Справа № 804/7753/16
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 вересня 2018 року

Київ

справа №804/7753/16

адміністративне провадження №К/9901/380/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., при секретарі судового засідання - Титенко М.П., за участі: представники позивача - Т.В. Верещага, Міщенко М.В. представники відповідача - О.В. Працько, Д.М. Павлович, В.М. Норець, О.М. Глуха, розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуОфісу великих платників податків ДФС
на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.06.2017 (головуючий суддя - Захарчук-Борисенко Н.В.)
та постановуДніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 (колегія у складі суддів: Чумак С.Ю., Н.А. Олефіренко, І.В. Юрко)
у справі №804/7753/16
за позовомПублічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат"
доОфісу великих платників податків ДФС
провизнання нечинним та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:

ПАТ «ДМКД» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просило визнати нечинними та скасувати податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську МГУ ДФС (правонаступником якої є Офіс великих платників податків ДФС, далі - СДПІ) від 07.10.2016: № - про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість; № - про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість із застосуванням штрафної (фінансової) санкції; № - про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість із застосуванням штрафної (фінансової) санкції; від 16.05.2016 № - неподання податкової декларації екологічного податку за період 1 квартал 2013 року з застосуванням штрафної (фінансової) санкції.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що висновки, які слугували прийняттю спірних податкових повідомлень-рішень є надуманими та не відповідають дійсності. Зокрема, під час перерахунку частки використання необоротних активів в оподатковуваних операціях у податкового органу відсутні показники (перелік в розрізі складових частин з первинними документами на придбання), на підставі яких може бути здійснений такий перерахунок, оскільки постачання устаткування, ТМЦ і робіт/послуг більшою мірою здійснювалось до введення в дію Податкового кодексу України (далі - ПК України) і велика частина вартості необоротних активів сформована за рахунок імпорту, при придбанні якого ПДВ не сплачувався постачальникові, а сплачений у складі митних платежів (1 порушення). В частині перевірки достовірності відображених показників у деклараціях з ПДВ перевіряючими не вказано, які саме норми законодавчих актів порушені ним, які б забороняли вважати перевищення собівартості над доходами від реалізації, витратами та відносили дане перевищення до витрат не пов'язаних із введенням господарської діяльності (2 порушення). Стосовно оподаткування послуг нерезидентів відповідачем не зроблено посилання на пункт ПК України, який вказує на допущення порушення визначення бази оподаткування, виходячи із курсу, що діяв в період часу оформлення актів приймання виконання послуг від нерезидента (3 порушення). В частині реальності господарських операцій із товариствами-контрагентами - податковий орган за відсутності повної інформації стосовно відповідних підприємств був позбавлений можливості розглядати питання формування податкового кредиту з ПДВ (4 порушення). Податковий кредит, що пов'язаний з послугами нерезидентів, сформований з дотриманням вимог податкового законодавства, так як ціна узгоджена з нерезидентом в іноземній валюті, а сума кредиту не перевищує суму податкових зобов'язань, які ще й збільшені перевіряючими на 2820 грн. 00 коп. (5 порушення). Також не відповідає дійсності виявлене порушення з неподання до СДПІ податкової декларації за І квартал 2013 року, так як вона була подана 25.04.2013 за реєстраційним №902376627 до Дніпродзержинської ОДПІ, копія якої листом від 18.04.2013, вих. №031-612 надана СДПІ (6 порушення).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.06.2017 позов задоволено. Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення СДПІ від 07.10.2016: № - про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість; № - про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість із застосуванням штрафної (фінансової) санкції; № - про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість із застосуванням штрафної (фінансової) санкції; від 16.05.2016 року № - неподання податкової декларації екологічного податку за період 1 квартал 2013 року з застосуванням штрафної (фінансової) санкції.

Присуджено із СДПІ за рахунок бюджетних асигнувань на користь ПАТ «ДМКД» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 4297162 грн. 34 коп.

Дане рішення мотивовано наступними висновками. По першому порушенню: у податкового органу відсутні показники (перелік в розрізі складових частин з первинними документами на придбання) на підставі яких може бути здійснено такий перерахунок, оскільки постачання устаткування, ТМЦ і робіт/послуг більшою мірою здійснювалися до введення в дію Податкового кодексу України і велика частина вартості необоротних активів сформована за рахунок імпорту, при придбанні якого ПДВ не сплачувався постачальникові, а сплачений у складі митних платежів; по другому порушенню: перевіряючими в акті перевірки не вказано за якими нормами податкового законодавства витрати, що перевищують доходи не можуть бути враховані в податковому обліку, так як, на їх думку, операція не відповідає основному принципу господарської діяльності, тобто не призводить до отримання доходу та такі збитки підлягають відшкодуванню за рахунок відповідних інших джерел підприємства; по третьому порушенню: перевіряючі не посилаються на пункт ПК України, яким передбачено визначення «бази» оподаткування для обчислення суми податкових зобов'язань у національній валюті по здійсненим операціям із нерезидентом, виходячи із курсу Національного Банку України, що діяв на 26.09.2013; по четвертому порушенню: податковому органу слід було направити запити за місцем реєстрації всіх перерахованих підприємств-контрагентів на проведення зустрічної звірки та до моменту отримання відповідей на них не розглядати питання правомірності формування податкового кредиту з ПДВ; по п'ятому порушенню: позивач не порушив пункт 201.10 статті 201 ПК України, оскільки ціна за міжнародним контрактом з нерезидентом узгоджена в іноземній валюті, тобто визначена правильно і сума податкового кредиту не перевищує суму податкових зобов'язань, які ще й збільшені перевіряючими на 2 820 грн. 00 коп.; по шостому порушенню суд погодився з доводами позивача про вчасне надіслання відповідної декларації екологічного податку за І квартал 2013 року до місцевої податкової, копія якої листом була надана відповідачу.

Поряд із вказаним, суд першої інстанції встановив, що штрафна санкція, яка визначена СДПІ за наслідками збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість податковим повідомленням-рішенням № розрахована з порушенням пункту 123.1 статті 123 ПК України, оскільки визначена більше ніж 50 % вказаної суми в податковому повідомленні-рішенні, різниця - 278 305 грн. 50 коп.(89692 884 - 89 414 578,50).

Суд апеляційної інстанції, постанову суду першої інстанції скасував, позов ПАТ «ДМКД» задовольнив частково. Визнав протиправним і скасував податкове повідомлення-рішення СДІП від 07.10.2016 № 0 в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 162 667 843 грн. 00 коп. та застосування штрафних санкцій в розмірі 81 333 922 грн. 00 коп. Визнав протиправним і скасував податкове повідомлення-рішення СДПІ від 07.10.2016 № в частині зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість і розмірі 817 427 грн. 00 коп. та застосування штрафних санкцій в розмірі 408 713 грн. 00 коп. В іншій частині в позові відмовив.

Стягнуто на користь ПАТ «ДМКД» судовий збір за подання позову у розмірі 3565355 (три мільйони п'ятсот шістдесят п'ять тисяч триста п'ятдесят п'ять гривень) 59 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДФС.

Такий висновок судом апеляційної інстанції обґрунтований відсутністю належних обґрунтувань відповідача в частині документального підтвердження та законодавчого обґрунтування щодо виявлених СДПІ перших трьох та п'ятого порушень.

При цьому, суд апеляційної інстанції встановив, що виявлене відповідачем четверте порушення є доведеним, з огляду на відсутність реальних фактів виконання позивачем з підприємствами-контрагентами договірних зобов'язань, за наслідками яких ним до відшкодування заявлено суму ПДВ у розмірі 10487271 грн. 00 коп. Наслідком чого, на думку суду апеляційної інстанції, прийняте податкове повідомлення-рішення № в частині зменшення у податковому обліку позивача, заявленої до відшкодування суми з ПДВ у розмірі 10487271 грн. 00 коп. та обчислення з цієї суми штрафної санкції у розмірі 5243636 грн. 00 коп., відповідає вимогам ПК України. Тому, не підлягає також скасуванню податкове повідомлення-рішення № в частині нарахування позивачу зобов'язання з ПДВ у сумі 16158494 грн. 00 коп. та 8079247 грн. 00 коп. нарахованих штрафних санкцій.

