Справа № 0440/6912/18
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2018-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
13 вересня 2018 р.Справа №0440/6912/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сидоренко Д.В., перевіривши заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про визнання протиправними та скасування приписів,-
13.09.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, в якому позивач просить:
- визнати протиправним і скасувати у повному обсязі припис Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 20.08.2018р., виданий ОСОБА_1 як замовнику;
- визнати протиправним і скасувати у повному обсязі припис Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 20.08.2018р., виданий ОСОБА_1 як підряднику.
Разом із позовною заявою, позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить:
- зупинити дію припису Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 20.08.2018р., виданого ОСОБА_1 як замовнику, до набрання законної сили судовим рішенням за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради;
- зупинити дію припису Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 20.08.2018р., виданого ОСОБА_1 як підряднику, до набрання законної сили судовим рішенням за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради.
Статтею 152 КАС України передбачено вимоги до змісту і форми заяви про забезпечення позову.
Частиною першою статті 152 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити:
1) найменування суду;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти;
3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;
4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;
5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Судом встановлено, що заяву про забезпечення позову підписано представником позивача ОСОБА_1 (за довіреністю) - ОСОБА_2.
Відповідно до ч.8 ст.59 КАС України, у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.
До заяви про забезпечення позову на підтвердження повноважень ОСОБА_2 подано ксерокопію довіреності від 11.09.2018 року посвідченої в місті Дніпрі.
Ознайомившись із копією довіреності, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Пунктом 1 частини 1 статті 59 КАС України передбачено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема довіреністю фізичної особи.
Таким чином, сторона у справі має право на звернення до суду самостійно або через свого представника лише на підставі документу, що посвідчує його повноваження у визначеному законом порядку.
Так, відповідно до пункту 10 частини першої статті 34 та пункту 4 частини першої статті 37 Закону України "Про нотаріат" від 02.09.1993 № 3425-XII засвідчення вірності копій (фотокопій) документів і виписок з них покладається на нотаріусів та посадових осіб органів місцевого самоврядування.
Частиною першою статті 75 Закону України "Про нотаріат" від 02.09.1993 № 3425-XII передбачено, що нотаріуси, посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, засвідчують вірність копій документів, виданих підприємствами, установами і організаціями за умови, що ці документи не суперечать законові, мають юридичне значення і засвідчення вірності їх копій не заборонено законом.
Цією ж статтею встановлено, що вірність копії документа, виданого громадянином, засвідчується у тих випадках, коли справжність підпису громадянина на оригіналі цього документа засвідчена нотаріусом або посадовою особою органу місцевого самоврядування чи підприємством, установою, організацією за місцем роботи, навчання, проживання чи лікування громадянина.
Крім того, відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді (частина п'ята статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України).
Аналізуючи наведені вище норми суд дійшов висновку, що повноваження представника сторони мають бути підтверджені оригіналом довіреності або її копією, засвідченою у визначеному законом порядку, а саме: особою, яка має повноваження на засвідчення копії довіреності.
При цьому, до заяви про забезпечення позову в якості доказу, що підтверджує повноваження ОСОБА_3 на підписання зазначеної заяви, приєднано ксерокопію нотаріальної довіреності від 11.09.2018 року (ННС 894361), яку не засвідчено належним чином.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заяву про забезпечення позову підписано особою, право якої на вчинення таких дій від імені ОСОБА_1 не підтверджено у встановленому законом порядку.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам пункту 5 частини першої статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України.
Частиною сьомою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.
Оскільки судом встановлено, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, відтак заява підлягає поверненню заявнику без розгляду.
Керуючись статтями 150 - 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути без розгляду.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_4