Справа № 812/2100/17
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

11 вересня 2018 року

справа №812/2100/17

адміністративне провадження №К/9901/56348/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.,

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

при секретарі судового засідання Гутніченко А.М.

за участю представників

позивача - не з'явився,

відповідача - Морозова П.В. за дов. від 19.12.2017 №3925/9/12-32-10-00-29,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Лисичанський склозавод" "Пролетарій" на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 березня 2018 року (суддя - Свергун І.О.) та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2018 року (Міронова Г.М., Ястребова Л.В., Казначеєв Е.Г.) у справі №812/2100/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "Лисичанський склозавод" "Пролетарій" до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу,-

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року Ліквідатор Публічного акціонерного товариства «Лисичанський склозавод «Пролетарій» (далі - позивач у справі, скаржник у справі) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області (далі - податковий орган, відповідач у справі), в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ відповідача у справі №806 від 04 грудня 2017 року про проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача у справі зі змінами згідно з Наказом від 19 грудня 2017 року №863.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем оспорюваний Наказ прийнятий всупереч вимогам статті 3 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», статті 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2018 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач у справі не є тим суб'єктом господарювання, щодо якого протягом 2017 року Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» поширювалась заборона органам Державної фіскальної служби проводити планові та позапланові перевірки. Окрім того, суд першої інстанції зазначив, що призначення перевірки після спливу зазначеного в Порядку обліку платників податків і зборів (затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року №1588) (далі - Порядок) строку згідно вимог чинного законодавства не є підставою для скасування наказу про призначення такої перевірки, правомірного за своєю суттю.

Суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, виходив з того, що платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

16 липня 2018 року на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивача у справі, в якій він зазначає про те, що оскаржені судові рішення прийняті з порушенням норм матеріального права без дослідження усіх істотних обставин справи. Зокрема скаржник зазначає, що рішення про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства, яке оформлене оскаржуваним Наказом було прийнято з порушенням строку, що встановлений в Порядку.

У відзиві на касаційну скаргу податковий орган зазначає, що рішення судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими, оскільки ним правильно зазначеного, що якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши рішення суддів попередніх інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення судів попередніх інстанцій не відповідають.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Лисичанський склозавод «Пролетарій» є юридичною особою, зареєстрованою в установленому законом порядку.

Постановою Господарського суду Луганської області від 03 жовтня 2017 року у справі №913/412/16 визнано боржника - Товариство банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців.

21 квітня 2016 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за № 4000036 про порушення провадження у справі про банкрутство юридичної особи, а 17 жовтня 2017 року - запис за № 5000036 про внесення судового рішення про визнання юридичної особи банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

З направлень на перевірку від 20 грудня 2017 року № 655 та № 656 вбачається, що вони отримані головним бухгалтером підприємства 20 грудня 2017 року. Перевіряючими надано також посвідчення.

Наказом податкового орган від 04 грудня 2017 року № 806 на підставі підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, пункту 2 статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 17 жовтня 2017 року № 0000036 про визнання банкрутом Товариства призначено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2014 року по 14 грудня 2017 року, а також по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, правильності нарахування, обчислення та сплати військового збору за період з 02 серпня 2014 року по 14 грудня 2017 року. Визначено провести перевірку з 15 грудня 2017 року тривалістю десять робочих днів, для проведення перевірки створено робочу групу.

Наказом податкового органу від 19 грудня 2017 року № 863 внесено зміни до наказу від 04 грудня 2017 року № 806 щодо складу робочої групи.

Копію наказу від 04 грудня 2017 року № 806 вручено ліквідатору Віскунову О.В. 11 грудня 2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

З акту від 16 січня 2018 року № 28/12-32-14-09-07/31380846 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Публічного акціонерного товариства «Лисичанський склозавод «Пролетарій» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2014 року по 14 грудня 2017 року, а також по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, правильності нарахування, обчислення та сплати військового збору за період з 02 серпня 2014 року - 14 грудня 2017 року» вбачається, що перевірка проводилась з 15 грудня 2017 року по 29 грудня 2017 року. Термін перевірки продовжувався з 02 січня 2018 року по 09 січня 2018 року.

Таким чином, судами попередніх інстанцій встановлено, що 04 жовтня 2017 року податковий орган на підставі підпунктів 78.1.7. пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України видав наказ № 806 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Публічного акціонерного товариства «Пролетарій».

