Справа № 812/484/18
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 вересня 2018 року справа №812/484/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., при секретарі судового засідання Борисові А.А., за участю представника відповідача Татаринової О.В. , розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2018 року (повний текст складено 02 травня 2018 року в м. Сєвєродонецьк) у справі № 812/484/18 (суддя І інстанції Свергун І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

26.02.2018 ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі відповідач, ГУНП в Луганській області) у якому просив суд: визнати неправомірними дії чи бездіяльність ГУНП в Луганській області щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності в розмірі 144000,00 грн; стягнути з ГУНП в Луганській області на користь позивача одноразову грошову допомогу у зв`язку з втратою працездатності в розмірі 144000,00 грн; визнати неправомірними дії чи бездіяльність ГУНП в Луганській області щодо не нарахування позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 грн у розрахунку за місяць за період з 07.11.2015 по 31.01.2016 у розмірі 14653 грн; стягнути з відповідача на користь позивача винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07.11.2015 по 31.01.2016 в розмірі 14653,00 грн.

В обґрунтування якого послався на таке. Позивач з 24.09.1996 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 по 22.06.2017 проходив службу старшим інспектором - черговим чергової частини сектору моніторингу Старобільського ВП ГУНП в Луганській області. Під час проходження служби позивач втратив працездатність та отримав другу групу інвалідності. У відповідності до положень Закону України Про Національну поліцію позивачу нарахована одноразова грошова допомога у зв`язку з втратою працездатності в розмірі 144000,00 грн. Однак, комісією ГУНП в Луганській області прийнято рішення про скасування призначення одноразової грошової допомоги в повному обсязі у зв`язку з тим, що статтею 97 Закону України Про Національну поліцію випадку для призначення одноразової грошової допомоги поліцейському, який отримав інвалідність до звільнення з поліції, немає.

Крім того, позивач зазначив, що у період з 12.06.2014 по 23.06.2015 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області. З інформації, викладеної у довідках від 16.01.2018 №№ 1105/111/22-2017, 1104/111/22-2017 позивачу стало відомо, що йому за період з 07.11.2015 по 31.01.2016 не нараховувалась та не перераховувалась винагорода за участь в АТО. Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів від 04.06.2014 № 158 та з урахуванням інформації та даних, викладених у довідках 16.01.2018 №№ 1105/111/22-2017, 1104/111/22-2017, позивач вважає, що йому безпідставно не нараховано та не виплачено винагороду за період з 07.11.2015 по 31.01.2016 в розмірі 100 % місячного грошового забезпечення у загальній сумі 14653 грн.

Позивач вважає вказані дії та бездіяльність відповідача такими, що суперечать Закону України Про Національну поліцію, а тому порушують його законні права та інтереси.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2018 року у справі № 812/484/18 позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу в разі втрати працездатності поліцейського у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності.

Визнано неправомірними дії Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо ненарахування ОСОБА_1 винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07.11.2015 по 31.01.2016.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Луганській області (адреса: вул. Партизанська, 16, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за листопад 2015 року (за період з 07.11.2015 по 30.11.2015) 5040,00 грн, за грудень 2015 року 3454,83 грн, за січень 2016 року: (за період з 01.01.2016 по 20.01.2016) 4064,51 грн, (за період з 21.01.2016 по 31.01.2016) 425,80 грн, а всього за період з 07.11.2015 по 31.01.2016 у розмірі 12985,14 грн (дванадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять грн 14 коп.) з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

На обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога призначається і виплачується в разі встановлення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції через причини, зазначені в цьому пункті.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження безпосередньої участі позивача у проведенні антитерористичної операції, за яку постановою КМУ від 31.01.2015 № 24 встановлено виплату грошової винагороди.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 24.09.1996 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 по 23.06.2016 - в ГУНП в Луганській області, що підтверджується копією трудової книжки, копією витягу з наказу про звільнення ОСОБА_1 , копією розрахунку вислуги років позивача (арк. спр. 11, 20-21, 24).

Згідно з копією безтермінового посвідчення ОСОБА_1 , виданого 06 листопада 2015 року Головним управлінням МВС України у Луганській області, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій (арк. спр. 10).

22.06.2017 наказом ГУНП в Луганській області № 430 о/с відповідно до Закону України Про Національну поліцію звільнено зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора чергового чергової частини сектору моніторингу Старобільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області за ст. 77 ч. 1 п. 2 (через хворобу) з 23.06.2017, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 20 років 08 місяців 28 днів, відрахувавши з грошового забезпечення кошти за 26 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки (арк. спр. 11).

