Справа № 826/4572/17
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

04 вересня 2018 року

Київ

справа №826/4572/17

касаційне провадження №К/9901/1659/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.09.2017 (головуючий суддя Кузьменко В.А.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2017 (головуючий суддя Губська О.А., судді: Беспалов О.О., Парінов А.Б.) у справі №826/4572/17 за позовом Приватного підприємства «ФК «Проектторгсервіс 2006» до 1. Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві; 2. Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «ФК «Проектторгсервіс 2006» звернулося до суду з адміністративним позовом до 1. Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві; 2. Державної фіскальної служби України, в якому просило: 1) визнати протиправними дії відповідача 1 щодо відмови в укладанні договору від 03.11.2016 №270720163 про визнання електронних документів; 2) визнати протиправною бездіяльність відповідача 1, що полягає у не підписанні договору від 03.11.2016 №270720163 про визнання електронних документів; 3) зобов'язати відповідача 1 укласти договір про визнання електронних документів з Приватним підприємством «ФК «ПРОЕКТТОРГСЕРВІС 2006» та включити його як платника податків до системи подання податкових документів в електронному вигляді; 4) визнати протиправною бездіяльність відповідача 2, що полягає у не підписанні договору від 03.11.2016 №270720163 про визнання електронних документів.

Окружний адміністративний суд м. Києва постановою від 12.09.2017 позов задовольнив частково. Визнав протиправною відмову Державної податкової інстанції у Деснянському районі Головного управління ДФС у місті Києві щодо укладення із Приватним підприємством «ФК «ПРОЕКТТОРГСЕРВІС 2006» договору про визнання електронних документів від 03.11.2016 №270720163. Визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інстанції у Деснянському районі Головного управління ДФС у місті Києві, яка полягає у не підписанні із Приватним підприємством «ФК «ПРОЕКТТОРГСЕРВІС 2006» договору про визнання електронних документів від 03.11.2016 №270720163, примірники якого направлялися засобами поштового зв'язку. Зобов'язано Державну податкову інстанцію у Деснянському районі Головного управління ДФС у місті Києві укласти із Приватним підприємством «ФК «ПРОЕКТТОРГСЕРВІС 2006» договір про визнання електронних документів від 03.11.2016 №270720163. В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 02.11.2017 залишив без змін постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.09.2017.

Державна податкова інспекція у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві звернулася 21.11.2017 до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, у якій просила постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.09.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2017 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, зокрема, пунктів 5.3 та 5.4 Розділу ІІІ «Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку», затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 №233.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 03.11.2016 Приватне підприємство «ФК «Проектторгсервіс 2006» засобами телекомунікаційного зв'язку направило до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві примірник договору про визнання електронних документів №270720163 з метою його укладення.

Того ж дня підприємство отримало електронну квитанцію №1 з відомостями про доставлення до ДФС України договору про визнання електронних документів з реєстраційним номером .

У подальшому позивач отримав електронну квитанцію №2, згідно з якою документ - договір про визнання електронних документів з реєстраційним номером , не прийнято в результаті виявленої помилки:

«Для укладення Договору про визнання електронних документів необхідно виконати вимоги Розділу 3 Інструкції з підготовки та подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від

Розділ ІІІ Інструкції з підготовки та подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10 квітня 2008 року №233, зареєстрованим в Мін'юсті України 16 квітня 2008 року №320/15011

Розділ ІІІ інструкції з підготовки та подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10 квітня 2008 року №233, зареєстрованим в Мін'юсті України 16 квітня 2008 року №320/15011 (Код: 1)».

Крім того, 03.11.2016 Приватне підприємство «ФК «Проектторгсервіс 2006» засобами поштового зв'язку направило до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві разом із супровідним листом підписані та скріплені печаткою два примірники договору про визнання електронних документів від 03.11.2016 №270720163, посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії, а також квитанцію №1, що підтверджує факт доставлення до ДФС України договору про визнання електронних документів з реєстраційним номером .

Задовольняючи позов частково, суди виходили з того, що податковим органом не обґрунтовано обставин недостатності поданих засобами поштового зв'язку документів чи неналежного оформлення позивачем примірників договору або недійсності посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа, чи інших підстав для відмови в укладанні договору, що свідчить про допущення протиправної бездіяльності по відношенню до позивача.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 14 та частини першої статті 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу. Суб'єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, та встановлюють для них систему (способи) захисту.

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначено Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 №233 (далі - Інструкція №233).

Згідно із пунктом 1 розділу ІІ Інструкції № 233 платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

Відповідно до положень розділу ІІІ Інструкції №233 для подання засобами телекомунікаційного зв'язку електронних податкових документів платник податків має попередньо укласти з органом ДПС за місцем реєстрації договір про визнання електронної звітності (за затвердженими формою та змістом - Додаток 1 до Інструкції) та отримати спеціальне програмне забезпечення.

Пунктом 5 розділу ІІІ Інструкції №233 встановлено, що платник податків:

- отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці;

- отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді;

- ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки);

- надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії;

- після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору.

