Справа № 676/1431/18
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 676/1431/18

Головуючий у 1-й інстанції: Вдовичинський А.В.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

12 вересня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 травня 2018 року (місце складання м. Кам'янець-Подільський) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до міського відділу Державної виконавчої служби Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції в Хмельницькій області в особі Катеренчук О.І., ОСОБА_4, управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління у Хмельницькій області в особі Джубаби Д.О., ОСОБА_6 про визнання рішення суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

у березні 2018 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до міського відділу Державної виконавчої служби Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції в Хмельницькій області в особі Катеренчук О.І., ОСОБА_4, управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління у Хмельницькій області в особі Джубаби Д.О., ОСОБА_6, в якому просив зобов'язати вдповдачів накласти арешт на його майно та передати вищевказане майно стягувачам з метою добровільного погашення заборгованості по аліментних сумах перед стягувачами за рахунок його майна та виконання вищевказаних рішень суду про стягнення з нього аліментів на користь стягувачів.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує, що відповідачі не виконують: рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 05.12.2014, справа № 676/7898/14-ц, рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 07.05.2015, справа № 676/2423/15-ц ; рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 15.05.2015, справа № 676/2425/15-ц щодо стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та перешкоджають у добровільному виконанні зазначених рішень суду шляхом передачі його майна, вилученого відповідно до протоколу обшуку від 09.07.2012 і вважає, що так як він немає доходів, аліментні суми мають стягуватися першочергово за рахунок його майна.

Ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 травня 2018 року провадження у справі закрито, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а відноситься до юрисдикції загального місцевого суду і повинна розглядатися за правилами ЦПК України.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказану ухвалу та направити справу для продовження розгляду. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на те, що закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції позбавив його права на звернення до суду.

Відповідачі по справі не скористались правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

12 вересня 2018 року за клопотанням позивача до справи долучено копію рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.05.2016 по справі №686/962/14-ц, копії ухвал Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016 та Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.12.2016 по справі №822/1764/16.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених у ній та просив скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, повноважних представників в судове засідання не направили.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач зазначає, що відповідачі не виконують: рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 05.12.2014, справа № 676/7898/14-ц, рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 07.05.2015, справа № 676/2423/15-ц ; рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 15.05.2015, справа № 676/2425/15-ц щодо стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та перешкоджають у добровільному виконанні зазначених рішень суду шляхом передачі його майна, вилученого відповідно до протоколу обшуку від 09.07.2012 і вважає, що так як він немає доходів, аліментні суми мають стягуватися першочергово за рахунок його майна.

Водночас, ОСОБА_2 у позові не зазначає жодних обґрунтувань щодо протиправності дій відповідачів.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги позивача стосуються оскарження дій державних виконавців вчинених в рамках виконавчих проваджень по виконанню рішень місцевого суду цивільної юрисдикції, на які вимоги ч. 1 ст. 287 КАС України не поширюються, а відтак провадження у справі відкрито помилково.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах.

Статтею 5 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

При визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Так, норми КАС України регламентують порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Водночас, колегія суддів зазначає, що завданням цивільного судочинства, відповідно до ст. 2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Положеннями ст. 447, 448 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист (ч. 5 ст. 287 КАС України ).

За приписами ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

У п. 24 рішення в справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року та у справі "Занд проти Австрії" від 12 жовтня 1978 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Із матеріалів адміністративної справи слідує, що позивач оскаржує дії відповідачів з примусового виконання виконавчих листів виданих Кам'янець-Подільським міськрайонним судом по справах №№ 676/7898/14-ц; 676/2423/15-ц; 676/2425/15-ц щодо стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Тобто, у заявленому позові існує спір між позивачем, який є учасником виконавчого провадження (божником) і відповідачами - органами ДВС, який виник із процесу виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих листів, які видані за наслідками розгляду цивільних справ.

Отже, зазначений судовий спір, відповідно до наведених вище норм законодавства, з врахуванням предмету і характеру позовних вимог, суб'єктного складу сторін, не має публічно-правового характеру і повинен вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до посилань апелянта на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.05.2016 по справі №686/962/14-ц, а також на ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016 та Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.12.2016 по справі №822/1764/16, оскільки зі змісту вказаних судових рішень слідує, що вони взагалі не стосуються предмету розгляду даної справи та винесені за інших обставин, а відтак не підтверджують доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що на розгляд даної справи не поширюється юрисдикція Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області як адміністративного суду, у зв'язку із чим такий суд не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції.

Враховуючи, що судом першої інстанції вірно встановлено природу спірних правовідносин та зазначено про наявність у позивача права звернення до Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області саме в порядку цивільного судочинства, то суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи апелянта, що оскаржуваною ухвалою його позбавлено права доступу до суду.

Згідно з ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 13 вересня 2018 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Граб Л.С. Гонтарук В. М.