Справа № 808/3608/17
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 вересня 2018 рокусправа № 808/3608/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Мельник В.В.

судді: Сафронова С.В., Чепурнов Д.В.,

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій - 5»
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2018 року (головуючий суддя - Калашник Ю.В.) в адміністративній справі
за позовом Приватного акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій - 5»
до про Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області скасування податкового повідомлення-рішення, -
ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Завод залізобетонних конструкцій - 5» (далі - Позивач, ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій - 5») звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі - Відповідач), в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення № від 26.07.2017 року Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області.

В обґрунтування адміністративного позову позивач посилався на приписи постанови Верховного Суду України від 16.06.2015 року №21-377а15, у якій надано наступний правовий висновок: «здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строки, встановлені п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, має кваліфікуватись як дія, хоч і помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України. Для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що у строк, передбачений п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до бюджету. А оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов'язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов'язання у визначений вказаною нормою кодексу строк, а відтак і для застосування на підставі п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України штрафних (фінансових) санкцій.».

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року відкрито провадження у справі №808/3608/17.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2018 року у справі №808/3608/17 в задоволенні адміністративного позову ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій - 5» до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що враховуючи ту обставину, що платником податків самостійно обчислювалась сума грошового зобов'язання у податкових деклараціях, тому відповідно вказані суми є узгодженими і підлягають сплаті у встановлені податковим законодавством строки, оскільки вказані строки були порушені, податковим органом правомірно нараховані штрафні санкції за прострочення сплати узгоджених сум грошового зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності. Позивачем не надано пояснень та їх документального підтвердження щодо причин порушення строків сплати узгодженого податкового зобов'язання. Крім того, оскаржуване рішення підписано уповноваженою на те особою контролюючого органу, а відтак твердження позивача стосовно того, що Виконуючий обов'язки заступника підписує податкові повідомлення-рішення тільки в рамках Митного кодексу України є безпідставними, що свідчить про правомірність винесеного податкового повідомлення-рішення № від 26.07.2017 року та відсутність підстав для його скасування.

Позивач - ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій - 5», не погодившись з рішенням суду першої інстанції оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що судом першої інстанції не враховано те, що Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платниками податків, затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 року № 1204 зі змінами внесеними згідно з Наказу Міністерства фінансів № 658 від 21.07.2017 року, не передбачає підписання податкового повідомлення-рішення виконуючим обов'язки заступника, що свідчить про підписання податкового повідомлення-рішення № від 26.07.2017 року Горбатюк А.В. з перевищенням своїх повноважень.

Відповідачем - Головним управлінням Державної фіскальної служби у Запорізькій області відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання своїх представників не направили, про причини їх неявки суд не сповістили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій - 5» зареєстровано Мелітопольською районною державною адміністрацією Запорізької області 10.03.1994 року.

07.07.2017 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Запорізькій області, на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп. 54.3.3 п.54.3 ст.54, п.75.1 ст.75, ст.76 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку своєчасності плати узгодженої суми податкового зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності, екологічного податку та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій - 5», за результатами якої складено акт №265/08-32-12-02/01235679 від 07.07.2017 року (а.с.73-75).

В ході перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем, зокрема, вимог п. 57.1 ст. 57, п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми грошового зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності:

- в сумі 16782,65 грн. з затримкою до 30 календарних днів;

- в сумі 552375,95 грн. з затримкою більше 30 календарних днів.

На підставі акту перевірки №265/08-32-12-02/01235679 від 07.07.2017 року та з урахуванням вказаних порушень відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 26.07.2017 № , яким за затримку на 48, 78, 101, 109, 112, 129, 140, 155, 170, 174, 180, 190, 195, 210, 304, 332, 335, 355, 363, 364, 365, 366, 385, 392, 393, 394, 416, 424, 451, 454, 482, 512, 539, 541, 543, 561, 565, 569, 570, 596 календарних днів сплати грошового зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності в сумі 552 375,95 грн., позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20%, що становить 110475,18 грн. (а.с.67).

Позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення від 26.07.2017 року № в адміністративному порядку (а.с.10-12).

Рішенням Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги від 19.10.2017 року №23539/6/99-99-11-03-01-25 скарга позивача залишена без задоволення, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 26.07.2017 року № залишене без змін (а.с.13-15).

Вважаючи прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення від 26.07.2017 року № протиправним, позивач звернувся до суду із вказаним позовом про його скасування.

Надаючи правову оцінку діям суб'єкта владних повноважень, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною першої статті 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, встановлено обов'язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 20.1.19. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Відповідно до пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Згідно з пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді (п. 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України).

Підпунктом 49.18.1 пункту 49.18. статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 50.1 статті 50 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

За приписами пункту 57.1. статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата) (пп.14.1.136 п. 14.1 ст. 14 даного Кодексу).

За приписами п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п. 287.3 ст.287 ПК України).

Відповідно до пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податку.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що в результаті проведеної контролюючим органом камеральної перевірки встановлено порушення позивачем пункту 57.1 статті 57, пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України, а саме: платником податку несвоєчасно сплачено суму податкового зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності, зазначеного ним у податкових деклараціях з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за період січень 2014 року та з березня 2014 року по травень 2016 року.

Зазначені обставини підтверджуються відомостями про сплату податкових зобов'язань, які відображені в інтегрованій картці ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій-5» з орендної плати з юридичних осіб за спірний період (а.с.35-63).

Як встановлено підпунктом 54.3.3. пункту 54.3. статті 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

За змістом підпунктів 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом визначених строків, то відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу: при Затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу. При затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Зважаючи на приписи зазначеної норми, контролюючим органом сформовано податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 26.07.2017 № , яким за затримку на 48, 78, 101, 109, 112, 129, 140, 155, 170, 174, 180, 190, 195, 210, 304, 332, 335, 355, 363, 364, 365, 366, 385, 392, 393, 394, 416, 424, 451, 454, 482, 512, 539, 541, 543, 561, 565, 569, 570, 596 календарних днів сплати грошового зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності в сумі 552 375,95 грн., позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20%, що становить 110475,18 грн. (а.с.67).

Враховуючи ту обставину, що платником податків самостійно обчислювалась сума грошового зобов'язання у податкових деклараціях, тому відповідно вказані суми є узгодженими і підлягають сплаті у встановлені податковим законодавством строки, оскільки вказані строки були порушені, податковим органом правомірно нараховані штрафні санкції за прострочення сплати узгоджених сум грошового зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності.

Позивачем не було надано жодних пояснень та їх документального підтвердження щодо причин порушення строків сплати узгодженого податкового зобов'язання або доказів на підтвердження своєчасності сплати ним зобов'язань з орендної плати за спірний період.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що відповідачем правомірно та у відповідності до приписів чинного законодавства позивачу нараховані штрафні санкції за несвоєчасність сплати податкового зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за спірний період.

Щодо твердження позивача стосовно відсутності повноважень у Виконуючого обов'язки заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області Горбатюк А.В. на підписання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 26.07.2017 року №, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність такого твердження позивача, який обумовлено наступним.

За приписами пункту 20.4 статті 20 Податкового кодексу України, керівник контролюючого органу має право надавати посадовим (службовим) особам такого органу повноваження на виконання певних функцій, передбачених цим Кодексом, законодавством з питань сплати єдиного внеску, законодавством з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за погодженням з керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

Матеріалами справи підтверджено, що наказом Державної фіскальної служби України №735-0 від 03.04.2017 року, покладено виконання обов'язків заступника начальника Головного управління ДФС у Запорізькій області на начальника Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області Горбатюк Аллу Володимирівну (а.с.100).

Крім того, наказом Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області від 04.04.2017 року №77-0 покладено виконання обов'язків заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області на начальника Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області Горбатюк Аллу Володимирівну з 04.04.2017 (а.с.99).

Редакція пункту 1 розділу 3 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року № 1204, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 року за № 124/28254, на яку посилався позивач у своєму позові втратила чинність 21.07.2017.

Наказом Міністерства фінансів України від 21.07.2017 року № 658 внесено зміни до зазначеного Порядку, наразі пункт 1 розділу 3 Порядку викладено в наступній редакції:

Структурний підрозділ контролюючого органу, який склав податкове повідомлення-рішення відповідно до Кодексу, роздруковує його у двох примірниках (податкове повідомлення-рішення за формою "Ф" - в одному примірнику) та після погодження з підрозділами правової роботи передає на підпис керівнику (виконуючому його обов'язки, його заступнику або уповноваженій особі) контролюючого органу.

Беручи до уваги вищезазначене, суд першої інстанції правильно зазначив, що оскаржуване рішення підписано уповноваженою на те особою контролюючого органу, а саме Виконуючим обов'язки заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області Горбатюк Аллою Володимирівною.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятого рішення.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову у задоволені адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2018 року у справі №808/3608/17 необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 310, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій - 5» - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2018 року у справі №808/3608/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 13 вересня 2018 р.

Головуючий суддя: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов