Справа № 2340/3064/18
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2018-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/3064/18 Суддя (судді) першої інстанції: Тимошенко В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року (дата виготовлення повного тексту не зазначена) у справі за позовом ОСОБА_2 до Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Черкаській області, треті особи: публічне акціонерне товариство «Кредобанк» та товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Черкаській області (далі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Черкаській області щодо відмови у скасуванні та знятті всіх арештів та заборон щодо мого майна, накладені відповідачем в порядку виконавчого провадження № 51938998 щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Топоровської Н.В. № 2007 від 18 грудня 2015 року про звернення стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки GEELY, що належить ОСОБА_2, в рахунок погашення заборгованості ПАТ Кредобанк за кредитним договором № 2107.05.00.2102 від 25.11.2013;

- зобов'язати Черкаський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління у Черкаській області скасувати та зняти всі арешти та заборони щодо мого майна, накладені відповідачем у порядку виконавчого провадження № 51938998 щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Топоровської Н.В. № 2007 від 18 грудня 2015 року про звернення стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки GEELY, що належить ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості ПАТ «Кредобанк» за кредитним договором №2107.05.00.2102 від 25.11.2013.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою головного державного виконавця Черкаського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції Вдовиченко Н.О. від 11 серпня 2016 року було відкрите виконавче провадження № 51938998 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Топоровської Н.В. від 18 грудня 2015 року № 2007 про звернення стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки GEELY, що належить ОСОБА_2, в рахунок погашення заборгованості ПАТ «Кредобанк» за кредитним договором № 2107.05.00.2102 від 25.11.2013.

Також постановою головного державного виконавця Черкаського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції Вдовиченко Н.О. від 11 серпня 2016 року був накладений арешт на автомобіль марки GEELY, модель EMGRAND 7, кузов № НОМЕР_1, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, червоного кольору, що належить позивачу на праві власності, та було заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить.

В цей же день державним виконавцем було винесено постанову про розшук майна боржника, якою було оголошу розшук вищезазначеного автомобіля та зупинено виконавче провадження.

В подальшому постановою головного державного виконавця Черкаського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції Вдовиченко Н.О. від 28 вересня 2017 року виконавчий документ вирішено повернути стягувачу на підставі п. 7 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з тим, що майно боржника, розшук якого здійснювався органами поліції, не було виявлено протягом року з дня оголошення розшуку. У вказаній постанові зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання в строк до 28.09.2020 року.

17 жовтня 2017 року між стягувачем ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» був укладений договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за договором № 17/10-04, відповідно до умов якого банк відступив право вимоги, в тому числі, до позивача щодо заборгованості, яка виникла за кредитним договором № 2107.05.002102 від 25.11.2013 р.

Позивач зазначає, що 31 липня 2018 року заборгованість за кредитним договором № 21.07.05.002102 від 25.11.2013 року була погашена, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» від 31.07.2018 року, в якій зазначено про те, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» не має претензій до позичальника щодо умов виконання кредитного договору.

У зв'язку із погашенням боргу позивач звернувся до відповідача із заявою про зняття арештів та заборон, що були накладені в рамках виконавчого провадження № 51938998.

Листом від 01.08.2018 за № 15749/6 Черкаським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області повідомлено позивача про те, що оскільки виконавче провадження № 51938998 було завершене на підставі п. 7 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», для проведення будь-яких виконавчих дій правові підстави відсутні.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що виконавче провадження було відкрите з порушенням правил територіальної підвідомчості та порушенням свого права користування майном.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у державного виконавця відсутні правові підстави для зняття арешту з майна позивача, оскільки повернення виконавчого документа стягувачу без виконання не позбавляє останнього права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що свої зобов'язання за кредитним договором, на виконання якого нотаріусом був вчинений виконавчий напис та в подальшому відкрито виконавче провадження, він виконав, у зв'язку з чим наявні підстави для зняття арешту з його автомобіля.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, станом на дату відкриття виконавчого провадження у спірних правовідносинах визначав Закон України «Про виконавче провадження» 21 квітня 1999 року N 606-XIV (далі - Закон N 606-XIV).

Частиною першою статті 11 Закону N 606-XIV встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно пункту 5 частини третьої ст. 11 Закону N 606-XIV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Частиною першою статті 57 Закону N 606-XIV було встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до частин другої та третьої ст. 57 Закону N 606-XIV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Отже, державний виконавець наділений правом накладати арешт на майно боржника, з метою забезпечення реального виконання рішення.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року N 1404-VIII (далі - Закон N 1404-VIII).

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону N 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Частиною 5 цієї статті передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

У спірних правовідносинах державний виконавець постановою від 28 вересня 2017 року виконавчий документ повернув стягувачу на підставі п. 7 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Для зняття арешту при поверненні виконавчого документа підстав не було.

Частиною 4 ст. 59 Закону N 1404-VIII передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Згідно з частиною 5 цієї статті у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

В рамках спірних правовідносин відсутні обставини, визначені ч.4 ст.59 Закону 1404-VIII, а отже в даному випадку арешт має бути знятий виключно за рішенням суду, а тому відповідач правомірно відмовив позивачу у знятті арешту.

Проте, обґрунтовуючи вимоги адміністративного позову позивач зазначає про наявність підстав для зняття арешту з його майна у зв'язку з тим, що свої зобов'язання за кредитним договором ним виконано, що підтверджується довідкою, а подальший арешт його майна обмежує його право на розпорядження своєю власністю.

Оскільки виконавчий напис нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Топоровської Н.В. від 18 грудня 2015 року № 2007 про звернення стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки GEELY, що належить ОСОБА_2, в рахунок погашення заборгованості ПАТ «Кредобанк» за кредитним договором № 2107.05.00.2102 від 25.11.2013, є виконаним, стягувач у межах спірних правовідносин втратив право на повторне пред'явлення виконавчого документа.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для зняття арешту з майна позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зняття арешту з майна.

Суд першої інстанції наведеного не врахував, не надавши оцінки факту виконання виконавчого документа та порушенню прав позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на те, що суд першої інстанції вирішив справу з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 6 цієї статті якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись статтями ст.ст. 313, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року скасувати.

Прийняти нове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зняти арешт з автомобіля марки GEELY, модель EMGRAND 7, кузов № НОМЕР_1, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, червоного кольору, що належить ОСОБА_2 на праві власності, та заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить, що накладені постановою державного виконавця Черкаського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції Вдовиченко Н.О. від 11 серпня 2016 року у виконавчому провадженні № 51938998.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Черкаській області (Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Вернигори, 4, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_3 ) витрат зі сплати судового збору у розмірі 881,00 грн. (вісімсот вісімдесят одна гривня, 00 коп.).

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді О.О. Беспалов
О.А. Губська

Повний текст постанови складено 10.09.2018