Справа № 804/8213/17
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року Справа № 804/8213/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіБарановського Р. А.
за участі секретаря судового засіданняКлочек Д.Я.
за участі:
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 Резнікова Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу №804/8213/17 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, вимоги про сплату боргу, рішення про застосування штрафних санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

06.12.2017р. фізична особа-підприємець ОСОБА_5 (далі- ФОП ОСОБА_5, позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у якій просить суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 14.09.2017р. про визначення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 204 613, 81 грн. (з яких 133 949, 62 грн. - за податковим зобов'язанням, 70 664, 19 грн. - за штрафними санкціями);

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №001359105 від 14.09.2017р. про визначення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 179 335, 00 грн. (з яких 143 468, 00 грн. - за податковим зобов'язанням, 35 867, 00 грн. - за штрафними санкціями);

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 14.09.2017р. про визначення суми грошового зобов'язання з військового збору в розмірі 14 591, 01 грн. (з яких 11 675, 21 грн. - за податковим зобов'язанням, 2918, 80 грн. - за штрафними санкціями);

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 14.09.2017р. про визначення суми штрафних санкцій в розмірі 510, 00 грн.;

визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 14.09.2017р. з єдиного внеску в розмірі 152 064, 66 грн.;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 14.09.2017р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску в розмірі 22 499, 02 грн.

Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 804/8213/17.

Адміністративний позов ФОП ОСОБА_5 не відповідав вимогам ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній до 15.12.2017р.), тому ухвалою суду від 08 грудня 2017 р. був залишений без руху, з встановленням позивачу терміну для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної зави без руху шляхом надання до суду оригіналу документу про сплату судового збору на суму 5736, 18 грн. (платіжне доручення №668 від 05.12.2017р.).

На виконання ухвали суду від 08.12.2017р. позивач виправив вказані недоліки позовної заяви.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2017р. відкрито провадження по справі №804/8213/17 за вищезазначеним позовом та ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Розгляд справи призначено на 22.01.2018р. о 10:00 год.

22.01.2018р. у судовому засіданні представник позивача звернулась до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи, яке суд усною ухвалою, відображеною у протоколі судового засідання від 22.01.2018р., задовольнив та ухвалив відкласти розгляд справи на 12.02.2018р. о 13:00 год.

12.02.2018р. у судовому засіданні представник відповідача звернувся до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення із відповіддю на відзив, яке суд усною ухвалою, відображеною у протоколі судового засідання від 12.02.2018р., задовольнив та ухвалив відкласти розгляд справи на 19.02.2018р. о 13:20 год.

Представник позивача, що прибула у судове засідання позов підтримала та надала пояснення, аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення, вимога про сплату боргу, рішення про застосування штрафних санкцій є протиправними та підлягають скасуванню. Так, представник позивача зазначив, що в акті перевірки №9323/04-36-13-15/НОМЕР_1 від 18.08.2017р. взагалі відсутні будь-які посилання на первинні документи при викладенні виявлених порушень. З огляду на викладене, представник позивача зауважила, що ідентифікувати про які саме господарські операції та з якими контрагентами і на підставі яких документів йдеться мова при визначенні сум заниження валового доходу та завищення валових витрат неможливо, оскільки будь-які посилання на це в акті відсутні. Також, представник позивача зауважила, що ФОП ОСОБА_5 під час перевірки були надані абсолютно всі первинні документи, що підтверджують придбання та реалізацію товару, а будь-яких посилань на відсутність чи ненадання позивачем яких-небудь документів до перевірки в акті документальної перевірки немає. Представник позивача зазначає, що контролюючим органом безпідставно не враховані надані до перевірки документи та безпідставно зроблено висновок щодо відсутності факту реалізації придбаного товару.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, надавши обгрунтування аналогічні доводам, викладеним у відзиві та у запереченнях.

Позиція відповідача аргументована правомірністю оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу, рішення про застосування штрафних санкцій. Представник відповідача зазначив, що в ході проведеної контролюючим органом перевірки встановлено заниження ФОП ОСОБА_5 загального оподаткованого доходу, отриманого від реалізації товару на 61 005, 83 грн., а нарахування військового збору та єдиного внеску відбулось внаслідок порушень, виявлених в ході перевірки. Також, представник відповідача зазначив, що позивачем до складу витрат включено товар, який було придбано, однак факт реалізації та отримання доходу від його реалізації протягом звітного періоду відсутній, а на залишках товарно-матеріальних цінностей даний товар не рахується станом на 01.01.2014р., 01.01.2015р., 01.01.2016р. на загальну суму 717 342, 00 грн.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, виходячи із системного аналізу положень чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства та матеріалів справи, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, мотивуючи це наступним.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП НОМЕР_1) зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа-підприємець від 18.05.2014р.

До основних видів економічної діяльності позивача (за КВЕД) належить:

46.13 Діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами.

46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням.

46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами (основний).

46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.

70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування.

ФОП ОСОБА_5 перебуває на податковому обліку у контролюючих органах від 28.05.2014р. за №12724 (в т.ч. як платник податку на додану вартість (далі-ПДВ) від 17.06.2014р.).

