Справа № 520/12232/18
Суддя: Луняченко В. О.
Дата ухвалення: 2018-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/520/461/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2018 року

Київський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Луняченка В.О.

за участю

секретаря Нефедової Г.В.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

перекладача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі справу за адміністративним позовом Головного управління Державної Міграційної служби України в Одеській області до особи, яка представилась громадянином ОСОБА_4 Республіки ОСОБА_5 Акінсете Мосес Олатунде про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,-

В С Т А Н О В И В:

11.09.2018 року Головне управління Державної Міграційної служби України в Одеській області в особі представника звернулося до суду з адміністративним позовом про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців з поміщенням до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства громадянина ОСОБА_4 Республіки ОСОБА_5 Акінсете Мосес Олатунде який незаконно перебуває на території України.

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач порушив вимоги ст. 9, 26 Закону України «Про державний кордон України», вимоги статей 4, 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року, п.8 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 р. №1147 «Про прикордонний режим» незаконно в'їхавши на територію України, незаконно працевлаштувався на території України та ухилявся від виїзду за межі України законним шляхом, а також те, що відповідач не має документів, що посвідчують особу та дає право на виїзд з України, в зв'язку з чим добровільно виїхати з території України у встановленому законодавством порядку відповідач не зможе, оскільки згідно ст.22 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства які на законних підставах перебувають в Україні, мають право у встановленому порядку вільно залишити територію України, тобто вони можуть виїхати з України за дійсним паспортним документом, дана особа підлягає затриманню та примусовому видворенню за межі України

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили суд його задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні пояснив, що розуміє, що перетинав кордон незаконно та знаходиться на території України без документів які підтверджують його особистість. Також відповідач просить надати час для спілкування через телефонний звязок із родичами у ОСОБА_5 які зможуть надати матеріальну допомогу для його повернення до ОСОБА_5 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За правилами частини сьомої статті 5 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що і громадяни України.

Згідно з ч. 4 ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Судом встановлено, що 10.09.2018 співробітниками ОРВ ОРУ ПдРУ спільно з персоналом відділу прикордонної служби «Чорноморськ» Одеського прикордонного загону в межах контрольованого прикордонного району, в населеному пункті Прилиманське Овідіопольського району Одеської області по вул. Центральна 221б , виявлено групу нелегальних мігрантів в кількості 3 громадян ОСОБА_5 та з громадян ОСОБА_6, які за наявною інформацією незаконно перетнули державний кордон України з території РФ та знаходяться на території України з порушенням чинного міграційного законодавства.

У складі вказаної групи буда виявлена особа без документів, яка представилась як громадянин ОСОБА_4 Республіки ОСОБА_5 Акінсете Мосес Олантунде, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2. В результаті проведеної перевірки було встановлено, що Акінсете Мосес Олантунде порушив правила перебування іноземців в Україні - проживав без документів підтверджуючих наявність права на проживання в Україні.

За результатами перевірки за БД «Ризик», інформація про перетин державного кордону України особою, яка представилась як громадянин ОСОБА_4 Республіки ОСОБА_5 Акінсете Мосес Олантунде, ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутня.

За порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що виразилося в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто, проживання без документів на право проживання в Україні стосовно відповідача 10.09.2018 року складено протокол про адміністративне затримання.

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VІ, рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення. Порядок провадження за заявами іноземців та осіб без громадянства про добровільне повернення визначається Кабінетом Міністрів України.

Проте, відповідач з відповідною заявою, а також з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту в Україні до ГУ ДМС України в Одеській області, чи інших територіальних підрозділів ДМС України не звертався, відповідного бажання під час опитування не виявив, жертвою торгівлі людьми себе не вважає.

На даний час відповідач на території України знаходиться незаконно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має.

Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначені загальні питання правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядку їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Частиною 3 ст.3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі Закон) передбачено, що іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України).

Вивчаючи матеріали адміністративної справи, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача суд приходить до висновку, що реалізуючи свої права та свободи, відповідач мав можливість встановленим порядком іммігрувати з України або в іншу Європейську країну на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством України, законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України. Але знаючи про можливість легально в'їхати до Європейських країн, або зареєструвати своє знаходження в Україні, відповідач вибрав найбільш легкий та незаконний спосіб, розуміючи при цьому, що під час досягнення своєї мети, він неодноразово буде порушувати та ігнорувати законодавство країн на своєму шляху, відповідач умисно пішов на вчинення правопорушень.

Таким чином, судом встановлено, що своїми діями відповідач порушив вимоги ст. 9, 26 Закону України «Про державний кордон України», вимоги статей 4, 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року, п.8 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 р. №1147 «Про прикордонний режим», що у відповідності до вимог ч.1 ст. 288 КАС України є підставою для примусового видворення громадянина ОСОБА_4 Республіки ОСОБА_5 Акінсете Мосес Олантунде за межі України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Положеннями ч. 1 ст. 289 КАС України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 "Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні" при вирішенні справ про примусове видворення суди повинні враховувати положення статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Згідно з п."f" ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод затримання виправдане лише доти, поки провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не лише покладає на державу зобов'язання законодавчо визначити підстави позбавлення волі, а також містить вимоги щодо якості закону, на основі якого таке позбавлення волі може здійснюватись. Так, у справі Амюр проти Франції (рішення від 25 червня 1996 року) та у справі Дугуз проти Греції Європейський суд постановив, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що затримання іноземців та осіб без громадянства можливе лише за наявності підстав вважати, що такі особи не мають документа, що дає право на виїзд з України, ухилятимуться від виконання рішення про примусове видворення, перешкоджатимуть проведенню процедури видворення або якщо існує ризик втечі таких осіб.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Пунктом 12 Інструкції "Про затвердження Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні", затверджена Міністерством Внутрішніх Справ від 29 лютого 2016 року № 141 (далі Інструкція № 141) передбачено, що іноземці та особи без громадянства утримуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду: про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

За розглядом справи судом встановлено, що відповідачем документ, що посвідчує його особу, втрачено, коштів на повернення до країни походження він не має, добровільно він не бажає повертатись в країну походження.

Підстав для застосування судом положень статті 289 КАС, щодо застави з боку відповідача немає, доказів можливості отримання з країни походження грошей та відновлення паспорту на виїзд в короткий термін не пред'явлено.

При цьому, суд враховує також ту обставину, що відповідач мав час та можливість для того, щоб в установленому законом порядку звернутися із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Докази того, що в країні походження відповідач піддавався переслідуванням за політичні чи релігійні переконання, расові або етнічні ознаки в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, враховуючи все вищезазначене у сукупності та приймаючи до уваги наявність фактів порушення відповідачем законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, незаконного перебування на території України, не бажання відповідача залишати територію України, що він фактично і підтвердив у судовому засіданні, у зв'язку з відсутністю документів, підтверджуючих особу відповідача, суд приходить до висновку про обґрунтованість підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення через відсутність коштів у відповідача на повернення до країни походження, а також документів на повернення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина ОСОБА_4 Республіки ОСОБА_5 Акінсете Мосес Олатунде про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст.2,5,7-9,72-79,90,241,242,243,246,250,255, 289 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов - задовольнити.

Затримати особу, яка представилась громадянином ОСОБА_4 Республіки ОСОБА_5 Акінсете Мосес Олатунде ІНФОРМАЦІЯ_3, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 13.03.2019 року з поміщенням до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Рішення звернути до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луняченко В. О.