Справа № 465/6151/17
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

07 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/6861/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача: Глушка І.В.,

суддів: Гуляка В.В., Макарика В.Я.,

перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 14 травня 2018 року у справі № 465/6151/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, начальника Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Самойлової Зої Валеріївни про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 14 травня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, начальника Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Самойлової Зої Валеріївни про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням в частині мотивів задоволення позову, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. При цьому скаржником заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, у якій покликається на те, що під час проголошення судом першої інстанції рішення він не був присутнім та оскільки фактично не погоджується з мотивувальною частиною рішення суду, без повного тексту рішення не мав можливості надати оцінку законності та обґрунтованості судового рішення. Зазначає, що зміст повного тексту судового рішення Франківського районного суду від 14 травня 2018 року у справі № 465/6151/17 йому став відомий з Єдиного державнго реєстру судових рішень, у якому рішення суду першої інстанції було оприлюднене лише 27.07.2018 року. У самому рішенні не зазначено дати складання повного рішення, а копію рішення ним на час подання апеляційної скарги отримано не було.

Із матеріалів справи слідує, що оскаржуване судове рішення ухвалене у відкритому судовому засіданні 14 травня 2018 року. В матеріалах справи наявні супровідні листи про надіслання копії рішення, датовані 14 травня 2018 року. Зазначене свідчить, що повний текст судового рішення судом складено саме 14 травня 2018 року, тобто у день, коли його було ухвалено. Крім оскаржуваного судового рішення, 14 травня 2018 року Франківським районним судом у справі №465/6151/17 постановлено ухвалу про виправлення описок у короткому та повному тексті рішення. У додатках супровідних листів зазначено про направлення судового рішення на 7 арк, тобто згідно даних супровідних листів сторонам були скеровані одночасно копія рішення (на 5 арк.) та копія ухвали про виправлення описки (на 2 арк.). Водночас матеріали справи відсутні докази отримання зазначених судових рішень сторонами.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб"єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до вимог частини четвертої цієї статті апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційну скаргу скаржником подано через суд першої інстанції 03 серпня 2018 року та зареєстровано судом за вх. №19276, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно ч.1 ст. 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Водночас частина 2 ст.44 КАС України покладає на учасників справи обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Аналіз наведеного законодавства дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями можуть скористатися правом їх оскарження у апеляційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк. При цьому усі учасники судового процесу рівні перед законом і судом.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Слід зазначити, що позивачу було відомо про наявність та розгляд справи №465/6151/17, так як з протоколу судового засідання від 14.05.2018 та зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач брав участь у судовому засіданні, яке відбулось 14 травня 2018 року, що свідчить про те, що позивач не був позбавлений можливості подавати відповідні документальні докази, що могли б вплинути на правову оцінку у даній справі, брати участь у судовому засіданні та у порядку і строки, встановлені КАС України, оскаржити рішення суду першої інстанції.

Щодо покликань скаржника на неотримання повного тексту оскаржуваного судового рішення, колегія суддів зазначає, що згідно інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, оскаржуване судове рішення до Єдиного державного реєстру судових рішень судом надіслано 19.07.2018, зареєстровано в реєстрі 20.07.2018 року та оприлюднено 24.07.2018. Водночас скаржником не надано доказів наявності обставин, що перешкоджали йому звернутись до суду першої інстанції з вимогою про надання копії рішення суду від 14.05.2018 у справі №465/6151/17.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 7 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Закріплений у ст. 6 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права в Україні.

При цьому суд вказав, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходив з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 та "Круз проти Польщі" від 19.06.2001. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" від 06.10.2015 суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

У даному випадку вказані скаржником причини пропуску строку оскарження не виправдовують втручання у принцип res judicata.

Вказані скаржником обставини не є належним доказом поважності пропуску строку на апеляційне оскарження, тому вказану апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши термін для усунення недоліку.

Вказаний недолік апеляційної скарги повинен бути усунутий шляхом надіслання на адресу Львівського апеляційного адміністративного суду вмотивованої заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із наведенням поважних підстав його пропуску.

При цьому, особі, яка подає апеляційну скаргу, слід роз'яснити, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України в разі, якщо заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження не буде подано в зазначений строк, або наведені нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись статтями 286, 299 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Франківського районного суду міста Львова від 14 травня 2018 року у справі № 465/6151/17 - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 14 травня 2018 року у справі № 465/6151/17 - залишити без руху.

Встановити ОСОБА_2 десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Глушко

Судді В.В. Гуляк

В. Я. Макарик