У період з 24.07.2017р. по 11.08.2017р. на підставі наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №3609-п від 11.07.2017р., №4196-п від 04.08.2017р. та згідно плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання на 3-й квартал 2017 року фахівцями Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну планову виїзну перевірку, за результатами якої відповідачем складено Акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (РНОКПП - НОМЕР_1) щодо дотримання вимог податкового законодавства України з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, військового збору, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015р. по 31.12.2016р.» за №9323/04-36-1305-НОМЕР_1 від 18.08.2017р.(далі - акт перевірки).

В ході даної перевірки податковим органом встановлено, що у період з 01.01.2015р. по 31.12.2016р. ФОП ОСОБА_5 здійснювала оптову торгівлю металами та металевими рудами та у даний період при оподаткуванні одержаних доходів перебувала на загальній системі оподаткування та була платником податку на доходи від підприємницької діяльності, ПДВ, військового збору, єдиного внеску.

Під час перевірки були досліджені наступні документи:

- облікова справа підприємця;

- декларації про майновий стан і доходи за 2015-2016рр.;

- податкові декларації з податку на додану вартість за 2015-2016 рр,;

- податкові накладні, видаткові накладні, акти виконаних робіт/надання послуг);

- договори купівлі-продажу, договори про надання послуг, договори про зберігання товарів;

- виписки банку, платіжні доручення;

- звіти з єдиного внеску за 2015-2016 рр.;

- інформація з центральної бази даних Державного реєстр)/ фізичних осіб ДПА України (про суми виплачених доходів);

- податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку по формі 1ДФ.

За підсумками проведеної перевірки контролюючий орган дійшов до висновку щодо порушення позивачем:

-п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого платником занижено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від провадження діяльності у розмірі 133 949, 62 грн. (в т.ч.: за 2015 рік на 70 651, 36 грн., за 2016 рік на 63 298, 26 грн.);

-п. 4 ч. 1 ст. 4, п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 7, п. 1 ч. 2 ст. 6, ч. 2 ст. 9 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого платником занижену суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у періоді, що перевірявся, на загальну суму 152 064, 66 грн. (в т.ч.: у 2015 році на суму - 72 925, 62 грн., у 2016 році на суму 0 79 139, 04 грн.);

- п.1.3, п. 1.4 п. 16 прим. 1 розділу 10 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, зважаючи на те, що платник занизив об'єкт оподаткування на 778 347, 83 грн., то суму військового збору платником, відповідно, також занижено, у зв'язку з чим сума військового збору необхідна до сплати в бюджет за перевіряємий період становить 11 675, 21 грн. (в т.ч.: за 2015 рік - 6400, 36 грн., за 2016 рік - 5274, 85 грн.);

-п. 199.1 ст. 199 Податкового кодексу України, в результаті чого платником занижено суму ПДВ на 143 468, 00 грн. (в т.ч.: за 2015 рік на 73 137, 00 грн., за 2016 рік на 70 331, 00 грн.);

-п. 177.10 Податкового кодексу України, оскільки платник податків книгу обліку доходів і витрат на перевірку не надав.

Не погодившись із зазначеними висновками ФОП ОСОБА_5 направила до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області заперечення на акт перевірки, за результатами розгляду яких позивач отримала лист за вих. №621/04-36-13-05 від 11.09.2017р., у якій відповідач залишив висновки акта перевірки без змін.

На підставі акта перевірки Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області сформовано:

- податкове повідомлення-рішення за № від 14.09.2017р., яким відповідачем визначено ФОП ОСОБА_5 суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму - 204 613, 81 грн. ( в т.ч.: за основним платежем - 133 949, 62 грн.; за штрафними санкціями - 70 664, 19 грн.);

- податкове повідомлення-рішення за №001359105 від 14.09.2017р., яким відповідачем визначено ФОП ОСОБА_5 суму грошового зобов'язання з ПДВ на суму - 179 335, 00 грн. (в т.ч.: за основним платежем - 143 468, 00 грн., за штрафними санкціями - 35 867, 00 грн.);

- податкове повідомлення-рішення за № від 14.09.2017р., яким відповідачем визначено ФОП ОСОБА_5 суму грошового зобов'язання по сплаті військового збору на суму - 14 591, 01 грн. (в т.ч.: за основним платежем - 11 675, 21 грн., за штрафними санкціями - 2918, 80 грн.);

- податкове повідомлення-рішення за № від 14.09.2017р., яким до ФОП ОСОБА_5 застосовано штрафні санкції в розмірі 510, 00 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) за №Ф- від 14.09.2017р. по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 152 064, 66 грн.;

- рішення за № від 14.09.2017р. про застосування до ФОП ОСОБА_5 штрафних санкцій на суму 22 499, 02 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, вимогою про сплату боргу, рішенням про застосування штрафних санкцій, ФОП ОСОБА_5 звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Підпунктом 16.1.4 пунктом 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, встановлено обов'язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України - для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування (п.44.2 ст.44 Податкового кодексу України).

Положеннями п.177.1 ст.177 Податкового кодексу України визначено, що доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є чистий дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Згідно п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

- обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Згідно з ч.2 ст.3 цього Закону, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 наведеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 (далі по тексту - Наказ № 88).

Відповідно до п.1.2 Наказу №88, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.2.1 Наказу № 88).

Згідно з п. 2.4 Наказу № 88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції

Враховуючи зазначене вище, судом під час розгляду справи перевірено наявність у позивача необхідних первинних документів за господарськими операціями з метою визначення витрат, а також встановлення зв'язку між понесеними витратами і господарською діяльністю платника податку.

Так, зі змісту акта перевірки слідує, що в ході проведеної перевірки контролюючим органом було встановлено заниження загального оподаткованого доходу отриманого від реалізації товару на 61 005, 83 грн.

При дослідженні питання розрахунків за проданий товар податковим органом використано надану позивачем до перевірки банківську виписку по розрахунковому рахунку № НОМЕР_2 у ПАТ КБ «Приватбанк», у відповідності до якої сума загального оподаткованого доходу за 2015 рік склала 1 336 285,00 грн. (без ПДВ), в той час, коли сума доходу, зазначена платником податків в декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік становить 1 275 279,17 грн. (без ПДВ), тобто у даному випадку наявна різниця між даними платника та даними перевірки, яка складає 61 005,83 грн. (без ПДВ).

Також, в ході її проведення при перевірці товарів, придбаних і реалізованих позивачем у 2015-2016 роках контролюючим органом встановлено, що ФОП ОСОБА_5 при формуванні витрат у 2015-2016 рр. до складу валових витрат включено товар, який було придбано, але, факт реалізації та отримання доходу від реалізації даного товару протягом звітних періодів відсутній. Також, зазначений товар не рахується на залишках ТМЦ.

При цьому, згідно єдиному реєстру податкових накладних, сума придбання товару за 2015 рік, складає 1 221 223,00 грн., сума реалізації складає 1 275 279,00 грн., за 2016 рік сума придбання - 1 455 787,28 грн., сума реалізації - 1 575 896,00 грн.

Водночас, при формуванні витрат за податковий період, потрібно враховувати кількість залишків товару, від придбання яких доходу не було отримано.

Відповідно до п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України - документально підтвердженими витратами вважаються оплачені витрати поточного звітного періоду, а також попередніх періодів, якщо вони стосуються доходу, отриманого протягом звітного періоду.

Так, в ході проведення перевірки відповідачем встановлено, що платник податків включив до складу податкового кредиту товар, який не використовувався в оподатковуваних операціях, та даний товар не значиться на залишках товару станом на 01.01.2014 р., 01.01.2015 р., 01.01.2016 р. на загальну суму 717 342, 00 грн. (сума ПДВ - 143 468, 00 грн.).

Досліджуючи питання правомірності віднесення до складу витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності, які відображені у податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2015 рік та за 2016 рік, судом також враховано, що фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару (п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України).

Наказом Міністерства доходів і зборів України №481 16.09.2013р. затверджено Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - Порядок).

Відповідно до п.5 Порядку, записи у Книзі виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід.

У графі 2 відображається сума доходу, отриманого від здійснення господарської або незалежної професійної діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, зокрема, кошти, що надійшли на поточний рахунок, касу платника податків та/або отримано готівкою, сума заборгованості, за якою минув строк позовної давності, вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг) (п.п. 2 п.6 Порядку).

У графі 6 відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов'язані з отриманням доходу за підсумками дня (п.п.6 п.6 Порядку).

Аналізуючи наведені приписи, суд вказує, що сума отриманого доходу за підсумками дня безпосередньо пов'язана виключно з сумою витрат, пов'язаних з виготовленням продукції (товарів), які реалізовані за підсумками такого дня.

Судом встановлено та не спростовано представником позивача, що ФОП ОСОБА_5 Книга обліку доходів і витрат не велась.

Таким чином, надаючи оцінку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, вимозі про сплату боргу, рішенню про застосування штрафних санкцій, суд зазначає, згідно частини 2 статті 6 та частини 2 статті 19 Конституції України - органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, безсторонньо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення неупереджено, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Суд вважає, що відповідачем надано достатні докази, які свідчать про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, вимога про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій прийняті в межах повноважень податкового органу та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України, обґрунтовано та правомірно. В той же час, позивач не довів обставин в обґрунтування заявлених позовних вимог, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

Натомість, позивачем не надано належних та достатніх доказів щодо неправомірності та необґрунтованості оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу, рішення про застосування штрафних санкцій.

З огляду на вищенаведене, суд доходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог ФОП ОСОБА_5 та необхідність відмови у їх задоволенні.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України - у суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (зазначене позивачем у позовній заяві місце проживання/перебування: 49094, АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49005, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-а; ) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, вимоги про сплату боргу, рішення про застосування штрафних санкцій - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 26 лютого 2018 року.

Суддя Р.А. Барановський