Крім того, суд апеляційної інстанції зауважив, що позивач також допустив порушення, не подавши відповідну декларацію за І квартал 2013 року податковому органу за місцем перебування на податковому обліку.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог та з постановою суду першої інстанції повністю, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ПАТ «ДМКД» повністю. По першому порушенню вказується на те, що розмежування позивачем терміну «придбання» та придбання на території України та окремо сплата ПДВ на митниці є невірним тлумаченням підприємством норм ПК України. Право на податковий кредит виникає при всіх операціях придбання, включаючи імпорт, за умови дотримання інших вимог щодо формування податкового кредиту, встановлених ПК України. По третьому порушенню - перевіряючими не було допущено встановлених судами попередніх інстанцій порушень вимог податкового законодавства, оскільки згідно наданих до перевірки документів: встановлено, що підприємство реалізувало продукцію власного виробництва за цінами, що є нижчими ніж виробнича собівартість виготовленої продукції, покупної сировини та матеріалів, металобрухту - за цінами, що нижчі цін придбання/облікових цін. Щодо третього та п'ятого порушення, відповідач стверджує про не правильний обрахунок позивачем суми ПДВ, сплаченої ним у валюті (Євро) за отримані послуги від нерезидента, з огляду на дійсний на той час курс Національного Банку України. В частині шостого порушення, відповідач зазначає про неотримання ним відповідної декларації, у зв'язку із неподанням її за основним місцем перебуванням на податковому обліку.

У письмовому відзиві на вказану касаційну скаргу, який надійшов до Верховного Суду позивач просить її залишити без задоволення, скасувати постанову суду апеляційної інстанції, залишивши без змін рішення суду першої інстанції.

Під час розгляду даної справи від представника позивача до Суду надійшло дві заяви про часткову відмову від позову, які заявою від 10.09.2018 б/№, що зареєстрована у Суді 10.09.2018 відкликані, у зв'язку із чим не розглядались.

Також, 10.09.2018 до Верховного Суду надійшли додаткові пояснення до відзиву на касаційну скаргу Офісу ВПП ДФС, у прохальній частині яких визначає аналогічні вимоги щодо оскаржуваних в даній справі рішень судів попередніх інстанцій як і в поданому ним відзиві.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги (податкові повідомлення-рішення від 07.10.2016 №№ , в оскаржуваній податковим органом частинах), заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 25.04.2016 СДПІ проведена виїзна планова перевірка ПАТ «ДМКД» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, про що складено акт № 75/28-01-46-05393043.

Вказаним актом виявлені наступні порушення: пункту 135.1, підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135, пункту 138.1, пункту 138.2 статті 138, пункту 150.1 статті 150, підпункту 153.2.6 пункту 153.2 статті153 ПК України (в редакції, що діяла до 01.09.2013), пункту 161.2 статті 161 ПК України (в редакції до 01.01.2015), в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування податком на прибуток загальну суму 1 334 537 641 грн., у тому числі по періодам: за 2013 рік на 1 205 221 365 грн. 00 коп., за 2014 рік на 1 334 537 641 грн. 00 коп. (з урахуванням завищення показника, відображеного в рядку 06.5 Декларації з податку на прибуток підприємства); пункту 187.8 статті 187, пункту 189.1 статті 189, пункту 190.2 статті 190, абз. «а», абз. «г» пункту 198.5 статті 198, пункту 199.2, абз.2 пункту 199.4 статті 199, статті 201, пункту 208.2 статті 208 ПК України, що призвело до заниження суми податкових зобов'язань на 163 363 231 грн. 00 коп.; пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.6 статті 198, пункту 192.1, статті 192, статті 201 ПК України, що призвело до завищення суми податкового кредиту на суму 34 102 138 грн. 00 коп.; порушення пункту 200.1 статті 200 розділу V ПК України (зі змінами та доповненнями), а саме: заниження позитивного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою додаткового кредиту поточного звітного періоду на 160 968 200 грн. 00 коп.; завищення від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою додаткового кредиту поточного звітного періоду на загальну суму 36 497 169 грн. 00 коп.;порушення пункту 200.2 статті 200 розділу V ПК України (зі змінами та доповненнями), внаслідок чого занижено суму ПДВ, яка підлягає сплаті до бюджету за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 на 183 604 608 грн. 00 коп., порушення абз. «а» пункту 200.4 статті 200 розділу V ПК України (зі змінами та доповненнями), внаслідок чого завищено суму, що підлягала бюджетному відшкодуванню за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 на 12 738 729 грн. 00 коп.; порушення абз. «б» пункту 200.4 статті 200 розділу V ПК України (зі змінами та доповненнями), внаслідок чого завищено суму, що відноситься до податкового кредиту наступного звітного періоду за грудень 2014 року на 1 122 032 грн. 00 коп.; порушення підпункту 250.2.3 пункту 50.2 статті 250, підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 ПК України (зі змінами та доповненнями), в частині не надання до СДПІ податкової декларації екологічного податку в частині податкового зобов'язання з екологічного податку, що справляється за утворення радіоактивних відходів і сплачується за придбання джерел(а) іонізуючого випромінювання та податкового зобов'язання з екологічного податку, що справляється за тимчасове зберігання радіоактивних відходів їх виробниками понад установлений особливими умовами ліцензії строк за період І квартал 2013 року.

На підставі акта перевірки відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення: від 13.05.2016 № - про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 183 604 608 грн. 00 коп. із застосуванням штрафної (фінансової) санкції у сумі 91 802 304 грн. 00 коп.; від 16.05.2016: № - про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 12 738 729 грн. 00 коп. із застосуванням штрафної (фінансової) санкції у сумі 6 369 364 грн. 73 коп.; № - про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1122 032 грн. 00 коп.; № - неподання податкової декларації екологічного податку за період 1 квартал 2013 року з застосуванням штрафної (фінансової) санкції 170 грн.

За наслідками адміністративного оскарження, податкові повідомлення-рішення від 13.05.2016 № та від 16.05.2016: № , № скасовані.

Однак, податкове повідомлення-рішення від 16.05.2016 № залишено без змін.

При цьому, СДПІ 07.10.2016 прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

- № - про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 178 829 157 грн. із застосуванням штрафної (фінансової) санкції у сумі 89 692 884 грн.

- № - про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 11 304 698 грн. із застосуванням штрафної (фінансової) санкції у сумі 5 652 349 грн.

- № - про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 998 401 грн.

Судами також встановлено, що вказані порушення податкового законодавства, виявленні СДПІ, виходячи із наступного:

1) за не нарахування податку при реалізації одиниць скорочення викидів (581311грн. 00 коп. - основне зобов'язання, 290 656 грн. 00 коп. - штрафні санкції - податкове повідомлення-рішення № );

2) за здійснення операцій, не пов'язаних з веденням господарської діяльності (161961 674 грн. 00 коп. - основне зобов'язання, 80 980 837 грн. 00 коп. - штрафні санкції - податкове повідомлення-рішення № ; 817 427 грн. 00 коп. - основне зобов'язання, 408 713 грн. 00 коп. - штрафні санкції - податкове повідомлення-рішення № );

3) за неправильне визначення бази оподаткування по послугах отриманих від нерезидента (127 678 грн. 00 коп. - основне зобов'язання, 63 839 грн. 00 коп. - штрафні санкції - податкове повідомлення-рішення № );

4) стосовно операцій, реальність проведення яких не підтверджена (16 158 494 грн. 00 коп. - основне зобов'язання, 8 079 247 грн. 00 коп. - штрафні санкції - податкове повідомлення-рішення № ; 10487271 грн. 00 коп. - основне зобов'язання, 5 243 636 грн. 00 коп. - штрафні санкції - податкове повідомлення-рішення № ; 998401 грн. 00 коп. - основне зобов'язання податкове повідомлення-рішення № );

5) стосовно ненадання СДПІ у м. Дніпропетровську МГУ ДФС податкової декларації екологічного податку за період І квартал 2013 року.

За результатом оскарження спірних податкових повідомлень-рішень в судовому порядку, апеляційним судом визнано частково незаконними податкові повідомлення-рішення від 07.10.2016 №№ ,

в зазначеній частині рішень, які й оскаржені в касаційному порядку, а інші - визнані такими, що ґрунтуються на нормах Закону.

Касаційний суд вважає висновки судів попередніх інстанції про законність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 07.10.2016 №№ , передчасними, та такими, що зроблені без повного з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а відтак дані судові рішення не є такими, що відповідають вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 242 КАС України.

Згідно із приписами пункту 198.3 статті 198 ПК України (тут і надалі в редакції з 01.01.2013) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

У відповідності до приписів пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися, серед іншого в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

При цьому, у відповідності до підпункту 14.1.36. пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відтак, виходячи із аналізу наведеної норми, якою втіленні положення загального правового принципу пріоритету спеціальної норми права над загальною, достатнім висновком про те, що суб'єкт господарювання є ліквідним, тобто провадить свою господарську діяльність в межах правового поля може бути свідчення реальності та фактичності його дій з іншими особами контрагентами, згідно укладених та виконаних правочинах.

Розглядаючи дану справу, суди, оцінюючи виявлене відповідачем порушення, допущене позивачем, в частині здійснення операцій не пов'язаних з веденням господарської діяльності, а саме реалізацію готової продукції за цінами нижчими за їх собівартість, що стало підставою для донарахування йому ПДВ у розмірі 161 961 674 грн. 00 коп. та зменшення розміру заявленого до відшкодування ПДВ на суму 817 427 грн. 00 коп. взагалі не встановили фактичні обставини по справі, а обмежились лише зазначенням фактів, виявлених податковим органом під час перевірки, не надали оцінки доводам податкового органу, викладеним в акті перевірки, письмових запереченнях, в апеляційній скарзі.

В порушення принципу офіційного з'ясування обставин справи, який був передбачений пунктом 4 частини першої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України (чинного на час розгляду судом апеляційної інстанції вказаної справи), судами попередніх інстанції не була надана оцінка встановленим податковим органом порушенням, зазначеним в акті перевірки, внаслідок чого було донараховано ПДВ у розмірі 161 961 674 грн. 00 коп. та зменшено розмір заявленого до відшкодування ПДВ на суму 817 427 грн. 00 коп., хоча за своїм змістом в ньому містяться конкретні вказівки на порушення (на розсуд податкового органу) щодо проведених позивачем відповідних господарських операцій за 2013 - 2014 роки в розрізі ціни придбаного товару, з якої виготовлена готова продукція, що реалізована зі значними збитками для такого суб'єкта.

Вказані обставини та фактичні дані повністю залишилися поза межами дослідження судів першої та апеляційної інстанцій, що, з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), виключає можливість перевірити Верховним Судом правильність їх висновків в цілому по суті спору.

Зважаючи на викладене, оскаржувані судові рішення у справі в частині вирішення позовних вимог щодо податкових повідомлень-рішень від 07.10.2016: № на суму грошового зобов'язання за платежем ПДВ у розмірі 161 961 674 грн. 00 коп. та застосованих штрафних санкцій у розмірі 80 980 837 грн. 00 коп. та № на суму зменшеного бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 817 427 грн. 00 коп. та застосованої штрафної санкції у розмірі 408 713 грн. 00 коп., підлягають скасуванню із направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Крім того, суд касаційної інстанції, вийшовши за межі доводів касаційної скарги, вважає, що суд апеляційної інстанції надав правильну юридичну оцінку оскаржуваному позивачем податковому повідомленню-рішенню від 07.10.2016 № та зробив правильний висновок про законність донарахованої податковим органом суми внаслідок порушення з проведення нереальних господарських операцій позивачем із підприємствами-контрагентами (16 158 494 грн. 00 коп. - основне зобов'язання, 8 079 247 грн. 00 коп. - штрафні санкції).

Такі висновки мотивовані встановленими судом апеляційної інстанції обставинами не підтвердження фактичного виконання сторонами договірних зобов'язань доказами вчинення певних дій у ході постачання та реалізації товарів, які обумовлені предметом договорів, а також документами, що підтверджують використання придбаних товарів у власній господарській діяльності.

Обґрунтованим також є рішення суду апеляційної інстанції в частині висновків, які ґрунтуються на правильному врахуванні факту притягнення одного із керівників підприємств-контрагента позивача до кримінальної відповідальності, оскільки в рамках кримінального провадження було доведено, що він був лише формальним учасником відповідних правочинів, укладеними між підприємством, яким він номінально керував та позивачем.

Судом апеляційної інстанції також надана правильна оцінка доводам позивача щодо протиправності податкового повідомлення-рішення від 07.10.2016 № в частині здійсненого донарахування за не нарахування податку при реалізації одиниць скорочення викидів (581 311 грн. 00 коп. - основне зобов'язання, 290 656 грн. 00 коп. - штрафні санкції - податкове повідомлення-рішення № ) та за невірне визначення бази оподаткування по послугах, отриманих від нерезидента (127 678 грн. 00 коп. - основне зобов'язання, 63 839 грн. 00 коп. - штрафні санкції - податкове повідомлення-рішення № ).

Щодо висновків про ненарахування податку при реалізації одиниць скорочення викидів, суд апеляційної інстанції вірно зауважив про невірне застосування відповідачем пункту «а» пункту 198.5 статті 198 та статті 199 ПК України до даних відносин, адже у податкового органу відсутні показники (перелік в розрізі складових частин з первинними документами на придбання) на підставі яких може робиться такий перерахунок, оскільки постачання устаткування, ТМЦ і робіт/послуг більшою мірою здійснювалися до введення в дію Податкового кодексу України, і велика частина вартості необоротних активів сформована за рахунок імпорту, при придбанні якого ПДВ не сплачувався постачальникові, а сплачений у складі митних платежів.

Щодо висновків про невірне визначення бази оподаткування по послугах отриманих від нерезидента, суд апеляційної інстанції вірно зауважив, що податкова накладна за результатами виконаних робіт (послуги з нагляду за монтажем та пуско-налагодження та навчання персоналу) нерезидентом «Revas Technologies Spa» на суму ПДВ 124 858 грн., згідно укладеного контракту від 29.03.2012, складена з дотриманням вимог податкового законодавства, що є законною підставою для віднесення цих сум до податкового кредиту. При цьому донарахування ПДВ в розмірі 2820 грн. у зв'язку з курсовою різницею податковим органом не є підставою для збільшення зобов'язання з ПДВ на всю суму, зазначену в податковій накладній, оскільки податковим органом операція по наданню послуг не ставиться під сумнів.

Натомість Верховний Суд вважає за необхідне зауважити на відсутності здійсненої судом апеляційної інстанції оцінки правомірності визначеного СДПІ розміру штрафної санкції по нарахованому грошовому зобов'язанню, визначеному податковим повідомленням-рішенням від 07.10.2016 № , враховуючи висновки суду першої інстанції про допущення відповідачем в цій частині порушення статті 123 ПК України та доводи представника відповідача, які висловлені під час касаційного розгляду у суді касаційної інстанції. У такому разі, слід встановити наявність повторного протягом 1095 днів самостійного визначення контролюючим органом податкового зобов'язання, для правомірного висновку застосування 50% розміру суми штрафних санкцій та правильність розрахунку суми штрафних санкцій.

Щодо решти суми, яка визначена податковим повідомленням-рішенням від 07.10.2016 №, Верховний Суд не знаходить правових підстав для визнання її незаконною, адже порушення, які слугували таким висновкам спростовані судовими попередніми інстанціями у законодавчо-обумовлений спосіб, а тому не підлягають додатковій перевірці.

Таким чином, суд касаційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги.

Тобто, в частині скасування судового рішення про часткове задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07.10.2016 № , суд вважає за необхідне вийти за межі доводів та вимог касаційної скарги податкового органу задля необхідності перевірки правильності нарахування розміру грошового зобов'язання та відповідно розміру штрафних санкцій.

З таких підстав, рішення суду апеляційної інстанції в частині, в якій задоволено позовні вимоги щодо цього податкового повідомлення-рішення, та в частині в якій відмовлено в задоволені позовних вимог підлягає скасуванню в повному обсязі, та справу щодо зазначеного податкового повідомленні-рішення направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи судам необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору, і в залежності від встановленого правильно визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Згідно із частиною другою статті 132 Кодекс адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до положень пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У зв'язку з із тим, що Офісом ВПП ДФС під час звернення до суду касаційної інстанції сплачено судовий збір у сумі 5156597 грн. 87 коп. згідно платіжного доручення №288199 від 26.12.2017, тобто в більшому розмірі ніж було визначено ухвалою Верховного Суду від 26.12.2017 (4414102 грн. 29 коп.), він підлягає поверненню скаржнику у сумі 742495 грн. 58 коп.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 355 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС задовольнити частково.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 по справі №804/7753/16 скасувати в частині задоволених позовних вимог та у відмовленій частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07.10.2016 № і № в частині задоволених позовних вимог, та в цій частині - справу направити на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

3. В іншій частині постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 по справі №804/7753/16 залишити без змін.

4. Клопотання Офісу великих платників податків ДФС про повернення суми надміру сплаченого судового збору за подання касаційної скарги на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.06.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 задовольнити.

5. Повернути Офісу великих платників податків ДФС надміру сплачений судовий збір у сумі 742495 грн. 58 коп. згідно платіжного доручення №288199 від 26.12.2017.

6. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

............................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду