Справа № 760/13734/16-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 вересня 2018 року

м.Київ

справа №760/13734/16-а

адміністративне провадження №К/9901/35033/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стародуба О.П.,

суддів - Анцупової Т.О., Кравчука В.М.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 23.02.2017р. (суддя - Усатова І.А.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10.08.2017р. (судді: Лічевецький І.О., Мельничук В.П., Мацедонська В.Е.) у справі за позовом ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просила зобов'язати відповідача призначити (перерахувати) їй з 31.05.2016р. пенсію у зв'язку з втратою годувальника - її чоловіка ОСОБА_3, на підставі п.19 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 60% середньомісячного (чинного) його заробітку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв'язку із смертю чоловіка, який отримував пенсію згідно Закону України «Про прокуратуру», позивач звернулась до відповідача щодо призначення їй пенсії у зв'язку із втратою годувальника, проте відповідач неправомірно відмовив у такому переведенні.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 23.02.2017р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.08.2017р. позовні вимоги задоволено.

Зобов'язано відповідача призначити позивачу пенсію у зв'язку з втратою годувальника - її чоловіка ОСОБА_3, на підставі п. 19 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 60% його середньомісячного (чинного) заробітку з 31.05.2016р.

З рішеннями судів першої та апеляційної інстанції не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилається на те, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII передбачено що у разі не прийняття до 1 червня 2015 року закону, щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру», а тому з 01.06.2015р. пенсії в порядку та на умовах вищезазначеного Закону, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Крім того, позивачем подано заяву про призначення пенсії, яка не відповідає формі встановленій Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Відповідно до положень п. 19 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-VI пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї прокурора або слідчого, які були на його утриманні на момент смерті (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), за наявності у померлого годувальника стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім'ї, 70 відсотків - на двох і більше членів сім'ї. До непрацездатних членів сім'ї померлого прокурора або слідчого належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

В ході розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач перебуває на обліку в відповідача та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Чоловік позивача до моменту смерті 08.04.2016р. перебував на обліку у Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві (пенсійна справа №802908) та отримував пенсію, призначену на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII від 05.11.1991р. у розмірі 90 відсотків середньомісячного заробітку.

Позивач 25.05.2016р. звернулась до відповідача з заявою про призначення їй пенсії у зв'язку із втратою годувальника на підставі ч. 19 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 60% середньомісячного (чинного) заробітку померлого годувальника та надала оригінали та копії необхідних для цього документів.

Відповідач листом від 02.07.2016р. повідомив позивача про відмову у перерахунку пенсії по втраті годувальника, з посиланням на те, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII передбачено що у разі не прийняття до 1 червня 2015 року закону, щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру». З 01.06.2015 пенсії в порядку та на умовах вищезазначеного Закону, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що згідно ст. 10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідністю, в зв'язку із втратою годувальника) призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

За правилами п. 19 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-VI пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї прокурора або слідчого, які були на його утриманні на момент смерті (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), за наявності у померлого годувальника стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім'ї, 70 відсотків - на двох і більше членів сім'ї. До непрацездатних членів сім'ї померлого прокурора або слідчого належать особи, зазначені у статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV непрацездатними членами сім'ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Непрацездатними членами сім'ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що оскільки позивач є непрацездатною та знаходилась на повному утриманні померлого чоловіка, який отримував пенсію згідно Закону України "Про прокуратуру", вона має право на призначення пенсії по втраті годувальника згідно ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. №1697-VI.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновки судів попередніх інстанцій не спростовують і є безпідставними, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач має право на призначення їй пенсії у зв'язку із втратою годувальника на підставі ч. 19 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 60% середньомісячного (чинного) заробітку померлого годувальника, оскільки на час подання відповідної заяви досягла пенсійного віку і отримувала пенсію за віком, що на підставі статей 10, 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV та п. 19 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. №1697-VI надає позивачу право на призначення пенсії у зв'язку із втратою годувальника.

Посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на те, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII передбачено що у разі не прийняття до 1 червня 2015 року закону, щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру» є безпідставним та висновків судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки право на перехід на пенсію по втраті годувальника передбачено у ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. №1697-VI, який набрав чинності з 15.07.2015р.

Також необґрунтованим є посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на те, що позивачем подано заяву про призначення пенсії, яка не відповідає формі встановленій Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, оскільки судами встановлено, що позивач звернулась з заявою про призначення пенсії по втраті годувальника за матеріалами пенсійної справи її померлого чоловіка.

Крім того, відповідачем відмовлено у призначенні відповідної пенсії позивачу саме з підстав скасування з 01.06.2015р. норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру», а не з підстав неналежного оформлення заяви.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій порушень норм матеріального та процесуального права не допустили, тому суд прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішень судів попередніх інстанцій у даній справі - без змін.

Керуючись статтями 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Касаційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві залишити без задоволення, постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 23.02.2017р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10.08.2017р. у даній справі - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Т.О. Анцупова

В.М. Кравчук