законні представники (батьки) для відібрання пояснень у неповнолітньої не викликалися і присутні не були, відсутній протокол огляду особистих речей особи, що не досягла 18 річного віку про те, що в неї були виявлені тютюнові вироби, придбані саме у позивача.
Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Від відповідача надійшов письмовий відзив, в якому останній зазначив, що на підставі матеріалів правоохоронних органів (протокол про адміністративне правопорушення від 28.04.2017 р. №825618 Серія АА) за ч.2 ст.156 КУпАП щодо реалізації тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, вчиненого гр. ОСОБА_3 28.04.2017 року у магазині за адресою:АДРЕСА_1.
Відповідно до наявного пояснення у матеріалах та відомостей, зазначених у протоколі, ОСОБА_3 працює у магазині за адресою: с. Горького,Дніпропетровського району Дніпропетровської області, вул. Леніна,2а, де здійснює свою діяльність ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1). З огляду на викладене, відповідач вважає, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем правомірно та не підлягає скасуванню.
Справа розглянута судом відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за результатами стану перевірки дотримання вимог законодавства під час провадження діяльності, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів у ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на підставі матеріалів правоохоронних органів (протокол про адміністративне правопорушення від 28.04.2017 №825618 Серія АА) встановлено порушення пункту 2 частини першої статті 15-3 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» прийнято рішення про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 6800, 00 грн. за продаж тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років та зобов'язано ОСОБА_1 сплатити в установленому порядку вказаний штраф.
Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач звернулась з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами суд виходить з такого.
Спеціальним Законом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України є Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19 грудня 1995 року № 481/95-BP (далі - "Закон № 481/95-BP").
Відповідно до ст. 15 цього Закону № 481/95 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.
Згідно зі статтею 15-3 Закону № 481/95-BP, забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.
Статтею 15-3 Закону № 481/95-BP визначено, що продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.
Відповідно до статті 16 Закону № 481/95-BP передбачено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.
Згідно з частиною 1 статті 17 Закону № 481/95-BP за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
У частині другій статті 17 Закону N 481/95-ВР наведено перелік порушень, за які передбачено застосування фінансових санкцій до суб'єктів господарювання, а також визначений розмір штрафу.
Відповідно до підпункту 19-1.1.13 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи виконують такі функції, зокрема щодо здійснення ліцензування діяльності суб'єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами та контроль за таким виробництвом.
Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 790 від 02.06.2003 року, визначається механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Порядок).
Відповідно до пункту 3 цього Порядку до суб'єктів господарювання, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.
За приписами пункту 5 Порядку № 790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є:
- акт перевірки додержання суб'єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства;
- результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб'єкта господарювання, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;
- матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Суд зазначає, що в матеріалах даної справи міститься копія протоколу про адміністративне правопорушення від 28.04.2017 №825618 Серія АА.
Разом з тим, зі змісту вказаного протоколу, на підставі якого винесено спірне рішення не підтверджено будь-які відомості про те, хто саме був покупцем тютюнових виробів, відсутні будь - які пояснення неповнолітньої особи, яка здійснила купівлю тютюнових виробів, відсутній протокол огляду особистих речей особи, яка не досягла повноліття, про те, що у неї були виявлені тютюнові вироби придбані саме у позивача.
За таких обставин суд приходить до висновку, що вказаний протокол (з додатками) не підтверджує належним чином здійснення позивачем, як суб'єктом господарювання, порушень вимог Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".
Таким чином, суд вважає, що в порушення норм чинного законодавства України відповідач прийняв рішення про застосування фінансових санкцій відносно позивача виключно за наявності матеріалів правоохоронного органів щодо продажу продавцем магазину - ОСОБА_4 тютюнових виробів неповнолітній особі, зі змісту яких не вбачається встановлення факту недотримання саме ФОП ОСОБА_1 як суб'єктом господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Відповідно до стаття 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, керуючись положеннями частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи рішення суду про задоволення позовних вимог, а також те, що у справі міститься документальне підтвердження сплати позивачем судового збору у розмірі 640,00 грн. (оригінал квитанції №0.0.875378571.1 від 20.10.2017), судові витрати позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного Управління ДФС у Дніпропетровській областід.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій №000140/04-36-40-06/НОМЕР_1 від 04.10.2017 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління ДФС у Дніпропетровській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у сумі 640, 00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко