Справа № 755/12099/18
Суддя: Кузьмишина О.М.
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя (судді) першої інстанції: Арапіна Наталія Євгеніївна
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

Суддів: Шелест С.Б.

Пилипенко О.Є.

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 13.08.2018 р. за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в м.Києві до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_6 про примусове видворення та затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України,-

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної міграційної служби України в місті Києві звернулося до суду з адміністративним позовом до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_6 про примусове видворення та затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України.

Свої вимоги мотивував тим, що 10 серпня 2018 року головним спеціалістом відділу протидії нелегальній міграції управління організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві Меркурєвим А.І. прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_6 в країну походження та зобов'язано його покинути територію України у термін до 12 серпня 2018 року. Однак відповідач порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, не виконав у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення.

У зв'язку з чим просить прийняти рішення про примусове видворення з території України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, затримати з метою ідентифікації та забезпечення видворення з території України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на шість місяців.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 13.08.2018 р. позовні вимоги Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_6 про примусове видворення та затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України задоволено. Примусово видворено за межі території України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1., довідка № 131 від 10 серпня 2018 року. Затримано громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. довідка № 131 від 10 серпня 2018 року, з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 (шість місяців). Рішення суду звернуто до негайного виконання.

Приймаючи рішення про задоволення позову, судом першої інстанції зроблено висновок, що відповідач не виконав свій обов'язок та не покинув добровільно територію України. Зокрема, оскільки відповідач не мав документа, що посвідчує його особу, обґрунтованим є його затримання на шість місяців з метою ідентифікації.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначає, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки доказам та не досліджено жодних обставин справи, не допитано його, не повідомлено про судове засідання, незаконно позбавлено свободи.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач народився ІНФОРМАЦІЯ_1., є громадянином Народної Республіки Бангладеш (а.с. 9).

10 серпня 2018 року головним спеціалістом Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП (а.с. 8).

Постановою т.в.о. начальника Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві від 10 серпня 2018 року на відповідача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700,00 грн. в дохід держави за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП (а.с. 11).

Зі змісту зазначеної постанови вбачається, що 10 серпня 2018 року по АДРЕСА_1 виявлено громадянина ОСОБА_6, який порушив правила перебування іноземців на території України, а саме проживав без документів на право проживання на території України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

10 серпня 2018 року головним спеціалістом відділу протидії нелегальній міграції управління організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві Меркурєвим А.І. прийнято рішення про примусове повернення з України ОСОБА_6, в країну походження та зобов'язано його покинути територію України у термін до 12 серпня 2018 року (а.с. 12-13).

Вирішуючи дану справу, колегія суддів виходить із наступного.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» №3773-VI від 22.09.2011 (далі - Закон №3773-VI).

За приписами частини 1 статті 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст. 26 Закону №3773-VI).

Статтею 30 Закону визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, із змісту наведеної норми слідує, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини:

1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення;

2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Аналіз наведених положень у їх системному взаємозв'язку свідчить про те, що примусовому поверненню іноземця в країну походження передує обов'язок державної міграційної служби прийняти рішення про примусове повернення іноземця та надання йому строку для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати 30 днів. Лише у разі невиконання іноземцем у добровільному порядку рішення про примусове повернення, міграційна служба має право затримати останнього з метою забезпечення його видворення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 перебуває на території України з липня 2018 року, за порушення правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні.

10 серпня 2018 року відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 203 КУпАП . Рішення про примусове повернення до суду не оскаржувалось.

Відповідно до прийнятого Рішення про примусове повернення іноземець повинен був самостійно залишити територію України, тобто виїхати до будь-якої країни світу, в строк зазначений у Рішенні - не пізніше 12 серпня 2018 року.

Однак, громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_6 рішення в установлений строк без поважних причин не виконав та добровільно не покинув територію України, що стало підставою для його затримання.

При вирішенні питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судом враховано, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуація міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Відповідно до положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на встановлені обставини, беручи до уваги, що громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_6, досяг 18-річного віку, порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства і не виконав в установлений строк без поважних причин Рішення про примусове повернення у добровільному порядку, а також те, що у відповідача відсутні документи на право перебування на території України, враховуючи, що відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту; підстави вважати, що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" відсутні, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині та наявність підстав для примусового видворення відповідача за межі території України.

Щодо позовних вимог позивача про затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1., довідка № 131 від 10 серпня 2018 року, з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 (шість місяців), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 30 Закону №3773-VI центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Згідно ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

З огляду на те, що є обґрунтовані підстави вважати, що громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, про що свідчить його ухилення від добровільного виїзду, відсутність родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження, а також документів на повернення, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції в частині затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. обґрунтованим та законним.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 288, 289, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Громадянина Народної Республіки Бангладеш Хоссіан Мд Сахадат залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 13 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: С.Б.Шелест

О.Є.Пилипенко