Справа № 820/2070/18
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

07 вересня 2018 р. № 820/2070/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Зоркіної Ю.В.

при секретарі судового засідання Пройдак С.М., Смоляр Є.А.

у присутності

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до в. о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області ОСОБА_3 (м. Харків, майдан Свободи,Держпром,1 під., ), третя особа ОСОБА_4 (с.Шляхове, Коломацького району, вул. Чабана,17) про визнання дій незаконними, зобовязання вчинити дії

встановив

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому з урахуванням уточнення позовних вимог, просить:

визнати протиправними дії в.о. начальника Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Харківській області ОСОБА_3 щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею до 2 га за рахунок земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :04:000:1000, яка розташована за межами населених пунктів на території Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області, яка оформлена листом "Про розгляд заяви" від 21 лютого 2018 року № Г-633/0-1328/0/95-18;

визнати неправомірним та скасувати рішення в.о. начальника Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Харківській області ОСОБА_3 щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею до 2 га за рахунок земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :04:000:1000, яка розташована за межами населених, пунктів на території Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області, яка оформлена листом від 21.02.2018 року № Г-633/0-1328/0/95-18;

визнати неправомірною бездіяльність в.о. начальника Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Харківській області ОСОБА_3 по прийняттю відповідного наказу для зміни (оновлення оприлюднення інформації) помилкового кадастрового номера земельної ділянки :04:000:0100 на вірний (достовірний) кадастровий номер :04:000:1000 в документі Перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у 1 кварталі 2018 року на території Харківської області затвердженого наказом першого заступника начальника Головного управління держгеокадастру у Харківській області від 20.12.2017 року № 258;

зобов'язати начальника Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Харківській області повторно розглянути, в установленому ст. 118 ЗК України порядку, клопотання ОСОБА_1 від 16 січня 2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею до 2 га за рахунок земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :04:000:1000, яка розташована за межами населених, пунктів на території Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області, та прийняти рішення за результатами розгляду вказаного клопотання відповідно до вимог чинного законодавства.

В обґрунтування адміністративного позову зазначено, що при розгляді його клопотання відповідачем не дотримано вимог ч.7 ст.118 ЗК України; одержаний лист від 21 лютого 2018 року № Г-633/0-1328/0/95-18 не може бути розцінений ані як відмова у наданні дозволу, ані як надання дозволу, вказаний лист вмотивований міркуваннями, які суперечать закону та наявним картографічним матеріалам.

Ухвалою від 16.04.2018 року у справі відкрито провадження та визначено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2018 року до участі у справі в якості третьої особи залучено гр. ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні адміністративний позов не визнав, просив позовні вимоги залишити без задоволення, пославшись на те, що порушене заявником питання було вирішено на підставі та у спосіб, визначені законом.

Третя особа в судове засідання не прибула, про розгляд справи повідомлена належним чином, пояснення на адміністративний позов не надала.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

За матеріалами справи судом встановлено, що 26.01.2018 року позивач письмово звернувся до відповідача з приводу надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею до 2 га за рахунок земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :04:000:1000, яка розташована за межами населених пунктів на території Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області. Відповідь на це клопотання оформлена листом від 21.02.2018 року № Г-633/0-1328/0/95-18/

Зі змісту відповіді вбачається, що відповідач утримується від прийняття відповідного рішення, з посиланням на те, що вказана земельна ділянка не віднесена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані громадянам у 1 кварталі 2018 року, затвердженого наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 20.12.2017 року № 258.

Пізніше за результатами розгляду запиту на публічну інформацію, який був поданий позивачем 14.03.2018 року, відповідач 19.03.2018 року надав відповідь ПІ-500/0-39/0/63-18, у якій зазначено, що за результатами розгляду звернення позивача встановлено невідповідність кадастрового номеру планово-картографічним матеріалам; згідно графічних матеріалів до «Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам» запитувана позивачем земельна ділянка (вірний кадастровий номер :04:000:1000) знаходиться в єдиному масиві з земельними ділянками з кадастровими номерами :04:000:0988, :04:000:0990, :04:000:0992 на території Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області.

23.03.2018 року позивачем подано повторне клопотання про розгляд заяви від 26.01.2018 року стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею до 2 га за рахунок земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :04:000:1000, яка розташована за межами населених пунктів на території Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області. Листом від 19.04.2018 року № Г-425/0/14-676/0/21-18 позивачеві повідомлено, що заява знаходить на розгляді у Головному управлінні та в терміни, встановлені чинним законодавством, буде надана відповідь.

Долученими до матеріалів справи документами, встановлено, що на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 07.02.2018 року № 461-СГ дозвіл на розроблення технічної документації стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:1000 надано третій особі.

Перевіряючи оскаржувані рішення, дії, бездіяльність відповідача на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_5 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Судовим розглядом встановлено, що відповідач, реалізуючі владну управлінську функцію у спірних правовідносинах, не забезпечив прийняття ані рішення про надання дозволу, ані рішення про відмову у наданні дозволу. Надавши відповідь листом, в порядку Закону України «Про звернення громадян», відповідач тим самим утримався від прийняття остаточного рішення по суті письмового звернення заявника, поданого з дотриманням вимог ч.6 ст.118 ЗК України, хоча такий порядок не передбачений законом.

При вирішенні вказаного спору, враховуючи положення ч. 5 ст. 242 КАС України, суд вважає за необхідне застосувати правовий висновок Верховного суду з приводу ст.ст. 118, 123 Земельного кодексу України, викладений у постанові від 23.01.2018 р. року по справі №К/9901/1944/18 (справа Бучацького районного суду Тернопільської області №1903/2676/12), який полягає в тому, що відповідне рішення за заявою щодо надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки у власність викладається у формі розпорядження.

Матеріалами справи підтверджено, що владний субєкт не приймав рішення по суті письмового звернення позивача ані у формі наказу, ані у формі розпорядження, а лише надав письмову відповідь про розгляд заяви. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що надання відповіді ( лист від 21.02.2018 року № Г-633/0-1328/0/95-18) на клопотання позивача є за своєю суттю бездіяльністю, яка виразилася у неналежній реалізації управлінської функції у спосіб прийняття наказу чи розпорядження.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про необхідність виходу за межі позовних вимог та визнання протиправною бездіяльності в.о. начальника Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Харківській області ОСОБА_3 з приводу не вирішення по суті письмового клопотання ОСОБА_1 від 26.01.2018 року стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею до 2 га за рахунок земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :04:000:1000, яка розташована за межами населених пунктів на території Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області.

Водночас, суд акцентує увагу, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (постанова ВС України від 16 вересня 2015 року у справі 826/4418/14).

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 року (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: " 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. theUnitedKingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про вихід за межі позовних вимог та задоволення позову в частині , що стосується зобов'язання в.о. начальника Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Харківській області ОСОБА_3 розглянути повторно та вирішити по суті письмове клопотання ОСОБА_1 від 26.01.2018 року стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею до 2 га за рахунок земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :04:000:1000, яка розташована за межами населених, пунктів на території Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області з урахуванням даного рішення суду.

Щодо позовної вимоги про визнання неправомірним та скасування рішення в.о. начальника Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Харківській області ОСОБА_3 щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею до 2 га за рахунок земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :04:000:1000, яка розташована за межами населених, пунктів на території Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області, яка оформлена листом від 21.02.2018 року № Г-633/0-1328/0/95-18, суд зазначає наступне.

Із дослідженого в судовому засіданні листа від 21.02.2018 року № Г-633/0-1328/0/95-18, суд дійшов висновку, що він за своєю суттю не є рішенням суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а є відповіддю на звернення в порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян".

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

З аналізу викладеного слід дійти висновку, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах, при цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Суд зазначає, що лист Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 21.02.2018 №Г-633/0-1328/0/95-18 не містить належно оформленої відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а отже не порушує права позивача, а позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права.

Суд також зауважує, що відповідно до ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Отже, з урахуванням положень ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», п.1,4 Положення про державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою КМ України від 14.01.2015 року № 15, перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у І кварталі 2018 року, є за своєю суттю публічною інформацією, ведення якого віднесено до компетенції відповідача.

Пунктом 6 ч. 1 ст.14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що розпорядники інформації в т.ч. зобовязані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та обєктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Із долученого до матеріалів справи наказу першого заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області ОСОБА_3 від 21.03.2018 року № 258 «Про затвердження переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у І кварталі 2018 року» зі змінами внесеними наказами від 30.01.2018 року № 22, від 21.02.2018 року № 43, встановлено, що у переліку земельних ділянок п.9 по Лемківському району зазначена земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0100.

Судовим розглядом встановлено, що за результатами розгляду запиту про публічну інформацію, поданого позивачем 14.03.2018 року, відповідачем зазначає, що саме за результати розгляду звернення позивача, встановлено невідповідність кадастрового номеру планово-картографічним матеріалам, що згідно графічних матеріалів до «Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам» запитувана позивачем земельна ділянка (вірний кадастровий номер :04:000:1000) знаходиться в єдиному масиві з земельними ділянками з кадастровими номерами :04:000:0988, :04:000:0990, :04:000:0992 на території Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області.

Проте, жодних дій з урахуванням приписів п.6 ч.1 ст.14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» щодо оновлення оприлюдненої інформації відповідачем не вчинено, отже, у спірних правовідносинах має місце бездіяльність владного субєкта в частині належної реалізації управлінської функції стосовно інформування населення про земельні ділянки, які можуть бути передані у власність.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання неправомірною бездіяльність в.о. начальника Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Харківській області ОСОБА_3 по прийняттю відповідного наказу для зміни (оновлення оприлюднення інформації) помилкового кадастрового номера земельної ділянки :04:000:0100 на вірний (достовірний) кадастровий номер :04:000:1000 в документі Перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у 1 кварталі 2018 року на території Харківської області затвердженого наказом першого заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 20.12.2017 року № 258.

Відповідно до ст.ст. 7,9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_5 України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У відповідності до ч. 2 ст.77КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що адміністративний позов є таким, що підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, враховуючи положення ч.ч.1,8 ст.139 КАС України, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1408.60 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України , суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково

Визнати протиправною бездіяльність в.о. начальника Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Харківській області ОСОБА_3 (місцезнаходження - 61145, Харківська область, місто Харків, вул. Космічна 21, поверх 8-9; ) з приводу невирішення по суті письмового клопотання ОСОБА_1 від 26.01.2018 р. стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею до 2 га за рахунок земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :04:000:1000, яка розташована за межами населених пунктів на території Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області.

Зобов'язати в.о. начальника Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Харківській області ОСОБА_3 (місцезнаходження - 61145, Харківська область, місто Харків, вул. Космічна 21, поверх 8-9; ) розглянути повторно та вирішити по суті письмове клопотання ОСОБА_1 від 26.01.2018 р. стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею до 2 га за рахунок земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :04:000:1000, яка розташована за межами населених, пунктів на території Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області з урахуванням даного рішення суду.

Визнати неправомірною бездіяльність в.о. начальника Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Харківській області ОСОБА_3 (місцезнаходження - 61145, Харківська область, місто Харків, вул. Космічна 21, поверх 8-9; ) по прийняттю відповідного наказу для зміни (оновлення оприлюднення інформації) помилкового кадастрового номера земельної ділянки :04:000:0100 на вірний (достовірний) кадастровий номер :04:000:1000 в документі Перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у 1 кварталі 2018 року на території Харківської області затвердженого наказом першого заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 20.12.2017 року № 258.

В іншій частині вимог адміністративний позов залишити без задоволення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( 61099, АДРЕСА_2, іпн.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (місцезнаходження - 61145, Харківська область, місто Харків, вул. Космічна 21, поверх 8-9; ) судовий збір у розмірі 1408 (одна тисяча чотириста вісім ) грн. 60 коп.

Рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду. Скарга може бути подана у порядку ч.1 ст. 297 КАС України безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду або у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

У повному обсязі рішення виготовлено 12.09.2018

Суддя Зоркіна Ю.В.