Справа № 522/4554/17
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2018 р.м.ОдесаСправа № 522/4554/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Абухін Р.Д.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федусика А.Г.,

суддів - Шевчук О.А. та Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду від 14 травня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси, третя особа - прокуратура Одеської області, про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси, третя особа - прокуратура Одеської області, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення №64 від 04 липня 2017 року Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про відмову в перерахунку пенсії і зобов'язати Центральне об'єднане Управління Пенсійного фонду України в м.Одесі здійснити їй перерахунок та виплату пенсії державного службовця у розмірі 80% від заробітної плати державного службовця згідно довідки прокуратури Одеської області від 16 червня 2017 року, у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців за постановою КМУ від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» з урахуванням проведених виплат, починаючи з 29 червня 2017 року.

Рішенням Приморського районного суду від 14 травня 2018 року позов було залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказане рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка з 26 вересня 2008 року перебуває на обліку в УПФУ в Приморському районі м.Одеси та отримує пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" (посвідчення серії АБ №42801).

ОСОБА_2 звернулась до відповідача із заявою про перерахунок призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати та розміру посадового окладу не працюючим державним службовцям з 01 грудня 2015 року.

10 лютого 2017 року управлінням надано лист №57/Д-11, яким повідомлено позивачку, що положеннями Закону України «Про державну службу» не передбачає проведення перерахунку пенсії з вказаних нею підстав.

Відмова УПФУ в проведенні перерахунку і стала підставою для звернення з позовом до суду.

Вирішуючи справу суд першої інстанції виходив з того, що правові підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком та вважає його правильним з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" (в редакції, чинній на час виходу позивача на пенсію) (далі Закон) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Згідно зі ст.37-1 Закону у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що пенсія позивачці була призначена з 26 вересня 2008 року та в січні 2017 року вона звернулася до УПФУ з заявою про перерахунок пенсії.

Так, пенсійне забезпечення державних службовців в період до 01 травня 2016 року було врегульоване зазначеними нормами Закону, який був прийнятий 16 грудня 1993 року.

Разом з тим, 10 грудня 2015 року прийнято новий Закон України "Про державну службу" №889-VIII (далі Закон № 889-VIII), який набув чинності 01 травня 2016 року.

У зв'язку з набранням чинності Закону №889-VIII, положення Закону втратили чинність (за відповідними винятками), в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців, зокрема, щодо перерахунку пенсії.

Так, положеннями ст.90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Водночас, Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не передбачено такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, з 01 травня 2016 року Законом №889-VIII по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців в порівнянні з Законом.

Колегія суддів зазначає, що вищезазначені норми Закону №889-VIII були чинними як на момент звернення позивачки із заявою про здійснення перерахунку пенсії, так і на момент розгляду справи та не були визнані неконституційними.

Також слід зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09 грудня 2015 виключено пункт 4 постанови № 865, яким раніше був встановлений порядок перерахунку пенсій, призначених на підставі Закону зі змінами, внесеними Законом України від 16 січня 2003 року N 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу».

Таким чином, враховуючи все вищезазначене у сукупності та приймаючи до уваги приписи ст.90 № 889-VIII та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", колегія суддів приходить до висновку, що підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців - відсутні.

При цьому колегія суддів враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Аналогічний правовий підхід Європейським судом з прав людини застосований й в рішеннях від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» та від 12 жовтня 2004 року у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії», в якому Суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи позивачки, викладені у апеляційній скарзі, за змістом ідентичні доводам в адміністративному позові, зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321,322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду від 14 травня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку ст.328-331 КАС України.

Головуючий: А.Г. Федусик
Суддя: Суддя: О.А. Шевчук О.В. Яковлєв