Справа № 812/367/18
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року справа №812/367/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Сіваченка І.В., Шишова О.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 травня 2018 року (складене в повному обсязі 29 травня 2018 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області) у справі № 812/367/18 (суддя в І інстанції Кисельова Є.О.) за позовом ОСОБА_1 до Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про скасування рішення від 07 грудня 2017 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач), в якому, з урахуванням уточнень, просив скасувати рішення Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 07 грудня 2017 року.

В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначав, що він 19.01.2018 отримав рішення відповідача від 07.12.2017 про відмову в задоволенні заяви позивача щодо призначення пенсії за вислугою років в зв'язку з відсутністю необхідного стажу, передбаченого пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Підставою для прийняття такого рішення відповідачем вказано про неможливість зарахування в стаж роботи, необхідний для призначення пенсії, строк перебування на строковій військовій службі, строк роботи на посаді тренера в дитячо-юнацькій спортивній школі та строк роботи на посаді фізрука в піонерському таборі «Дзержинець», що на думку позивача суперечить законодавству України та порушує його право на своєчасне пенсійне забезпечення.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 24 травня 2018 року у справі № 812/367/18, з урахуванням ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року про виправлення описок, адміністративний позов було задоволено частково, внаслідок чого: скасовано рішення від 07.12.2017, прийнятого Старобільським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області, в частині відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю стажу роботи за період роботи позивача на посадах викладача фізичного виховання навчальної частини Старобільського совхоз-технікум за період з 29.08.1991 по 28.08.1995; викладача фізичного виховання Старобільського медичного училища з 28.08.1995 по 01.12.2006; зобов`язано Старобільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 352,40 грн.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Дані правовідносини регулюються нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788), постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 (далі - постанова КМУ № 909).

07 грудня 2017 року Старобільське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Луганської області винесло рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу (арк.справи 12-13, 35-36, 82-84).

Відмова обґрунтована тим, що до розрахунку пенсії, як в загальний так і в стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років не враховано період роботи: проходження строкової військової служби та служби в органах внутрішніх справ не зараховується до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років; в дитячо-юнацькій спортивній школі на посаді тренера в грудні 1989 року, січні, лютому, березні 1990 року та період роботи в піонерському таборі «Дзержинець» на посаді фізрука з 01.06.1991 по 31.08.1991, оскільки вищезазначені посади та установи не передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посади, роботи на яких право на пенсію з вислугу років, який затверджено постановою КМУ від 04.11.1993 № 909.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» постанови КМУ від 04.11.1993 № 909, п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років.

Надаючи оцінку правомірності не врахування зазначених періодів роботи позивача до стажу роботи, яка дає право на призначення пенсії за вислугою, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788), громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 3 Закону № 1788 право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 7 Закону № 1788 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Відповідно до статті 51 Закону № 1788 пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до статті 52 Закону № 1788 право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров'я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55 цього Закону.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788 (у редакції, що діяла на день звернення позивача за призначенням пенсії за вислугу років) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року; 50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року; 51 рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року; 51 рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року; 52 роки - які народилися з 1 січня 1968 року по 30 червня 1968 року; 52 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року; 53 роки - які народилися з 1 січня 1969 року по 30 червня 1969 року; 53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року; 54 роки - які народилися з 1 січня 1970 року по 30 червня 1970 року; 54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року; 55 років - які народилися з 1 січня 1971 року.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 (далі - постанова КМУ № 909), відповідно до якої пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров'я і соціального захисту призначаються після досягнення 55 років за наявності спеціального стажу роботи станом на 1 квітня 2015 року не менше 25 років і після цієї дати, зокрема, з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.

Відповідно до розділу 1 «Освіта» Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, до закладів освіти відносяться: загальноосвітні навчальні заклади, військові загальноосвітні навчальні заклади, музичні і художні школи; міжшкільні навчально-виробничі комбінати; дитячі будинки, дитячі трудові та виховно-трудові колонії, дитячі приймальні пункти і приймальники-розподільники для неповнолітніх, логопедичні пункти і стаціонари, школи-клініки; вищі навчальні заклади I-II рівнів акредитації, професійно-технічні навчальні заклади; дошкільні навчальні заклади всіх типів; позашкільні навчальні заклади; бібліотеки; дитячі клініки, поліклініки, лікарні, санаторії, диспансери, будинки дитини, дитячі відділення в лікарнях, санаторіях, диспансерах і установах для виконання покарань.

З аналізу наведеної норми можна зробити висновок, що до переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту та в тому числі посади, які входять до професійно-технічних навчальних закладів відносяться: директори, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи, відносяться й викладачі.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, за приписами пункту 3 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Трудовою книжкою ОСОБА_1 НОМЕР_1 підтверджується факт роботи позивача на посадах викладача: викладач фізичного виховання навчальної частини Старобільського совхоз-технікум за період з 29.08.1991 по 28.08.1995; викладач фізичного виховання Старобільського медичного училища з 28.08.1995 по 01.12.2006, що було основним місцем роботи ОСОБА_1 (арк.справи 14-15).

Також трудовою книжкою ОСОБА_1 НОМЕР_2 підтверджується стаж роботи за сумісництвом на посадах: інструктор по спорту з 18.07.1990 по 21.09.1990 в управління механізації треста «Лемабамстрой»; фізрук в п/п «Дзержинець» на оздоровчий сезон з 01.06.1991 по 31.01.1991; викладач фізкультури в оздоровчий табір «Дзержинець»з 01.06.1992 по 31.08.1992.

Таким чином, трудовою книжкою підтверджено факт роботи позивача у закладах освіти на посаді викладача, що відповідає вимогами постанови КМУ № 909, відтак у позивача в наявності необхідний стаж, передбачений пунктом «е» статті 55 Закон № 1788, який дає підстави для призначення пільгової пенсії.

Отже колегією суддів встановлено та підтверджено матеріалами справи, що посади, які займав позивач, записи про які внесено до трудової книжки, відносяться до переліку посад у закладах і установах освіти, охорони здоров'я та соціального захисту та в тому числі посади, які входять до професійно-технічних навчальних закладів, тому відповідачем у порушення вимог пункту «е» статті 55 Закону № 1788 та постанови КМУ від 04.11.1993 року № 909, якою затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, прийнято оскаржуване рішення, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про скасування рішення від 07.12.2017, прийнятого Старобільським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області, в частині відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю стажу роботи за період роботи позивача на посадах викладача фізичного виховання навчальної частини Старобільського совхоз-технікум за період з 29.08.1991 по 28.08.1995; викладача фізичного виховання Старобільського медичного училища з 28.08.1995 по 01.12.2006. У решті оскаржуване рішення є таким, що відповідає чинному законодавству України.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачем в порушення вимог пункту «е» статті 55 Закону № 1788 та постанови КМУ від 04.11.1993 року № 909 прийнято оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку у відповідності до вимог частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог та обрати належний спосіб захисту порушених прав позивача шляхом зобов'язання Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 травня 2018 року - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 травня 2018 року - залишити без змін.

Повне судове рішення - 11 вересня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді І.В. Сіваченко

О.О. Шишов