Відповідно до підпункту 78.1.7. пункту 78.1 статті 78 Податкового кодекс України документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Згідно з положеннями пункту 11.9 Порядку (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі отримання документів згідно з пунктами 11.1 - 11.4 цього розділу та/або якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи, припинення (закриття) постійного представництва відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків, контролюючим органом приймається рішення про проведення (не проведення за підставами, встановленими пунктами 11.11 та 11.12 цього розділу) документальної позапланової перевірки платника податків, який перебуває на обліку в такому органі. Призначається перевірка у такі строки: не пізніше десяти робочих днів з дати отримання відомостей про рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи, у разі ліквідації юридичної особи за рішенням засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу; протягом десяти робочих днів після одержання того документа, що надійшов до контролюючого органу першим, в інших випадках.

Відповідно до пункту 11.1 платник податків зобов'язаний повідомляти контролюючі органи за місцем обліку такого платника про його ліквідацію або реорганізацію протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення (крім випадків, коли обов'язок здійснювати таке повідомлення покладено законом на орган державної реєстрації).

Дані про прийняття рішення щодо припинення юридичних осіб, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, контролюючі органи отримують від державних реєстраторів у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами Центрального контролюючого органу.

Відповідно до Порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань й інформаційними системами Державної фіскальної служби України затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України від 18 березня 2016 року № 759/5/371 Державна фіскальна служба України забезпечує доступ своїх територіальних органів до відомостей про проведені реєстраційні дії, документів в електронній формі, отриманих з Реєстру.

Судами встановлено, що 17 жовтня 2017 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис за № 5000036 про внесення судового рішення про визнання юридичної особи банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Тобто податковий орган з 17 жовтня 2017 року фактично дізнався про початок процедури припинення Товариства.

Таким чином, суди попередніх інстанцій прийшли до правильного висновку про порушення строку призначення перевірки.

Окрім того, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно з статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема направлення на проведення такої перевірки. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу.

Відповідно до частини 3 статті 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, з направлень на перевірку від 20 грудня 2017 року № 655 та № 656 вбачається, що вони отримані головним бухгалтером підприємства 20 грудня 2017 року, а не ліквідатором Товариства, як керівником.

Таким чином, податковий орган не мав можливості проводити позапланову перевірку, оскільки у нього були відсутні належні докази отримання направлення про проведення перевірки уповноваженою на те особою.

Щодо посилання суду апеляційної інстанції на рішення Верховного Суду у справі №826/1205/16, то Суд виходить з наступного.

У справі №826/1205/16 податковим органом при призначенні документальної позапланової виїзної перевірки дотримано порядок, встановлений відповідними приписами Податкового кодексу України. Тому питання допуску чи не допуску до перевірки не є визначальним у зазначеній справі.

Тоді як у справі 812/2100/17, яка є предметом розгляду, податковим органом суттєво порушено процедуру призначення документальної позапланової виїзної перевірки.

Таким чином, суди правильно встановивши, що рішення про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства, яке оформлене оскаржуваним Наказом прийнято з порушенням строку, що встановлений в Порядку, прийшли до помилкового висновку про неможливість задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частин першої, третьої статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Доводи касаційної скарги знайшли своє підтвердження в ході касаційного розгляду, Суд визнає, що судами попередніх інстанцій внаслідок хибної правової оцінки обставин справи допущено неправильне тлумачення закону при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга позивача підлягає задоволенню, судові рішення - скасуванню із прийняттям нового рішення про задоволення позову.

За змістом підпунктів "б" і "в" пункту 4 частини першої статті 356 Кодексу адміністративного судочинства України в резолютивній частині постанови суду касаційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв'язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Лисичанський склозавод" "Пролетарій" задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 березня 2018 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2018 року у справі №812/2100/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Лисичанський склозавод" "Пролетарій" - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області у справі №806 від 04 грудня 2017 року про проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача у справі зі змінами згідно з Наказом від 19 грудня 2017 року №863.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства "Лисичанський склозавод" "Пролетарій" () за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області () - сплачений судовий збір у судах трьох інстанцій у сумі 7767 (сім тисяч сімсот шістдесят сім) гривень.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер