Справа № 0940/1424/18
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2018-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2018 р. справа № 0940/1424/18

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Скільський І.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

13.08.2018 ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (далі-відповідач) про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка виразилась у відмові включити до його вислуги років для призначення пенсії стажу роботи в органах Державної податкової адміністрації з 24.06.1997 року по 08.03.2000 року та зобов'язання відповідача зарахувати до вислуги років для призначення пенсії стаж роботи в органах Державної податкової служби з 24.06.1997 року по 08.03.2000 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працював в Державній податковій адміністрації Івано-Франківської області на посадах державного службовця в період часу з 24.06.1997 року по 08.03.2000 року. 3 липня 2018 року він звернувся до відповідача з рапортом, про перерахунок вислуги років з врахуванням часу його роботи на посадах державного службовця в органах податкової служби. Відповідач своїм листом від 19.07.2018 року повідомив, позивача про неможливість зарахування до вислуги років періоду роботи в ДПА з 24.06.1997 року по 08.03.2000 року, оскільки станом на 01.03.2018 не затверджений перелік посад, які підлягають зарахуванню до вислуги років для призначення пенсії у державних органах. Позивач вважає таку відмову протиправною.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, що надійшов на адресу суду 31.08.2018, (а.с. 32-33), в якому зокрема зазначив, що до компетенції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області не відноситься прийняття рішення щодо затвердження переліку посад або зарахування часу роботи в державних органах до вислуги років для призначення пенсії, у випадку не затвердження законодавцем або уповноваженим на це органом переліку посад, при прийнятті на які такий стаж роботи враховується для вислуги років, що є обов`язковою умовою для можливості реалізації вимог, зазначених позивачем. Вказав, що дії відповідача зумовлені виконанням наданої йому компетенції в межах повноважень, визначених Конституцією України, Законами України, положенням «Про Головне управління ДФС в Івано-Франківській області» та іншими актами законодавства, а вимоги позивача не можуть бути виконані Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області без належного на це законодавчого визначення та врегулювання, що кореспондується зі статею 19 Конституції України. Вважає свої дії правомірними та законними а тому просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив, який надійшов на адресу суду 06.09.2018, (а.с. 36) де позивач зазначив, що відповідачем не надано достатніх доказів на обґрунтування відмови у включенні до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стажу роботи в органах Державної податкової служби з 24.06.1997 по 08.03.2000. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.08.2018 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.1-2).

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов встановив таке.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, працював в Державній податковій адміністрації Івано-Франківської області на посадах державного службовця в період часу з 24 червня 1997 року по 08 березня 2000 року, що підтверджується належним чином завіреними копіями наказу ДПА в Івано-Франківській області від 24.06.1997 року № 143-о (а.с.16), наказу ДПА в Івано-Франківській області від 06.03.2000 року № 46-о (а.с.23), записами у трудовій книжці НОМЕР_2 від 24.06.1997 року (а.с.13-15).

Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області видано наказ "Про розмір винагороди за вислугу років" від 27.03.2018 №81-о, пунктом 1 якого зазначено, підтвердити стаж та розмір винагороди за вислугу років особам начальницького складу податкової міліції області станом на 01 березня 2018 року згідно додатку (а.с.9-10).

Згідно витягу з додатку до наведеного наказу вислуга ОСОБА_1 становить 20р.04м.09д. (45%) (а.с.11).

03.07.2018 позивач звернувся до начальника Головного управління ДФС в Івано-Франківській області з рапортом, в якому просив провести перерахунок його вислуги років, зарахувавши до вислуги років для призначення пенсії, у календарному обчисленні, час його роботи на державній службі, а саме: в органах Державної податкової служби Івано-Франківської області період з 24.06.1997 по 08.03.2000, що становить 2 роки 08 місяців 14 днів (а.с. 24-25).

Головне управлінням ДФС в Івано-Франківській області розглянувши рапорт позивача від 03.07.2018, щодо зарахування до вислуги у календарному обчисленні для виплати надбавки періоду роботи на державній службі повідомило, що за матеріалами особової справи, підлягають зарахуванню до вислуги років для виплати надбавки наступні періоди служби: навчання у Івано-Франківському державному технічному університеті нафти і газу - з 01.09.1991 року по 04.06.1996 року (із розрахунку один рік навчання за пів року служби), служба в органах податкової міліції - з 09.03.2000 по даний час, що в календарному обчисленні станом на 01.03.2018 наказом ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 27.03.2018 №81-о визначено 20 років 04 місяці 09 днів.

Оскільки, станом на 01.03.2018 не затверджений перелік посад, які підлягають зарахуванню до вислуги років для призначення пенсії у державних органах у разі переходу на службу в податкову міліцію, період роботи в Державній податковій адміністрації в Івано-Франківській області з 24.06.1997 року по 08.03.2000 року до вислуги років для виплати надбавки не зараховано (а.с.26-27).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з такого.

На час виникнення спірних правовідносин пенсійне забезпечення державних службовців, умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, визначалися Законами України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», від 09.09.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно з частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (чинного на час виникнення спірних правовідносин) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій (частина 2 статті 2 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII).

Згідно з абзацами першим та другим пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (чинної на час виникнення спірних правовідносин), до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв'язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 № 503-р «Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців» (чинним на час виникнення спірних правовідносин) до категорії посад державних службовців були включені посади працівників Державної податкової адміністрації, які не мають спеціальних звань.

З огляду на вказане, суд вважає, що посадові особи податкових органів є державними службовцями і мають право на призначення пенсії на умовах, передбачених Законом від 16.12.1993 №3723-XII.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 22.10.2013 у справі № 21-340а13, у якій Верховний Суд України вказав на те, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII.

Позивач, звертаючись до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області з рапортом про зарахування до вислуги років для призначення пенсії спірного стажу, посилався на пункт «и» частини 1 статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), яким передбачено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 12 вказаного Закону, зокрема, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, особам начальницького складу податкової міліції (пункт "б" статті 12 Закону), які мають право на пенсію за вказаним Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної служби охорони України, органи внутрішніх справ, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики.

Згідно статті 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за вказаним Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Абзацом 12 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховується час роботи в державних органах у разі переходу на службу в органи внутрішніх справ на посади начальницького складу, на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки за направленням Кабінету Міністрів України, Ради Міністрів Республіки Крим, Представника Президента України в області, містах Києві та Севастополі згідно з переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ і Центральним управлінням Служби безпеки.

Отже, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи внутрішніх справ, податкову міліцію на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Міністерством внутрішніх справ України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері державної фінансової політики. Крім того, додатковою умовою для зарахування часу роботи в державних органах до вислуги років постановою Уряду від 17.07.1993 № 393 визначено перехід на військову службу в органи внутрішніх справ за направленням відповідних органів.

Суд встановив, що право позивача на включення до вислуги років для призначення пенсії стажу роботи в органах Державної податкової служби з 24.06.1997 по 08.03.2000 виникло на підставі п.«и» ч.1 ст.17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Відповідно, позивач має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

З аналізу наданої відповідачем відповіді від 09.07.2018, відповідач не заперечує, що час роботи позивача на займаних посадах відноситься до часу роботи в державних органах, проте свою відмову, мотивує тим, що перелік посад, у разі переходу на які до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах, не затверджений центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання державної фінансової політики, що, в свою чергу, унеможливлює зарахування позивачеві до вислуги років для призначення пенсії стажу роботи в органах державної податкової служби.

За змістом статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як свідчить позиція Європейського Суду у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності.

Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на встановлену державою гарантію для осіб начальницького складу податкової міліції як складової їхнього правового статусу, будуються на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Вказана позиція суду узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України від 21.03.2017 у справі №К/800/12846/16.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про наявність в позивача права на зарахування до вислуги років для призначення пенсії стажу роботи в органах Державної податкової служби Івано-Франківської області з 24.06.1997 по 08.03.2000.

Таким чином, є протиправною бездіяльність Головного управління ДФС в Івано-Франківській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до вислуги років для призначення пенсії стажу роботи в органах Державної податкової служби Івано-Франківської області з 24.06.1997 по 08.03.2000, і як наслідок, суд вважає зобов'язати Головне управління ДФС в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років для призначення пенсії стаж роботи в органах Державної податкової служби Івано-Франківської області з 24.06.1997 по 08.03.2000.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору, що підтверджуються квитанцією №31.143.1/17837590 від 03.08.2018 підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача в розмірі 704,80 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, що виразилась у відмові зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років для призначення пенсії стажу роботи в органах Державної податкової служби з 24.06.1997 року по 08.03.2000.

Зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років для призначення пенсії стаж роботи в органах Державної податкової служби з 24.06.1997 року по 08.03.2000.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) АДРЕСА_1;

Відповідач: Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (), вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ,76018.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.