Справа № 357/9718/18
Суддя: Бондаренко О. В.
Дата ухвалення: 2018-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/9718/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий -суддя Бондаренко О. В. ,

при секретарі -Бондаренко Н. В.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського відділу поліції Головного управління національної поліції в Київській області, поліцейського Білоцерківського відділу поліції Головного управління національної поліції в Київській області сержанта поліції Новосельського О.В., про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

23.08.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 13.08.2018 року поліцейським СР ПП №3 Білоцерківського відділу поліції Головного управління національної поліції в Київській області сержантом поліції Новосельським О.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 074529, якою постановлено застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. Відповідно до зазначеної постанови, він, 13.08.2018 року о 05 год. 20 хв. в м. Біла Церква по вул. Леваневського, 46 керуючи транспортним засобом не мав при собі відповідних документів, а саме посвідчення водія, чим порушив п. 2.1."а" ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. 13.08.2018 року, близько 2год. 40хв., він сів за кермо автомобіля марки Опель Вектра, номерний знак НОМЕР_1, яким користується, і поїхав в напрямку вул. Леваневського, та вже за 10 хв. під'їхав до буд. № 46, де зупинився і сидів в машині, потім він помітив двох хлопців, які стояли біля будинку № 46 по вул. Леваневського та почув як однин з них, дивлячись в його сторону, голосно, наче навмисно щоб він почув, з обуренням та застосування нецензурної лайки казав іншому що он ще одна «євробляха» стоїть, накупляли зламків, правил дорожнього руху не знають, їздять постійно п'яні, скоюють ДТП. Він зробив їм зауваження з цього приводу та сказав, що не всі хто їздить на «євробляхах» порушують закони. Після цього, двоє невідомих йому хлопців підійшли до його автомобіля, в них почалася словесна перепалка, під час якої один з них сказав йому: «Чуєш? Може ти п'яний, бо катаєшся в ночі? Зараз я викличу поліцію!» Він сказав: «Викликай!» В цей час інший витягнув ключі із замка запалення його автомобіля. Він обурився, просив віддати ключі. Хлопці викликали поліцію, і пояснили, що останнім віддадуть ключі. Близько 3 год.05хв. до них на службовому авто під'їхали співробітники поліції. Один із поліцейських підійшов до нього, інший до невідомих йому хлопців. Останні почали розповідати поліцейському, що мають підозру про те, що він перебуваю у нетверезому стані, а також передали поліцейському ключі від його автомобіля. Після цього, поліцейський, що стояв поруч з ним, став вимагати від нього документи. Він, виконуючи вимогу поліцейського передав йому посвідчення водія та документи на транспортний засіб, при цьому, він повідомив поліцейського, що перебуває у тверезому стані, жодних правил дорожнього руху не порушував, що з особами, які викликали поліцію в них виник конфлікт, та попросив віддати йому ключі від автомобіля. Поліцейський оглянув документи, його автомобіль, та подивившись на нього, запитав, чому в нього червоні очі. Він пояснив, що ще не лягав спати, чекає тут на зустріч, можливо почервоніння в очах від того, що тривалий час не спав. Тоді поліцейський сказав, що в нього є підозра, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Він розсміявся і сказав, що він тільки й шукає причину, з якої міг би мати до нього претензії. Тим не менше, поліцейський наполягав на проходженні огляду на стан сп'яніння, запропонував подихати в «Драгер», на що він звісно погодився, оскільки не вживав алкогольні напої. Поліцейський пішов до службового автомобіля та дістав з його салону алкотестер «Драгер» з уже встановленим мундштуком та сказав йому дихати в нього. Він повідомив, що буде дихати в прилад лише після того, як поліцейський при ньому розпакує стерильний мундштук та встановить його на прилад, як це передбачено інструкцією з експлуатації, Drager Alcotest® 6810. Крім цього, він вказав, що Drager Alcotest® 6810 Є поза законом, оскільки він відсутній в державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, дозволених для застосування на території України медичних виробів, попросив представити на нього дозвільні документи. Поліцейський був невдоволений, сказав, що він занадто розумний, при цьому повідомив, що через його відмову може затримати автомобіль на штраф майданчик, а відносно нього може скласти протокол про те, що він відмовився проходити медичний огляд. Це його обурило. Він пояснив, що відмовляється дихати в «Драгер» через те, що мундштук, який в нього вставлений, є нестерильним, через те, що йому не представили будь-які документи на нього, і сам Drager Alcotest® 6810 є поза законом. При цьому він сказав, що може поїхати в медичний заклад і здати кров для підтвердження факту своєї тверезості. Поліцейський пояснив, що ніхто нікуди їхати не буде, йому достатньо його відмови дихати в «Драгер», протокол складуть й без нього. Автомобіль, яким він керував заберуть на штраф майданчик. Він почав нервувати та сказав поліцейському, що він буде відповідати за свої незаконні дії. Після тривалого діалогу з поліцейським, вони дійшли згоди, що підстав вилучати автомобіль немає. Він погодився його повернути. При цьому пояснив, що йому автомобіль він не буде передавати, запропонував зателефонувати будь-кому з його знайомих, якому він віддасть автомобіль, про що той напише розписку. Оскільки власного телефону в нього при собі не було, він підійшов до таксиста, що стояв неподалік, та попросив в нього телефон та зателефонував своїй дружині, розповів про ситуацію, яка склалася, та попросив набрати комусь з наших знайомих, хто б зміг під'їхати та забрати автомобіль, залишив їй номер поліцейського. Після цього, поліцейський віддав йому посвідчення водія та документи на автомобіль. Сказав, що ключі від нього та сам автомобіль віддасть знайомому, який мав приїхати в найближчий час, поки поліцейські відбиратимуть пояснення в двох невідомих осіб, що їх викликали. Пояснили, що він їм не потрібен, і з їх дозволу близько 5год. 00 хв. він поїхав додому. Наступного дня автомобіль передав йому знайомий, який забрав його в поліцейських. Зазначає, що ніяких документів, в тому числі протоколів про адміністративне правопорушення чи постанов по справі про адміністративне правопорушення відносно нього, в період часу з 3 год. 00 хв. по 5 год. 00 хв., працівники поліції не складали. Також зазначає, що в стані алкогольного сп'яніння він не перебував, від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку він не відмовлявся, мав при собі посвідчення водія, яке передав для огляду поліцейському, права йому ніхто ніякі не роз'яснював, від дачі пояснень, від підпису та від отримання копії протоколу чи постанови він не відмовлявся, оскільки протокол чи постанову йому не оголошували та їх копію не надавали. Сама постанова містить недостовірні відомості, оскільки: він проживає в квартирі №104, а не №114; його паспорт виданий 13.10.2005, а не 14.01.2018; з 03 год. 00 хв. і до 12 год од.00хв. 13.08.2018 він не керував автомобілем, тому посилання в постанові, що він керував автомобілем в 5год.20хв. не відповідає дійсності. Про те, що 13.08.2018 року поліцейським СР ПП №3 Білоцерківського відділу поліції Головного управління національної поліції в Київській області сержантом поліції Новосельським О.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 074529, він дізнався 21.08.2018 року після ознайомлення його адвокатом Батурою П.О. з матеріалами справи про адміністративне правопорушення № 357/9405/18 відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Тому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 074529 від 13.08.2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст. ст. 205, 268 КАС України, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 13.08.2018 року поліцейським СР ПП №3 Білоцерківського відділу поліції Головного управління національної поліції в Київській області сержантом поліції Новосельським О.В. щодо гр. ОСОБА_1 було винесено постанову серії ДП18 №074529 у справі про адміністративне правопорушення (а.с.11), відповідно до якої ОСОБА_1, 13.08.2018 року о 05 год. 20 хв. в м. Біла Церква по вулиці Леваневського, 46 керував автомобілем марки OPEL-VEKTRA н.з. НОМЕР_2, не мав при собі відповідні документи, а саме посвідчення водія, чим порушив п. 2.1 а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Вказаною постановою позивача піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року наданого за поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з приводу офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Основного Закону України).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно п. 4 р. І наведеної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до п. 1 р. ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 2 р. ІІІ наведеної Інструкції передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.1 ст.126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДП18 №074529 (а.с.11), ОСОБА_1 вчинив порушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП України, чим порушив п.2.1 а ПДР, а саме керував транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія.

