Справа № 241/1152/15-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2018-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 241/1152/15-а

адміністративне провадження № К/9901/44007/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючий: Стародуб О.П.,

судді: Анцупова Т.О., Кравчук В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Першотравневого районного суду Донецької області від 08.07.2015р. (суддя - Топузова Н.М.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.01.2017р. (судді - Арабей Т.Г., Геращенко І.В., Міронова Г.М.) у справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Першотравневої районної державної адміністрації Донецької області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої щомісячної адресної допомоги,

в с т а н о в и в :

У травні 2015р. Управління праці та соціальноо захисту населення Першотравневої районної державної адміністрації Донецької області звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача суми надміру виплаченої щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за період з 03.11.2014р. по 28.02.2015р. в розмірі 3477,07 грн.

В обгрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що позивачу призначено щомісячну адресну допомогу, як внутрішньо переміщеній особі, яку перераховано на її банківський рахунок за період з 03.11.2014р. по 28.02.2015р. в розмірі 3477,07 грн. В подальшому під час проведення перевірки відомостей, зазначених у заяві відповідача про відсутність у володінні її сім'ї житлового приміщення, транспортних засобів та коштів на депозитному банківському рахунку, управлінням встановлено наявність за відповідачем двох зареєстрованих транспортних засобів, у зв'язку з чим виплату щомісячної адресної допомоги їй припинено. Добровільно повернути кошти переплаченої допомоги відповідач відмовилась.

Постановою Першотравневого районного суду Донецької області від 08.07.2015р., яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.01.2017р., позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління праці та соціального захисту населення Першотравневої районної державної адміністрації Донецької області суму надміру виплаченої щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за період з 03.11.2014р. по 28.02.2015р., в розмірі 3477,07 грн.

З ухваленими у справі рішеннями не погодилась відповідач, подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просила скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що з урахуванням пріоритетності законів над підзаконними нормативно-правовими актами суди безпідставно затосували до вказаних правовідносин постанову Кабінету Міністрів України від 01.10.2014р. №505 замість правильного застосування положень Цивільного кодексу України, який має вищу юридичну силу.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідачем під час призначення щомісячної адресної допомоги, як внутрішньо переміщеній особі, до управління праці та соціального захисту населення надано недостовірну інформацію про наявність у власності двох транспортних засобів, чим порушено норми постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014р. №505 та безпідставно отримано допомогу, а тому у зв'язку із небажанням повернути ці суми у добровільному порядку допомога підлягає стягненню за рішенням суду, з урахуванням вказаних вище підстав.

Вирішуючи спір по суті, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що справа, яка розглядається, є справою адміністративної юрисдикції.

Проте такий висновок не можна визнати обґрунтованим виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до статті 1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 2 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017р.) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 2 статті 4 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017р.) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Частиною першою статті 17 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017р.) встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Водночас за змістом статті 177 Цивільного кодексу України гроші є об'єктами цивільних прав.

Отримавши спірну щомісячну адресну допомогу відповідач набула право власності на неї, та їй як власникові цих грошових коштів належать права та повноваження щодо володіння, користування та розпорядження.

Отже, оскільки у справі, що розглядається, спір виник щодо правомірності набуття відповідачем права власності на виплачену позивачем адресну допомогу та стягнення цієї суми з відповідача, як з недобросовісного набувача, то цей спір має приватно-правовий характер, а не публічний характер, а відтак, його вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Поряд з тим, Верховний Суд вже розглянув справу за подібними правовідносинами, а саме - справу №569/11106/16-а за позовом Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплаченої суми щомісячної адресної допомоги на оплату житлово-комунальних послуг.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду Коваленко Н.В. (суддя-доповідач), Берназюк Я.О., Гриців М.І. вирішено зазначену вище справу по суті позовних вимог та залишено без змін рішення судів попередніх інстанцій, якими в задоволенні позову відмовлено.

При цьому Верховний Суд виходив з того, що спір у даній справі носить публічно-правовий характер.

Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Суд вважає за необхідне відступити від вказаного висновку Верховного Суду, оскільки вважає, що подібні правовідносини повинні розглядатись судами за правилами цивільного судочинства в порядку Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 346 КАС України суд який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї самої палати або у складі такої палати.

Згідно статті 347 КАС України питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Про передачу справи на розгляд палати, обєднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 346 цього Кодексу, або із обгрунтуванням підстав, визначених у частинах п'ятій або шостій статті 346 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для передачі справи №241/1152/15-а (№2-а/241/46/2015) на розгляд палати, до якої входить колегія, що розглядає цю справу.

Керуючись ст. ст. 346, 347 КАС України, суд

у х в а л и в :

Справу №241/1152/15-а (№2-а/241/46/2015) за позовом Управління праці та соціального захисту населення Першотравневої районної державної адміністрації Донецької області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої щомісячної адресної допомоги за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Першотравневого районного суду Донецької області від 08.07.2015р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.01.2017р. передати на розгляд палати, до якої входить колегія, що розглядає цю справу.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Т.О. Анцупова

В.М. Кравчук