Згідно із пунктом 6 розділу ІІІ Інструкції № 233 орган ДПС, де зареєстрований платник податків, на його запит:

- видає два примірники договору;

- записує на електронний носій платника податків безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді;

- приймає від платника податків підписані та скріплені печаткою (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки) два примірники договору та електронний носій з посиленими сертифікатами відкритих ключів;

- звіряє реквізити, вказані у договорі, з реєстраційними даними платника податків в органах ДПС. У разі невідповідності реквізитів повертає платнику податків його електронний носій та надані примірники договору;

- після підписання договору вносить відповідний запис до журналу обліку договорів про визнання електронних документів з платниками податків та видає платнику податків один примірник договору.

Тобто, за наведеною процедурою передбачається укладання договору про визнання електронних документів у письмовій (паперовій) формі безпосередньо за місцем реєстрації платника податків.

Разом з тим, судами попередніх інстанцій встановлено, що на офіційному веб-порталі ДФС України за посиланням http://www.sfs.gov.ua/elektronna-zvitnist/platnikam-podatkiv-pro/povidomlennya-platnikam-pod/58693.html розміщена інформація про реалізацію нового електронного сервісу у вигляді укладення договору про визнання електронних документів у електронній формі, а саме: «Процедури формування Договору та Повідомлення в електронному вигляді реалізуються акредитованими центрами сертифікації ключів, які включені до системи подання податкових документів в електронному вигляді, у власному програмному забезпеченні. Реквізитами Договору, що підлягають обов'язковому заповненню платником податків, є: номер Договору, дата заповнення, орган ДПС за місцем реєстрації платника податків, реквізити посадової особи органу ДПС (начальника, заступника начальника ДПІ), адреса органу ДПС, а також зазначені в Договорі дані про платника податків. Договір підписується ЕЦП посадових осіб платника податків і ЕЦП відбитка печатки у порядку і за дотримання умов, визначених абз. 2 - 4 пп.7.1 п.7 розділу ІІІ Інструкції, та надсилається електронною поштою на адресу Інформаційного порталу органів ДПС України. Про отримання Договору органом ДПС платнику податків у якості підтвердження надсилається перша квитанція, підписана ЕЦП ДПС України. Після підписання Договору з боку органу ДПС платнику податків надсилається друга квитанція та Договір, підписаний ЕЦП ДПС України. Відкриті сертифікати ЕЦП платника податків, яким підписано Договір, автоматично імпортуються до бази сертифікатів Інформаційного порталу органів ДПС України. У випадку відхилення органом ДПС Договору платнику податків надсилається друга квитанція з зазначенням причини відмови, підписана ЕЦП ДПА України…».

Таким чином, платникам податків надана можливість укладання договору про визнання електронних документів не лише в паперовому вигляді, але і в електронному, крім того, доказом укладання договору, який підписується ЕЦП посадових осіб платника податків і ЕЦП відбитка печатки та ЕЦП ДПС України, є друга квитанція. Водночас, у випадку відхилення органом ДПС Договору платнику податків також надсилається друга квитанція з зазначенням причини відмови (що відповідає порядку подання платником податків податкових документів в електронній формі телекомунікаційними каналами зв'язку в п. 7 розд. ІІІ Інструкції №233).

Судами встановлено, що 03.11.2016 позивач, за наявності програмного забезпечення та чинних посилених сертифікатів відкритих ключів, отриманих від акредитованого центру сертифікації ключів, скористався обома способами укладання договору про визнання електронних документів, а саме в електронній та в паперовій формах.

Згідно із квитанцією №2 позивачеві було відмовлено у прийнятті цього договору. При цьому, квитанція №2 містить лише посилання на Розділ ІІІ Інструкції №233, проте відсутні визначення конкретних причин відмови у прийнятті договору про визнання електронних документів та конкретних порушень платником податку порядку укладення договору про визнання електронних документів.

Крім того, пакет документів, направлений позивачем для укладення договору засобами поштового зв'язку, отримано Державною податковою інспекцією у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві 08.11.2016, проте жодних дій щодо укладення чи відмови укладення податковим органом вчинено не було.

За таких обставин, суди дійшли обґрунтованого висновку щодо виконання позивачем умов укладення договору та про недоведеність відповідачем правомірності відмови в укладенні із Приватним підприємством «ФК «ПРОЕКТТОРГСЕРВІС 2006» договору про визнання електронних документів від 03.11.2016 №270720163, шляхом надання електронної квитанції №2, а також про недоведеність виконання відповідачем вимог Інструкції №233 щодо надіслання позивачу повідомлення про підписання чи відмову в укладенні договору про визнання електронних документів від 03.11.2016 №270720163, направленого засобами поштового зв'язку.

Враховуючи викладене, за встановлених обставин, висновок судів попередніх інстанцій про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог є правильним.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів не спростовують і не дають підстав вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суд апеляційної інстанції не допустив порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві без задоволення, а оскаржуваних судових рішень судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.09.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2017 у справі №826/4572/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Т.М. Шипуліна

Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк ,

Судді Верховного Суду