Справа № 810/825/17
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2018-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 вересня 2018 року

Київ

справа №810/825/17

адміністративне провадження №К/9901/5076/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Вітаполіс»
на ухвалуКиївського окружного адміністративного суду від 13 червня 2017 року (суддя О.І. Виноградова)
та ухвалуКиївського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року (колегія у складі суддів: О.В. Епель, О.В. Карпушова, М.І. Кобаль)
у справі№ 810/825/17
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Вітаполіс»
доКиєво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області
третя особаМіністерство фінансів України
провизнання незаконними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вітаполіс» (далі ТОВ «Вітаполіс») звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати незаконними та скасувати рішення (лист) Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 19 липня 2016 року вих. №970/10/10-13-11-02-10, зобов'язати прийняти подані позивачем копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за податковий період календарний місяць червень 2016 року, з включенням відомостей з них до облікових даних щодо цього товариства у інформаційних базах даних Державної фіскальної служби України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року позовну заяву ТОВ «Вітаполіс» залишено без руху у зв'язку з тим, що сплачена позивачем сума судового збору не відповідала розміру, що мав бути сплачений за дві вимоги немайнового характеру. При цьому, позивачу роз'яснені підстави залишення позовної заяви без руху та зазначені реквізити, на які необхідно сплатити суму судового збору, а також встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви до 27 березня 2017 року.

У встановлений судом строк, позивачем подано клопотання про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви, внаслідок чого ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27 березня 2017 року вказану заяву задоволено, строк на усунення недоліків позовної заяви ТОВ «Вітаполіс» продовжено до 26 квітня 2017 року.

27 березня 2017 року позивач подав заяву про роз`яснення ухвали Київського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року.

13 квітня 2017 року позивач повторно звернувся з клопотанням про продовження процесуального строку, у задоволенні якого ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року було відмовлено.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2017 року позивачу також продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви до 07 червня 2017 року.

26 травня 2017 року до суду надійшло клопотання позивача про продовження процесуального строку, у задоволенні якого йому було відмовлено ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26 травня 2017 року.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року відмовлено в задоволенні заяви про роз'яснення судового рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року (копію повного тексу ухвали представник позивача отримав під розписку 07 червня 2018 року).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року, позовну заяву повернуто з підстав невиконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Не погоджуючись з прийнятими судамовими рішеннями, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просив вказані рішення судів скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Касаційну скаргу обґрунтовано помилковістю висновків судів про заявлення позивачем в позовній заяві двох окремих позовних вимог немайнового характеру, кожна з яких підлягає оплаті судовим збором, враховуючи, що вимога про зобов'язання відповідача вчинити певні дії спрямована лише на реалізацію захисту права позивача, порушення якого встановлюється при вирішенні першої вимоги (про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії).

Від відповідача відзив на касаційну скаргу не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування апеляційним судом норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - КАС України) до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Згідно з статтею 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Пунктом 1 частини третьої статті 108 КАС України встановлено, що суддя повертає апеляційну скаргу, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Закон України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (у редакції Закону, чинній на час подання позовної заяви, далі - Закон № 3674-VI) визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно з приписами частини першої статті 4 Закону № 3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону № 3674-VI, за подання юридичною особою адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (абзац другий частини третьої статті 6 Закону № 3674-VI).

Як вбачається зі змісту прохальної частини позову, позивачем заявлені пов'язані між собою вимоги немайнового характеру, одна з яких є основною, а інша - похідною від неї. Оскільки вимога про визнання незаконним та скасування рішення є передумовою для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов'язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо), відповідно позивач правильно сплатив судовий збір, вважаючи заявленою одну позовну вимогу, а не дві, як помилково відзначив Київський окружний адміністративний суд.

За таких обставин, відсутні законні підстави для залишення позовної заяви без руху з підстав несплати позивачем судового за дві вимоги немайнового характеру.

Вказана помилка суду першої інстанції апеляційним судом також усунута не була.

Враховуючи викладене, Київський окружний адміністративний суд, ухваливши рішення від 13 червня 2017 року про повернення позовної заяви, а також Київський апеляційний адміністративний суд, залишаючи зазначене рішення суду першої інстанції без змін, порушили норми процесуального права, у зв'язку з чим ці рішення підлягають скасуванню.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 353 КАС України (тут і надалі - в редакції з 15.12.2017) підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі; справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Зважаючи на викладене, касаційний суд дійшов висновку про те, що оскаржувані рішення підлягають скасуванню, а справа відповідно до приписів статті 353 КАС України - направленню до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітаполіс» задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 13 червня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року скасувати, а справу направити до Київського окружного адміністративного суду для продовження її розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

........................

........................

...........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду