Справа № 552/3826/18
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року м. ПолтаваСправа № 552/3826/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клочка К.І.,

секретаря судового засідання Шулик Н.І,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії. Під час розгляду справи суд, -

В С Т А Н О В И В:

23 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про:

- визнання неправомірними дій при визначенні середньомісячного розміру суми виплат, які враховуються при перерахунку пенсії згідно постанови Київського районного суду м. Полтави від 09.11.2016, справа №552/5758/16-а;

- зобов'язання здійснити перерахунок, нарахування та виплату пенсії з 05.09.2016 на підставі довідки ГУ ДКСУ у Полтавській області від 06.07.2016 №11-16/4007 із збереженням відсотку нарахування пенсії на момент призначення пенсії 90% заробітної плати відповідно до статей 33, 35, 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" від 31.05.2000 №865, чинними на момент призначення пенсії, за останні 24 календарні місяці (за період з 01.07.2005 до 01.07.2007) включивши в суму заробітної плати виплачені матеріальні допомоги та індексацію заробітної плати у розмірі 23115,80 грн;

- зобов'язання здійснити виплату заборгованості без зміни визначеного базового місяця індексації пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 "Про затвердження порядку проведення індексації грошових доходів населення" з урахуванням постанови Київського районного суду м. Полтави від 09.11.2016, ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2016 та постанови Верховного суду України від 12.04.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що внаслідок проведення перерахунку її пенсії на підставі постанови Київського районного суду м. Полтави від 09.11.2016 у справі №552/5758/16-а її розмір значно зменшився. Причиною зменшення пенсії стало те, що відповідач застосував постанову Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 в редакції, чинній під час звернення позивачки про перерахунок, а не в редакції постанови, що діяла при призначенні їй пенсії. Внаслідок цього, розмір виплат, що включаються в заробіток для обчислення пенсії визначено за 60 календарних місяців роботи, а не за 24, як було зроблено при призначенні пенсії. Крім того, відповідачем змінено базовий місяць індексації.

07 серпня 2018 року Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі - ПОУПФ) надіслало відзив, у якому зазначило, що чинна редакція Закону України "Про державну службу" не передбачає права державних службовців на перерахунок пенсій. Згідно п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів Пенсійного фонду України.

У відповіді на відзив від 10.08.2018 позивач зазначає, що правомірність рішення Київського районного суду підтверджена Верховним судом.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

ОСОБА_1 працювала начальником Головного управління Державного Казначейства України у Полтавській області та у зв'язку з досягненням граничного віку державної служби була звільнена 24 липня 2007 року.

З цього часу позивач знаходиться на пенсійному обліку у Полтавському об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію за віком, згідно з Законом України "Про державну службу".

05 вересня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Полтавського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з заявою про проведення перерахунку пенсії з урахуванням сум виплат, які входять до складової заробітної плати: матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань за 9 років з 24 липня 2007 року згідно наданої довідки ДКСУ у Полтавській області у розмірі пенсії 90%.

Проте їй було відмовлено, внаслідок чого вона звернулася до Київського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 09 листопада 2016 року у справі 552/5758/16-а, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду, прийняту 12 грудня 2016 року, адміністративний позов задоволено частково. Зобов'язано Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області провести перерахунок та виплату основного розміру пенсії державного службовця позивачу, виходячи із 90% суми заробітної плати, включивши в суму заробітної плати для обчислення пенсії виплачену матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати з 05 вересня 2016 року.

Постановою Верховного суду у справі №552/5758/16-а від 12.04.2018 зазначені рішення судів залишені в силі.

Виконуючи рішення Київського районного суду ПОУПФ застосував постанову Кабінету Міністрів України "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" від 31.05.2000 № 865 в редакції, чинній при звернені позивача із заявою про перерахунок пенсії, тобто, розрахунок заробітку визначено за вибором того, хто звернувся за пенсією за будь - які 60 календарних місяців, внаслідок чого розмір пенсії зменшився (розпорядження від 30.12.2016 № 168936, а.с. 65, доповідна записка, а.с. 67).

ОСОБА_1 не погодилася із таким обрахунком пенсії та звернулася до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Як зазначалося судом, підставою спірних правовідносин слугувало застосування ПОУПФ при перерахунку пенсії ОСОБА_1 30.12.2016 постанови Кабінету Міністрів України "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" від 31.05.2000 № 865 в редакції, чинній при звернені позивача із заявою про перерахунок пенсії, тобто, розрахунок заробітку визначено за вибором того, хто звернувся за пенсією за будь - які 60 календарних місяців, внаслідок чого розмір пенсії зменшився.

Положеннями пункту першого постанови Кабінету Міністрів України "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" від 31.05.2000 № 865 від 31.05.2000 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" (в редакції, чинній на момент призначення пенсії ОСОБА_1 28.07.2005) встановлено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь - які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 112 від 25.03.2014 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України", якою внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" від 31.05.2000 № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією за будь - які 60 календарних місяців роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією.

Оскільки позивачка звернулася до суду за захистом порушеного права щодо пенсійного забезпечення (в частині сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових питань та на оздоровлення, які виплачувалися позивачці і з яких сплачувалися страхові внески), яке фактично виникло на стадії призначення пенсії, тому зміни у законодавстві, зокрема, внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 у 2014 році не впливає на характер спірних правовідносин.

Аналогічний висновок неодноразово висловлювався Верховним судом, зокрема, у постановах від 03.07.2018 (справа № 576/639/17) та від 20.03.2018 (справа № 357/11011/16-а).

Таким чином, відповідачем під час перерахунку пенсії ОСОБА_1 30.12.2016 безпідставно застосовано постанову Кабінету Міністрів України "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" від 31.05.2000 № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" в редакції від 25.03.2014, що призвело до порушення прав позивача у вигляді зменшення розміру пенсії. Відтак, позовні вимоги у цій частині є правомірними і підлягають задоволенню.

Стосовно зміни КОУПФ базового місяця індексації пенсії ОСОБА_1 суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За змістом ст. 2 вказаного Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Згідно ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, вказаною нормою передбачено підстави, за яких проводиться індексація, а також розмір грошового доходу, який підлягає індексації.

Згідно п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року (далі - Порядок № 1078) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат, крім тих, які зазначені у пункті 3 цього Порядку).

За змістом п. 5 Порядку №1078 сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що під «підвищенням пенсії» розуміється тільки таке збільшення суми нарахування, яке здійснюється відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Випадки, коли пенсія була неправомірно не донарахована і в подальшому на підставі рішення суду нарахована в належному обсязі, не належать до «підвищення пенсії» в розумінні п. 5 Порядку № 1078.

Отже, здійснення пенсійним органом перерахунку пенсії на виконання рішення суду, не може слугувати підставою для здійснення нового нарахування споживчих цін для проведення індексації у зв'язку із зростанням доходів громадян, без перегляду їх мінімального розміру, оскільки фактично збільшення доходів позивача в контексті приписів законодавства про порядок підвищення пенсійного забезпечення та індексацію доходів громадян не відбулось.

Перерахунок пенсії на підставі рішення суду є відновленням порушеного права позивача на отримання належної виплати в розмірі, встановленому Законом, та не може бути підставою для здійснення нової індексації із застосуванням нового рівня споживчих цін та відповідно для встановлення нового базового місяця для проведення індексації пенсії.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права викладена у постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року (справа № 727/5413/17) та від 31.07.2018 (справа № 676/1544/17).

Змінюючи базовий місяць індексації відповідач також стверджує, що відбулося збільшення розміру пенсії, що суперечить, як матеріалам справи, так і іншим поясненням відповідача.

За викладених обставин позовні вимоги у цій частині також є правомірними та підлягають задоволенню.

Стосовно дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду суд зазначає наступне.

Посилаючись на пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду КОУПФ зазначає, що про механізм обрахунку пенсій, застосований при перерахунку пенсії ОСОБА_1 30.12.2016 на виконання рішення суду їй було відомо ще у січні 2017 року, але вона звернулася до суду лише у 2018 році.

Разом з тим, позивач пояснила, що маючи правомірні сподівання на збільшення розміру пенсії внаслідок вирішення справи Київським районним судом м. Полтави на її користь, вона дізналася, що після перерахунку її пенсія значно зменшилася, що викликало у неї хвилювання і спричинило її відмову від пенсії.

06.01.2017 ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Полтави із заявою про роз'яснення рішення суду (а.с. 66).

У своїх поясненнях наданих суду та заяві про роз'яснення рішення Київського районного суду м. Полтави від 06.01.2017 позивач стверджувала, що її пенсія зменшилася внаслідок застосування КОУПФ 60 % розміру пенсії, а не 90 %, як було при її призначенні.

Хоча зазначене твердження позивачки не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи та було спростоване доказами, наданими відповідачем, зокрема, розпорядженням від 30.12.2016 № 168936 (а.с. 65), проте воно спростовує твердження відповідача про те, що позивачці з 06.01.2017 було відомо про механізм обрахунку її пенсії.

Про незрозумілість позивачу механізму обрахунку пенсії свідчить також її заява від 02.06.2018, в якій вона просить роз'яснити порядок та умови перерахунку її пенсії, на що нею отримано відповідь № 438/І-14 від 18.06.2018 (а.с. 19).

Певні зволікання позивача щодо звернення за роз'ясненням були зумовлені також зверненням 05.01.2017 ПОУПФ із касаційною скаргою на рішення Київського районного суду м. Полтави до Вищого адміністративного суду України, яку було розглянуто Верховним судом 12.04.2018 (а.с. 14-17).

Вирішуючи питання чи дотримано позивачем строк звернення до суду суд також враховує правову позицію, висловлену Верховним судом 24.04.2018 у справі № 646/6250/17.

За приписами статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Предметом спору у даній справі є визнання протиправним перерахунку пенсії ОСОБА_1, здійснений на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави Постановою Київського районного суду м. Полтави від 09 листопада 2016 року у справі 552/5758/16-а. При цьому, сам факт протиправності дій відповідача доведений в судах усіх інстанцій та не є предметом оскарження.

Зважаючи на те, що пенсія за своєю правовою природою є єдиним джерелом існування пенсіонера, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції), колегія суддів Верховного суду дійшла висновку, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення Кодексу адміністративного судочинства, які у питаннях строку звернення до суду відсилають до інших законів та при визначені права позивача на звернення до адміністративного суду керуватися строками, визначеними в інших законах, зокрема, законах України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і дію принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).

ОСОБА_4 також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

Відповідно до статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Системний аналіз даної статті дає підстави дійти до висновку, що у ній містяться два строкових обмеження стосовно виплат пенсії за минулий час: три роки - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з власної вини; без обмеження строку - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з вини відповідного суб'єкта владних повноважень.

Оскільки судами встановлено, підтверджено матеріалами справи, що відповідач неправомірно не включив до пенсії позивача суми матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально - побутових потреб, з яких було сплачено страхові внески, то відповідно до спірних правовідносин має застосовується друга умова - виплата пенсії за минулий час без обмеження строку.

Із зазначеного вбачається, що у разі порушення органом Пенсійного фонду України законодавства про пенсійне забезпечення застосування до адміністративного позову шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, має наслідком неможливість реалізувати передбачене частиною другою статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право пенсіонера на виплату сум пенсії за минулий час та компенсації втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати без обмеження будь-яким строком.

Більше того, на думку суду, позивачем не пропущено і шестимісячний строк, встановлений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки письмове роз'яснення механізму обрахунку пенсії ОСОБА_1 отримала листом № 438/І-14 від 18.06.2018 (а.с. 19-20), а до суду звернулася 04.07.2018. При цьому, як вже зазначалося судом, твердження відповідача про обізнаність позивача з механізмом перерахунку її пенсії з січня 2017 року на знайшло свого підтвердження під час судового розгляду.

Стосовно посилання КОУПФ на те, що чинна редакція Закону України "Про державну службу" не передбачає права пенсіонерів на перерахунок пенсії суд зазначає наступне.

Дійсно, з 01 травня 2016 року набув чинності ОСОБА_4 України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу», а положення Закону № 3723-XII втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII).

Разом з тим, у статті 90 Закону № 889-VIII закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, стаття 42 якого визначає підстави перерахунку призначених пенсій.

Проте, спір у цій справі виник не щодо наявності чи відсутності у позивача права на черговий перерахунок пенсії, а щодо порушення законодавства при призначенні пенсії.

У цьому випадку, зобов'язання відповідача здійснити перерахунок використовується як спосіб відновлення порушеного права, у зв'язку з тим, що при призначенні пенсії позивачу протиправно не було враховано усі види оплати праці (виплат, доходу), на які нараховано збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Зазначений висновок викладений у постанові Верховного суду у справі №552/5758/16-а від 12.04.2018

Не зважаючи на те, що зазначеному твердженню КОУПФ вже давалася оцінка Верховним судом у спірних правовідносинах, відповідач у відзиві та своїх поясненнях знову його повторює.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Водночас, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач у ході розгляду справи не довели, що у спірних відносинах вони діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За викладених обставин позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підстав викладеного та керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 36039, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. І.Мазепи, 30, м. Полтава, 36040, ідентифікаційний код 40383769) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1, здійсненого на підставі постанови Київського районного суду м. Полтави від 09.11.2016, справа №552/5758/16-а.

Зобов'язати Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок, нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 05.09.2016 на підставі довідки ГУ ДКСУ у Полтавській області від 06.07.2016 №11-16/4007 із збереженням відсотку нарахування пенсії на момент призначення пенсії 90% заробітної плати відповідно до статей 33, 35, 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" від 31.05.2000 №865, чинними на момент призначення пенсії, за останні 24 календарні місяці (за період з 01.07.2005 до 01.07.2007) включивши в суму заробітної плати виплачені матеріальні допомоги та індексацію заробітної плати у розмірі 23115,80 грн.

Зобов'язати Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити виплату заборгованості ОСОБА_1 без зміни визначеного базового місяця індексації пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 "Про затвердження порядку проведення індексації грошових доходів населення" з урахуванням постанови Київського районного суду м. Полтави від 09.11.2016, ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2016 та постанови Верховного суду України від 12.04.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. І.Мазепи, 30, м. Полтава, 36040, ідентифікаційний код 40383769) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 36039, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 10 вересня 2018 року.

Суддя К.І. Клочко