Справа № 640/7134/18
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2018-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 р. м. ХарківСправа № 640/7134/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Спаскіна О.А. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Моісеєва К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 26.07.2018 по справі № 640/7134/18

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Краматорську та Слов'янську Департаменту патрульної поліції Шуліки Дениса Володимировича

про визнання незаконною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Краматорську та Слов'янську Департаменту патрульної поліції Шуліки Дениса Володимировича (далі -відповідач), в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову серії ВР№077539 від 16.04.2018 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КупАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 26.07.2018 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з даним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що в процесі розгляду справи він участі не приймав, про місце розгляду повідомлений не був, з правами ознайомлений не був, позбавлений можливості надати пояснення, на відео факту вчинення правопорушення не визнавав, а тому відеозапис не містить доказів визнання позивачем своєї вини. Позивач вважає, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського не може прийматися судом до уваги, оскільки огтриманий з порушенням встановленого порядку та недопустимим.

Сторони в судове засідання не з'явилися про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями.

Відповідно до положень ч.2 ст.313 КАС України справа розглянута без участі сторін.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які позивач посилається в апеляційній скарзі, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції були встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

Постановою серії ВР №077539 від 16.04.2018 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді 255,00 грн. штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Як слідує із фабули оскаржуваної постанови, фактичною підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало те, що 16.04.2018 о 07.00 год. ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1 на трасі М03 660 км. не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1 «суцільна сплошна» чим порушив п. 8.5.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Залишаючи без задоволення адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для його задоволення.

Суд апеляційної інстанції з даними висновками суду не погоджується з огляду на наступне.

Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема за ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В оскаржуваній постанові серії ВР №077539 від 16.04.2018 зазначено про ведення поліцейським відеофіксації ПДР.

За результатами дослідження відеозапису встановлено відсутність підтвердження вчинення правопорушення (невиконання вимог дорожньої розмітки) саме позивачем на автомобілі CHEVROLET LACETTI з реєстраційним номером АХ 5167 СМ. Із відеозапису вбачається факт вчинення правопорушення щодо виконання вимог дорожньої розмітки легковим автомобілем сірого кольору. Проте його належність позивачу встановити під час судового розгляду не виявилося за можливе, а відповідачем на підтвердження своєї позиції інших доказів не надано.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції слушно зазначивши практику Європейського суду з прав людини, дійшов помилкового висновку про наявність доказів (зокрема відеозапису) на підтвердження факту вчинення правопорушення саме позивачем.

Враховуючи відсутність будь-яких належних доказів вчинення адміністративного правопорушення позивачем за ч.1 ст. 122 КУпАП, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.

Статтею 268 КУпАП встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в тому числі і право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази.

Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається в тому числі коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформляється на місці вчинення правопорушення та в разі вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху. Тобто фактично, в даних випадках, притягнення особи до адміністративної відповідальності відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах, зокрема у сфері забезпечення дорожнього руху передбачає фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи те, що під час судового розгляду не було надано належних та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення позивачем, колегія суддів вважає недоведеною вину позивача у вчиненні правопорушення.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів прийшла до висновку про скасування рішення суду першої інстанції, на підставі ст.317 КАС України, як такого, що ухвалене з порушенням норм матеріального права та ухвалення нової постанови про задоволення адміністративного позову.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що відповідачем не було повідомлено його про місце розгляду справи, постанова не містить відомостей та доказів щодо роз'яснення йому прав, інспектором не було надано можливості скористатися правом на правову допомогу, не повідомлено поліцейським про застосування превентивних заходів до позивача, не дотримано інспектором вимог ст. 268, 278,279 КУпАП, не складаний протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП, не ознайомлено позивача з матеріалами справи.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини ( рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Северянін та інші проти України"(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на зазначені вище аргументи позивача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КУпАП за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на наявність підстав для скасування постанови серії ВР №077539 від 16.04.2018 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн на ОСОБА_1, колегія суддів вважає такими, що підлягають задоволенню і позовні вимоги про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 26 липня 2018 по справі № 640/7134/18 - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії ВР№077539 від 16.04.2018 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КупАП про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн., складено інспектором роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Краматорську та Слов'янську Департаменту патрульної поліції Шулікою Денисом Володимировичем.

Закрити провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін С.П. Жигилій