Справа № 368/668/18
Суддя: Кириченко В. І.
Дата ухвалення: 2018-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 368/668/18
Рішення

Іменем України

"30" серпня 2018 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі: головуючого судді Кириченка В.І., при секретарі Марчук Н.М.,

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача - адвоката ОСОБА_2, представника відповідача Родіна О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи « Кагарлицька виправна колонія №115» про визнання протиправною і скасування постанови про накладення дисциплінарного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом та просив визнати протиправною та скасувати постанову в.о. начальника ДУ « Кагарлицька виправна колонія №115 « Тимченка О.Ю. від 4.05.2018 року про накладення на засудженого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.

Мотивував позов тим, що постановою в.о. начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія №115» від 04.05.2018 року на засудженого ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді поміщення до дисциплінарного ізолятора (ДІЗО), строком на 14 діб.

Так в матеріалах справи про притягнення засудженого до дисциплінарної відповідальності, наявні 3 рапорти за №55,58,59, що датовані 14.04.2018 року.

Згідно рапорту №55, засуджений був відсутній без поважних причин на ранковій фізичній зарядці та ранковій перевірці, згідно розпорядку дня, чим порушив р.III, п.2 ПВР УВП. Під час встановлення місцезнаходження засудженого, останній перебував на спальному місці у передбачений для сну час, чим порушив р. VI, ПВР УВП. Як вбачається із висновку по факту відсутності на ранковій фізичний зарядці та ранковій перевірці засудженого ОСОБА_1 від 28.04.2018 року, доказом порушень вимог режиму утримання засудженим ОСОБА_1 є рапорт молодшого сержанта внутрішньої служби ОСОБА_5., та відеоматеріали які знаходяться в архіві зберігання відео з реєстраторів які знаходяться на балансі установи. Зазначені у висновку докази, не в повній мірі доводять вину засудженого у вчиненні дисциплінарного правопорушення, щодо відсутності на ранковій фізичній зарядці та ранковій перевірці, а накладене на засудженого стягнення не відповідає тяжкості і характеру проступку засудженого, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.1 ст. 132 КВК України, за невиконання покладених обов'язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися заходи стягнення.

Згідно ч.1 ст. 135 КВК України, питання про доцільність застосування стягнення до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, вирішується на засіданні дисциплінарної комісії установи виконання покарань. Дисциплінарна комісія установи виконання покарань діє на постійній основі. Засідання дисциплінарної комісії є повноважним, якщо на ньому присутні більше половини членів дисциплінарної комісії.

Матеріали про порушення доповідаються на засіданні дисциплінарної комісії начальником відділення соціально-психологічної служби у присутності особи, яка вчинила порушення, та інших запрошених осіб (ч. 6 ст. 135 КВК України).

Відповідно до ч.1 ст. 131-1 КВК України, дисциплінарним проступком особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, є протиправне, винне діяння (дія або бездіяльність), що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань, вчинене цією особою.

Персонал установи виконання покарань зобов'язаний довести наявність в діях чи бездіяльності особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, усіх ознак дисциплінарного проступку. Відсутність таких ознак виключає застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення (ч.2 ст. 131-1 КВК України). Під час засідання дисциплінарної комісії 04.05.2018 року не було досліджено відеоматеріал, про який йде мова у висновку від 28.04.2018 року, що взагалі ставить під сумнів його наявність. Крім того, з даним матеріалом не було ознайомлено позивача, який міг би надати свої пояснення після його огляду, чим порушено ч.ч. 5,6 ст. 135 КВК України.

Разом із цим, сам рапорт № 55 не може слугувати достатнім доказом вчинення засудженим дисциплінарного проступку, оскільки позивач заперечує проти його вчинення.

Також за необхідне слід зазначити, що в матеріалах дисциплінарної справи відсутня розписка про ознайомлення Позивача із розпорядком дня, в той час, коли відповідно до р. V Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань [ПВР УВП), розпорядок дня, розроблений відповідно до типового розпорядку дня засуджених, затверджується наказом начальника установи виконання покарань, погоджується з начальником територіального органу управління ДПтС, доводиться до відома засуджених і персоналу та розміщується на стенді в черговій частині, місцях цілодобового несення служби черговою зміною, місцях надання побутових послуг засудженим та у відділеннях соціально-психологічної служби.

Що стосується наявних в матеріалах справи рапортів № 58, 69, то в даних рапортах іде мова про вчинення на думку інспектора, позивачем дій, що підпадають під ознаки ст. 392 КК України, а отже дані рапорти не можуть бути враховані при притягненні засудженого до дисциплінарної відповідальності, адже зазначені припущення носять зовсім інший вид відповідальності - кримінальний, а не дисциплінарний.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь

Якщо і припустити, що ОСОБА_1 порушив розпорядок дня, відповідно до рапорту № 55, то до нього малося б бути застосовано менш суворий захід стягнення, передбачений ч.1 ст. 132 КВК України, аніж застосований максимальний термін тримання в ДІЗО - 14 діб, наприклад: сувора догана або 5 діб ДІЗО.

Відповідно до 4.7 ст. 135 КВК України, рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності особи, яка відбуває покарання, має бути детально вмотивоване та може бути оскаржене особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, або її представником до органу виконання покарань вищого рівня, прокурора чи суду.

У відзиві відповідач позов не визнав . Вказав, що позивачем було проігноровані та порушені зобов'язання засуджених дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії, які передбачені абз.2 ч.З статті 107 КВК України . Своїми діями позивач проігнорував та таким чином порушив зобов'язання , встановлені абз.4 ч.З статті 107 КВК України , а саме шляхом відмови виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії.

Також протягом 14.04.2018 року засудженим ОСОБА_1 було вчинено дисциплінарний проступок, визначений абз.9 ч.4 ст.107 КВК України - щодо заборони чинити опір законним діям персоналу колонії, перешкоджати виконанню ним своїх службових обов'язків, підбурювати до цього інших засуджених. На думку позивача , події та дії засудженого ОСОБА_1, які описані в рапортах №58 та №69 від 14.04.2018 року не мають складу дисциплінарного проступку, оскільки підпадають під ознаки ст.392 КК України . Сторона відповідача наголошує , що події , які описуються в рапортах №58 та №69 також спричинили важливий вплив на рішення дисциплінарної комісії установи виконання покарань , оскільки дії ОСОБА_1, які зазначені у рапортах №58, №69 від року є порушенням абз.4 ч.З ст.107 КВК України, абз.4 ч.З ст.107 КВК України, абз.9 ч.4 ст.107 КВК України та абсолютно законно підпадають під ознаки дисциплінарного проступку. Також сторона відповідача просить врахувати, що відповідно до ч.2 ст.134 КВК України - за кілька проступків, вчинених одночасно, накладається одне стягнення.

Щодо підпадання дій засудженого під ознаки ст.392 КК України сторона відповідача зазначає , що по факту дезорганізації роботи установи виконання покарань відправлено ряд спецповідомлень та відкрито кримінальне провадження . Також відповідач наголошує, що ст.392 КК України немає абсолютно ніякого відношення до рішення дисциплінарної комісіє установи від 04.05.2018 року, оскільки до переліку повноважень та обов'язків представників адміністрації установи виконання покарань не відносяться інкримінування дій особи - засудженого, в свою чергу адміністрація установи уповноважена здійснювати, передбачені Кримінально - виконавчим законодавством України міри дисциплінарного характеру, що і було виконано адміністрацією Кагарлицької виправної колонії №115. Також відповідач повідомляє , що дії ОСОБА_1, які стали підставою накладення дисциплінарного стягнення в повній мірі підпадають під ознаки дисциплінарного проступку та порушують ряд заборон для засуджених до позбавлення волі, встановлених ст.107 КВК України.

Відповідно до положень КВК України - дисциплінарним проступком особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, є протиправне, винне діяння (дія або бездіяльність), що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань, вчинене цією особою. Відсутність таких ознак виключає застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення. Стаття 1312 КВК України передбачає обставини , які виключають дисциплінарну відповідальність, а саме крайню необхідність, психологічний або фізичний примус, проте в діях позивача , які вказані в Рапортах №55, №58, №69 від 14.04.2018 року, зафіксовані представниками адміністрації колонії за допомогою технічних засобів відеозапису, містяться в матеріалах особової справи та розглядались на дисциплінарній комісії, не вбачається жодної із таких обставин. Більше того , відеозаписи, які містяться в матеріалах особової справи та долучаються до даного відзиву, підтверджують скоєння засудженим ОСОБА_1 ряду дисциплінарних проступків , про що вказується у рапортах №55, №69 від 14 квітня 2018 року. Відповідно до ч.2 ст. 131-1 КВК України - персонал установи виконання покарань зобов'язаний довести наявність у діях чи бездіяльності особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, усіх ознак дисциплінарного проступку, що на думку відповідача у повній мірі має підтвердження у відеоматеріалах , рапортах , висновках та загалом випливає із огляду особової справи засудженого ОСОБА_1

Відповідач просить акцентувати увагу на тому , що окрім рапортів №55 , №58 та №69 від 14.04.2018 року , доказами , що підтверджують вчинення засудженим ОСОБА_1 всіх вищезазначених дисциплінарних проступків також є висновки по факту перевірок на підставі всіх вищезазначених рапортів та відеоматеріали , зафіксовані представниками адміністрації державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» , відповідно до ст.103 КВК України . Саме відеоматеріали дають чітке підтвердження неодноразового порушення розпорядку дня установи виконання покарань , зневажливого та невмотивовано зверхнього ставлення ОСОБА_1 до представників адміністрації колонії. Саме на підставі всіх вище зазначених доказів та з урахуванням вимог ст.ст. 134, 135 КВК України,

04.05.2018 року дисциплінарною комісією державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» і було прийнято рішення (постанова в.о. начальника) про накладення на засудженого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді поміщення до ДІЗО строком на 14 діб.

В судовому засіданні представник засудженого - адвокат ОСОБА_2 та засуджений позов підтримали.

Представник відповідача вважав, що позов не підлягає задоволенню з підстав, що вказані у відзиві.

Судом встановлено, що постановою в.о. начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія №115» від 04.05.2018 року на засудженого ОСОБА_1, застосувавши положення ст.ст.132,134 КВК України було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді поміщення до дисциплінарного ізолятора (ДІЗО), строком на 14 діб. Мотивована постанова тим, що ОСОБА_1 допустив порушення режиму відбування покарання , яке полягає в тому , що 14.04.2018 р. систематично порушував елементи розпорядку дня установи. І вказані обставини встановлені на підставі акта про відмову.

Стаття 131-1 КВК України передбачає:

1. Дисциплінарним проступком особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, є протиправне, винне діяння (дія або бездіяльність), що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань, вчинене цією особою.

2. Персонал установи виконання покарань зобов'язаний довести наявність у діях чи бездіяльності особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, усіх ознак дисциплінарного проступку. Відсутність таких ознак виключає застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення. Стаття 132 КВК України передбачає:

1. За невиконання покладених обов'язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися такі заходи стягнення: попередження; догана; сувора догана; грошовий штраф до двох мінімальних розмірів заробітної плати; скасування поліпшених умов тримання; поміщення засуджених чоловіків, які тримаються у виправних колоніях, у дисциплінарний ізолятор з виведенням або без виведення на роботу чи навчання на строк до чотирнадцяти діб, а засуджених жінок - до десяти діб; поміщення засуджених, які тримаються в приміщеннях камерного типу виправних колоній максимального рівня безпеки, у карцер без виведення на роботу на строк до чотирнадцяти діб; переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.

Стаття 134 КВК України передбачає:

1. При призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.

6. Стягнення накладається лише письмово.

8. Поміщення засудженого в дисциплінарний ізолятор або в карцер чи переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) проводиться за вмотивованою постановою начальника колонії або особи, яка виконує його обов'язки, з визначенням строку тримання.

Стаття 135 КВК України передбачає слідуючі процедурні питання дисциплінарного провадження:

1. Питання про доцільність застосування стягнення до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, вирішується на засіданні дисциплінарної комісії установи виконання покарань. Дисциплінарна комісія установи виконання покарань діє на постійній основі. Засідання дисциплінарної комісії є повноважним, якщо на ньому присутні більше половини членів дисциплінарної комісії.

2. До складу дисциплінарної комісії входять начальник установи виконання покарань, його заступники та начальники служб установи, які за своїми функціональними обов'язками безпосередньо спілкуються з особами, які відбувають покарання у виді позбавлення волі. Очолює дисциплінарну комісію начальник установи виконання покарань або особа, яка виконує його обов'язки.

3. На засідання дисциплінарної комісії запрошуються й інші особи, присутність яких є доцільною для встановлення обставин вчинення правопорушення та визначення міри відповідальності. Члени спостережних комісій на відповідній території мають право бути присутніми на засіданні дисциплінарної комісії та мають право дорадчого голосу.

6. Матеріали про порушення доповідаються на засіданні дисциплінарної комісії начальником відділення соціально-психологічної служби у присутності особи, яка вчинила порушення, та інших запрошених осіб.

Під час засідання дисциплінарної комісії заслуховуються пояснення засудженого та його представника, свідків, інших осіб, залучених відповідно до частини третьої та абзацу сьомого частини п'ятої цієї статті, адміністрації установи виконання покарань, особи, яка ініціювала притягнення до дисциплінарної відповідальності, та осіб, які мають право дорадчого голосу.

Рішення про притягнення до відповідальності приймається більшістю голосів членів дисциплінарної комісії.

7. Рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності особи, яка відбуває покарання, має бути детально вмотивоване та може бути оскаржене особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, або її представником до органу виконання покарань вищого рівня, прокурора чи суду.

Вказане рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності засудженого не відповідає положенням ст.ст. 131-1 ч.1, 132 ч.1, 134 ч.1 та ч.8, 135 ч.7 КВК України , так як не є детально вмотивованим тому, що не вказано конкретні обставини вчинення порушень в частині кількості порушень, в чому конкретно виразились дії чи бездіяльність засудженого по порушенню розпорядку дня та якими дослідженими доказами це підтверджується. Також не вказано про встановлені відповідачем причини, і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень на засудженого. Тому відповідно до положень ст. 131-1 ч.2 КВК України персонал установи виконання покарань не може виконати обов'язку довести наявність у діях чи бездіяльності особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, усіх ознак дисциплінарного проступку по обставинах які викладені в постанові про накладення дисциплінарного стягнення. А відсутність таких ознак виключає застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення.

Також судом встановлено, що засуджений був відсутній без поважних причин на ранковій фізичній зарядці з 6 год10 хв. до 6 год.20 хв. та ранковій перевірці з 6 год.20 хв. до 6 год.40 хв . 14.04.2018 року , згідно розпорядку дня, чим порушив р.III, п.2 ПВР УВП. Під час встановлення місцезнаходження засудженого, останній перебував на спальному місці у передбачений для сну час, чим порушив р. VI, ПВР УВП. Вказані обставини підтверджуються рапортом №55 молодшого сержанта внутрішньої служби ОСОБА_5, висновком по факту відсутності на ранковій фізичний зарядці та ранковій перевірці засудженого ОСОБА_1 від 28.04.2018 року, показами свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5 та відеоматеріали які знаходяться в архіві зберігання відео з реєстраторів які знаходяться на балансі установи.

Також судом встановлено, що засуджений був відсутній без поважних причин на вечірній перевірці з 21 го.25 хв .до 21 год.40 хв. 14.04.2018 року згідно розпорядку дня, чим порушив р.III, п.2 ПВР УВП. Вказані обставини підтверджуються рапортом чергового помічника ОСОБА_7 №69, висновком по результатах розгляду рапорту, показами свідків ОСОБА_8, ОСОБА_7 та відеоматеріали які знаходяться в архіві зберігання відео з реєстраторів які знаходяться на балансі установи.

Але вказані порушення конкретно не викладені в постанові про застосування дисциплінарного стягнення і тому не є належним і допустимим доказом вчинення дисциплінарного проступку по рішенню відповідача, що оскаржується, а рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях.

Що стосується наявних в матеріалах дисциплінарної справи рапорта № 58 від 14.04.2018 року про підбурювання засудженого ОСОБА_9 не прибирати закріплену за кімнатою територію згідно графіка чергувань , то вказана обставина не стосується порушень елементів розпорядку дня .

Тому адміністративний позов задоволити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову в.о. начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія №115» Тимченка О.Ю. від 4.05.2018 року про накладення на засудженого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.

Керуючись ст.ст.73-77, 90, 242, 244-245 КАС України, ст.ст. 131-1 ч.1, 132 ч.1, 134 ч.1 та ч.8, 135 ч.7 КВК України, суд,- вирішив:

Адміністративний позов задоволити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову в.о. начальника ДУ « Кагарлицька виправна колонія №115» Тимченка О.Ю. від 4.05.2018 року про накладення на засудженого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційної інстанції через суд першої інстанції, що ухвалив рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України. Повний текст рішення виготовлено 10.09.2018 року.

Суддя: В.І. Кириченко