Наказом ГУНП в Луганській області від 26.07.2017 № 430 о/с частково змінено пункт наказу ГУНП в Луганській області від 22.06.2017 № 430 о/с: майора поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора чергового чергової частини сектору моніторингу Старобільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області вважати звільненим за ст. 77 ч. 1 п. 2 (через хворобу), з 23.06.2017, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 20 років 08 місяців 28 днів, у пільговому обчисленні: 29 років 02 місяці 14 днів, відрахувавши з грошового забезпечення кошти за 26 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки (арк. спр. 12).

Відповідно до копії свідоцтва про хворобу № 181, виданого 26.05.2017 Військово-лікарською комісією Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Луганській області за направленням Старобільського ВП ГУНП в Луганській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майор поліції, старший інспектор-черговий чергової частини сектору моніторингу Старобільського ВП ГУНП в Луганській області, отримав захворювання, пов`язане з проходженням служби в поліції. Був визнаний непридатним до служби в поліції (арк. спр. 151-152).

Згідно довідки до акта огляду Медико-соціальної експертної комісії від 15.06.2017 серії 12 ААА № 509337, позивачу з 01.06.2017 до 01.07.2018 встановлено ІI групу інвалідності, за захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в поліції; висновок про умови та характер праці: виражене обмеження життєдіяльності (арк. спр. 150).

Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 15.06.2017 серія 12 ААА № 005502 встановлено, що рівень втрати професійної працездатності ОСОБА_1 становить 70 % з 15.06.2017 на підставі акта огляду МСЕК № 59-719 (арк. спр. 147-149).

Позивач звернувся до ГУНП в Луганській області із заявою та усіма необхідними документами про призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що він отримав ІІ групу інвалідності від хвороби, пов`язаної з виконанням службових обов`язків (арк. спр. 63).

23.08.2017 головним спеціалістом УФЗБО ГУНП в Луганській області складено висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України Про Національну поліцію на підставі матеріалів поліцейського ОСОБА_1 у зв`язку з інвалідністю, на підставі підпункту 4 пункту 1 статті 97 Закону України Про Національну поліцію. Одноразову допомогу призначено в розмірі 144000,00 грн. Вказаний висновок підписано т.в.о. начальника Старобільського ВП ГУНП в Луганській області та начальником УФЗБО ГУНП в Луганській області (арк. спр. 65).

Листом від 08.09.2017 № 5288/111/22/05-2017 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що пакет документів уважно розглянуто та позивачу було призначено та нараховано одноразову грошову допомогу в розмірі 144000,00 грн в установленому законом порядку, та до ДФЗБО НПУ надано потребу в коштах для розрахунку. При надходженні коштів на рахунок ГУНП в Луганській області зазначена сума буде терміново перерахована (арк. спр. 13).

13.09.2017 відповідачем видано наказ № 3354, яким УФЗБО ( ОСОБА_2 ) ГУНП в Луганській області наказано провести виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 144000,00 грн ОСОБА_1 , колишньому старшому інспектору-черговому чергової частини сектору моніторингу Старобільського ВП ГУНП в Луганській області. Контроль за виконанням цього наказу покладено на заступника начальника ГУНП в Луганській області полковника поліції Федотова О.Л. (арк. спр. 66).

Засіданням комісії по встановленню правильності визначення умов для призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) інвалідності чи часткової втрати працездатності поліцейського ГУНП в Луганській області скасовано протокол від 23.08.2017 про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що статтею 97 Закону України Про Національну поліцію не встановлено випадків призначення одноразової грошової допомоги поліцейському, який отримав інвалідність до звільнення з поліції (арк. спр. 67).

Листом від 21.12.2017 № 7884/111/22/05-2017 ГУНП в Луганській області повідомило ОСОБА_1 , що 20.12.2017 на засіданні комісії ГУНП в Луганській області було прийнято рішення скасувати призначення одноразової грошової допомоги в повному обсязі, у зв`язку з тим, що ст. 97 Закону України Про Національну поліцію випадку для призначення одноразової грошової допомоги поліцейському, який отримав інвалідність до звільнення з поліції немає (арк. спр. 14).

24.12.2017 ГУНП в Луганській області винесено наказ № 5017, яким відмінено висновок про призначення грошової допомоги, зокрема, ОСОБА_1 (арк. спр. 69).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд першої інстанції виходив з наступного.

Статтею 23 Закону України Про міліцію (чинною до 07.11.2015) визначено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога.