Згідно п.2.1 а Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транс¬портним засобом відповідної категорії (№1029 від 26.09.2011).

В оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від підпису та отримання копії постанови, проте відсутні докази на підтвердження або спростування даного факту.

В п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. На виконання вказаної вимоги, суд запропонував всім учасникам провадження надати відповідні докази, а відповідача зобов'язав довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем Правил дорожнього руху України.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач у справі не відібрав пояснення у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не встановлено свідків правопорушення, не зазначено чи здійснювався відеозапис правопорушення, передбаченого п.11.2 ПДР. До постанови про адміністративне правопорушення не додано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

За принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення, залишається недоведеним.

Відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є докази вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17)

Обґрунтованими є доводи позивача, щодо порушення його прав накладенні адміністративного стягнення.

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами:

1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину;

2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані;

3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї;

4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію;

5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії інспектора поліції під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача не відповідають вимогам ст.ст. 245, 258, 268, 276, 280 КУпАП, а відтак є незаконними. Оскаржувана постанова відповідачем прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому суд відповідно до вимог ст.ст. 247 п. 1, 293 КУпАП, скасовує вказану постанову і закриває провадження у справі.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 9, 72, 74, 75, 77, 205, 241, 242, 244, 246, 250, 255, 286, 295, 297 КАС України, ст. 7, 33, ч.1 ст.126, 245, 251, 252, 256, 258, 268, 276, 280, 283, 288, 289, 293 КУпАП, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №074529 від 13.08.2018 року, якою ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

СуддяО. В. Бондаренко