На виконання зазначеної статті постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850), згідно п. 2 якого днем виникнення права на отримання грошової допомоги, є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктами 7 - 9 Порядку № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

З 07.11.2015 набрав чинності Закон України Про Національну поліцію, у п. 15 Прикінцевих та перехідних положень якого визначено, що працівники міліції, які на день набрання чинності цим Законом мали календарну вислугу не менше 5 років та продовжили службу в Міністерстві внутрішніх справ України або поліції (їх територіальних органах, закладах та установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями (а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах), після досягнення вислуги років, що дають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, мають право на пенсійне забезпечення згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

За колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України Про міліцію, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України Про Національну поліцію.

Порядок призначення та отримання поліцейськими одноразової грошової допомоги, розміри та підстави, за яких призначення та виплата допомоги не здійснюється, визначено статтями 97-101 Закону України Про Національну поліцію.

Згідно з ч. 2 ст. 97 Закону України Про Національну поліцію порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до статей 97-101 Закону України Про Національну поліцію, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок № 4), згідно з п. 1 розділу ІІ якого днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 3 Розділу ІІІ Порядку № 4 визначено, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Відповідно до пункту 5 розділу III Порядку № 4, в редакції, чинній на час звернення позивача з заявою про виплату одноразової грошової допомоги, для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Пунктом 1 Розділу IV Порядку № 4 в редакції, чинній на час звернення позивача з заявою про виплату одноразової грошової допомоги, передбачено, що фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2. Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п`ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови (п. 2 Розділу IV Порядку № 4).

Положеннями Порядку № 850 та Порядку № 4 передбачено, що одноразова грошова допомога у разі встановлення інвалідності проводиться за останнім місцем служби. Таким чином, заява (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності має бути подана працівником за останнім місцем служби.

Судом першої інстанції установлено, шо позивач був звільнений з органів внутрішніх справ 06.11.2015 та 07.11.2015 прийнятий на службу до Головного управління Національної поліції в Луганській області, звідки звільнений наказом від 22.06.2016 № 430 о/с.

Враховуючи, що останнім місцем служби позивача є Головне управління Національної поліції в Луганській області, то на нього, як на поліцейського, поширюються норми Закону України Про Національну поліцію.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України Про Національну поліцію та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4.

Оскільки наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги підтверджено наявними у нього та поданими відповідачу разом з відповідною заявою доказами, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність відмови відповідача у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги.

Щодо посилання відповідача на ту обставину, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується в разі встановлення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції через причини, зазначені в цьому пункті, слід зазначити таке.

Підпунктом 4 пункту 4 Порядку № 4 визначено, що випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського пов`язаного з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 4 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту.

Одноразова грошова допомога не призначається і не виплачується за наявності підстав, визначених статтею 101 Закону (пункт 5 Порядку № 4).

Відповідно до статті 101 Закону України Про Національну поліцію призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком:

а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням;

б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом);

г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Стаття 101 Закону України Про Національну поліцію має вичерпний перелік підстав, коли призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, тому посилання відповідача на ту обставину, що інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, повинна була визначена позивачу протягом шести місяців лише після звільнення позивача з поліції, є хибним трактування пункту 4 частини першої статті 97 Закону України Про Національну поліцію.

Наказом МВС України від 12.09.2016 № 916 Про внесення змін до Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського внесені зміни в Порядок та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського від 29.01.2016 № 163/28293, а саме пункту 5 розділу 1.

Підпунктом 4 пункту 5 розділу 1 Порядку № 4 дано значення терміну пов`язаного з проходженням служби в поліції, що визначає випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського. Так, пов`язаних з проходженням служби в поліції (пункти 4, 6 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок отриманого захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

З урахуванням викладеного, є неприйнятними доводи відповідача, що ст. 97 Закону України Про Національну поліцію не передбачено виплату позивачеві одноразової грошової допомоги.

При розгляді справи Кечко проти України (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення).

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського не ґрунтується на вимогах закону, а тому є неправомірними.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності у розмірі 144000 грн, судом першої інстанції зазначено, що дана позовна вимоги не може бути задоволеною, оскільки розрахунок конкретної суми належить до компетенції відповідача, тому суд не може підміняти собою орган владних повноважень щодо питань, які належать до його компетенції.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд першої інстанції дійшов висновку, що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача необхідно вийти за межі позовних вимог. На думку суду, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання ГУНП в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в разі втрати працездатності поліцейського у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність позовні вимоги в частині невиплати одноразової грошової допомоги задовольнити частково та визнати неправомірними дії Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського та зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в разі втрати працездатності поліцейського у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Задовольняючи частково позовні вимоги про ненарахування та невиплату винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, суд першої інстанції виход з наступного.

В матеріалах справи наявна довідка Головного управління Національної поліції в Луганській області від 08.08.2017 № А-9439, яка підписана заступником начальника Головного управління Національної поліції в Луганській області Федотовим О.Л., та яка має відповідну печатку, з якої вбачається, що позивач, зокрема, в період з 07.11.2015 по 23.06.2017 дійсно приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області. Вказана довідка видана саме на підставі наказів першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) від 25.06.2015 № 176, від 17.11.2015 № 321, від 07.12.2015 № 341, від 14.07.2017 № 197дск (арк. спр. 15).

На думку суду першої інстанції, вищезазначена довідка є належним та допустимим доказом в розумінні ст. 73 КАС України щодо безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону № 638-УІ, антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення злочинних діянь, здійснюваних з терористичною метою, звільнення заручників, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичного акту чи іншого злочину, здійснюваного з терористичною метою.

Статтею 5 Закону № 638-УІ визначено, що Міністерство внутрішніх справ України здійснює боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції органів внутрішніх справ; надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби; забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій.

При проведенні антитерористичної операції використовуються сили і засоби (особовий склад, спеціалісти, зброя, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) суб`єктів боротьби з тероризмом, а також підприємств, установ, організацій, які залучаються до участі в антитерористичній операції, в порядку, визначеному згідно з Положенням, зазначеним у частині другій статті 12 цього Закону (ст. 13 Закону № 638-УІ).

За рішенням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із керівництвом відповідних суб`єктів боротьби з тероризмом, до широкомасштабних, складних антитерористичних операцій у районі їх проведення залучаються та використовуються сили та засоби (особовий склад та спеціалісти окремих підрозділів, військових частин, зброя, бойова техніка, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально- технічні засоби) Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України. Національної поліції, Національної гвардії України, Збройних Сил України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону, та органів охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, Управління державної охорони України.

Працівники правоохоронних органів, військовослужбовці та інші особи, які залучаються до антитерористичної операції, на час її проведення підпорядковуються керівнику оперативного штабу.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 наказом АТЦ при СБУ від 25.06.2015 № 176 включено до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпечення її проведення з 12.06.2014, наказом АТЦ при СБУ від 17.11.2015 № 321 ОСОБА_1 виключено зі складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпечення її проведення з 07.11.2015. Наказом АТЦ при СБУ від 07.12.2015 № 341 ОСОБА_1 включено до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпечення її проведення з 07.11.2015. Наказом АТЦ при СБУ від 14.07.2017 № 197дск ОСОБА_1 виключено зі складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпечення її проведення з 23.06.2017. Вказані обставини також підтверджуються довідкою Головного управління Національної поліції в Луганській області від 08.08.2017 № А-9439 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (арк. спр. 15, 116-126).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин діяла постанова Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 року № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» (надалі - Постанова № 24).

Пунктом 1 Постанови № 24 установлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій. Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби. Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.

Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3 тис. гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3 тис. гривень (абзац 2 пункту 1 Постанови № 24).

Відповідно до абзацу 3 пункту 1 Постанови № 24, винагорода військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва).

Згідно з пунктом 1 додатку № 1 до Постанови № 24 в період мобілізації (в тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, період проведення антитерористичної операції винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення виплачується за безпосередню участь військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.

На виконання вимог пункту 4 Постанови № 24 Міністерством оборони України. 02.02.2015року прийнято Наказ № 49 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій», яким затверджено Порядок та умови виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізм підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду (надалі - Порядок).

У п. 4 розділу І Порядку визначено, що виплата винагород здійснюється військовослужбовцям за місцем проходження служби на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій), керівництва військових формувань та органів державної влади. Командирам (начальникам) військових частин (закладів, установ, організацій) наказами вищих командирів (начальників, керівників).

Згідно із п. З розділу II Порядку, винагорода виплачується за час, обрахований з дня фактичного початку участі військовослужбовців (крім резервістів) у заходах, зазначених у пункті 1 цього розділу, до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів (штабу АТО).

Відповідно до п.5 розділу II Порядку, військовослужбовці вважаються такими, що беруть безпосередню участь в АТО, у разі одночасного дотримання таких умов: залучені до проведення АТО; перебувають у підпорядкуванні (виконують завдання) керівництва штабу АТО (крім військовослужбовців військових прокуратур та розвідувальних органів України); перебувають у районі проведення АТО.

Відповідно до довідки Головного управління Національної поліції в Луганській області від 08.08.2017 № А-9439, яка підписана заступником начальника Головного управління Національної поліції в Луганській області Федотовим О.Л., та яка має відповідну печатку, з якої вбачається, що позивач, зокрема, в період з 07.11.2015 по 23.06.2017 дійсно приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області. Вказана довідка видана саме на підставі наказів першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) від 25.06.2015 № 176, від 17.11.2015 № 321, від 07.12.2015 № 341, від 14.07.2017 № 197дск (арк. спр. 15).

На підставі абз. 3, 4 п. 6 розділу II Порядку, підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовців у здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні в районі проведення АТО є наказ командира військової частини Державної прикордонної служби України, який видається у тому числі на військовослужбовців інших підрозділів. Наказ на виплату винагороди видається за місцем проходження служби військовослужбовців.

Безпосередня участь у відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою підтверджується:

- журналом бойових дій (журналом ведення оперативної обстановки);

- бойовим донесенням (підсумковим, терміновим та позатерміновим), рапортом керівника підрозділу, який виконував завдання.

Крім того, підтвердними документами є:

- бойовий наказ командира військової частини для виконання поставлених завдань охорони об`єктів (несення служби на блокпостах, звільнення об`єктів, які захоплені, тощо), письмовий наказ командира військової частини, який виконував завдання;

- запис у книзі прикордонної служби підрозділу охорони державного кордону про виконання завдань прикордонними нарядами щодо відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

- постова відомість під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку тощо), де визначені особовий склад, який залучається до охорони, час, місце, порядок виконання завдань, книга служби нарядів та подій, що відбувалися (п.7 розділу II Порядку).

З аналізу вищенаведених норм законодавства, що регулює зазначені правовідносини слідує, що винагорода за безпосередню участь в АТО виплачується не за весь час залучення особи до складу сил та засобів АТО, а тільки за час фактичної участі цієї особи у відповідних заходах. Так, зарахування особи до списку осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні антитерористичних операцій, здійснюється на підставі відповідних наказів командирів (штабу АТО), в яких зазначається про дату початку такої участі та дату фактичного завершення такої участі. В подальшому, на підставі вмотивованого рапорту керівника структурного підрозділу, де проходить службу особа. Головним управлінням МВС України в області видається відповідний наказ, який, в свою чергу, є підставою для нарахування грошової винагороди особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, призначеної за безпосередню участь у проведенні АТО.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки відповідачем не видавались накази, які б свідчили про те, що позивач виконував завдання керівництва штабу АТО, захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції, відсутні законні підстави для нарахування та виплати ОСОБА_1 винагороди за участь в АТО за період з 07.11.2015 року по 31.01.2016 року.

Таким чином, враховуючи відсутність інших доказів на підтвердження доводів позивача щодо нарахування та виплати винагороди за участь в АТО за період з 07.11.2015 року по 31.01.2016 року, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у відповідній частині.

Під час прийняття рішення судом апеляційної інстанції враховувалась правова позиція, викладена в постановах Верховного Суду у справах: № 805/2527/17-а від 21.02.2018 року, №812/787/16 від 14.03.2018 року, №805/3210/17-а від 16.05.2018 року.

Пунктом 4 частини 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення неправильно застосував норми матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про ненарахування та невиплату винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2018 року у справі № 812/484/18 задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2018 року у справі № 812/484/18 в частині визнання неправомірними дії Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо ненарахування ОСОБА_1 винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07.11.2015 по 31.01.2016. Стягнення з Головного управління Національної поліції в Луганській області (адреса: вул. Партизанська, 16, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за листопад 2015 року (за період з 07.11.2015 по 30.11.2015) 5040,00 грн, за грудень 2015 року 3454,83 грн, за січень 2016 року: (за період з 01.01.2016 по 20.01.2016) 4064,51 грн, (за період з 21.01.2016 по 31.01.2016) 425,80 грн, а всього за період з 07.11.2015 по 31.01.2016 у розмірі 12985,14 грн (дванадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять грн 14 коп.) з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів скасувати.

В цій частині ухвалити нову постанову.

Відмовити у задоволенні позовних вимог щодо визнання неправомірними дії Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо ненарахування ОСОБА_1 винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07.11.2015 по 31.01.2016. Стягнення з Головного управління Національної поліції в Луганській області (адреса: вул. Партизанська, 16, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за листопад 2015 року (за період з 07.11.2015 по 30.11.2015) 5040,00 грн, за грудень 2015 року 3454,83 грн, за січень 2016 року: (за період з 01.01.2016 по 20.01.2016) 4064,51 грн, (за період з 21.01.2016 по 31.01.2016) 425,80 грн, а всього за період з 07.11.2015 по 31.01.2016 у розмірі 12985,14 грн (дванадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять грн 14 коп.) з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2018 року у справі № 812/484/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 13 вересня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

М.Г. Сухарьок