Справа № 757/48363/17-а
Суддя: Москаленко К. О.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2018 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя Москаленко К.О.,

при секретарі Березовській К.А., , Федотовій Т.О.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради, Виконавчий комітет Житомирської міської ради Житомирської області, Міністерство фінансів України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення витрат,-

за участю представника позивача - Краснопір В.В.,

за участю представника відповідачів - Чернюк А.В., Краснової Т.А.,

за участю представника Міністерство фінансів України - Данилюк О.О.,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року позивач Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі по тексту - позивач, ПАТ «Українська залізниця») звернулося до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення витрат.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ним протягом 2016 року надавалися послуги по пільговому перевезенню окремих категорій громадян у приміському сполученні станцій Житомир по безплатному користуванню приміським транспортом окремих категорій громадян. За період з 01.01.2016 по 31.12.2016 позивачем перевезено пільгову категорію громадян по станції Житомир на суму 3 318 356 грн. 10 коп. Водночас, як зазначає позивач, відповідач є головним розпорядником бюджетних коштів з надання адресних соціальних допомог, пільг, компенсацій, а також інших коштів, спрямованих з державного та місцевих бюджетів на соціальний захист населення, а тому відповідач повинен вивчати потреби про обсяги та вартість соціальної послуги щодо пільгового перевезення окремих категорій громадян, укладати правочини з надавачем послуг, контролювати процес надання такої послуги та забезпечувати компенсаційні виплати надавачу послуги. Однак, відповідачем відшкодування збитків від перевезення пільгових категорій громадян не здійснювалося, у зв'язку з чим за 2016 рік утворилася заборгованість у зазначеному вище розмірі, яку позивач просить стягнути на свою користь, визнавши протиправною бездіяльність відповідача щодо ухилення від здійснення компенсації витрат за пільговий проїзд окремих категорій.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.08.2017 відкрито провадження у справі.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.03.2018, занесеною до журналу судового засідання, Міністерство фінансів України та Виконавчий комітет Житомирської міської ради Житомирської області залучено в якості співвідповідачів.

Згідно п. 9 Перехідних положень ЦПК України, встановлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, зокрема, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

05.02.2018 Виконавчим комітетом Житомирської міської ради Житомирської області подано відзив, у якому зазначено про те, що Виконавчий комітет Житомирської міської ради Житомирської області є неналежним відповідачем у справі та відсутні підстави для задоволення позовних вимог, у зв'язку з чим Виконавчий комітет Житомирської міської ради Житомирської області заперечує щодо задоволення позовних вимог та просить відмовити.

19.02.2018 на адресу суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до прохальної частини якої позивач просить визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області в частині не передбачення коштів на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян при розробці місцевого бюджету м. Житомира за 2016 рік; визнати протиправною бездіяльність Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Житомирської міської ради в частині невиконання вимог пункту 6 «Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», а саме не реєстрації за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 додаткових зобов'язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян по місту Житомир за цей період та не надсилань інформації про додаткові зобов'язання щомісяця до 18 числа фінансового органу Виконавчого комітету Житомирської міської ради; стягнути з Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Житомирської міської ради як головного розпорядника коштів місцевих бюджетів на користь позивача 3 318 356 грн. 10 коп. витрат, які понесла залізниця на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01.01.2016 по 31.12.2016.

28.03.2018 у судовому засіданні Міністерством фінансів України подано відзив, у якому зазначено про те, що відшкодування збитків за пільгове перевезення окремих категорій громадян залізничним транспортом повинно розглядатися місцевими органами виконавчої влади відповідно до укладених договорів між розпорядником бюджетних коштів та транспортним підприємством за рахунок і в межах коштів, передбачених в місцевих бюджетах на зазначену мету. З урахуванням викладеного, Міністерство фінансів України просило відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні 25.04.2018 представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити.

Представник відповідачів заперечив щодо задоволення позовних вимог, просив відмовити в повному обсязі.

Представник Міністерства фінансів України заперечив щодо задоволення позовних вимог, просив відмовити в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, представника Міністерства фінансів України, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, згідно з довідкою-розшифровкою про пред'явлені та відшкодовані кошти УПСЗН м. Житомир за перевезення пільгових категорій громадян по Коростенській дирекції залізничних перевезень за січень-грудень 2016 року, позивачем надано послуги по перевезенню пасажирів, які користуються пільгами на загальну суму 3 318 356 грн. 10 коп.

На підтвердження розміру своїх витрат на перевезення пасажирів, що користуються пільгами, позивач надсилав Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Житомирської міської ради облікові форми про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовується з державного та місцевих бюджетів за січень-грудень 2016 року та розрахунки на відшкодування недоотриманих коштів за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 5 ст. 9 Закону України «Про залізничний транспорт» від 04.07.1996 №273/96-ВР, для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються залізницям за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Відповідно до п.п. 2, 3, 5, 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету. Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів). Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення). Отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Відповідно до п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 ст. 48 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, довгострокових зобов'язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України. Розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов'язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними. За такими операціями не виникають бюджетні зобов'язання та не утворюється бюджетна заборгованість.

За правилами частини п'ятої Бюджетного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг здійснюються, зокрема, компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Відповідно до частини п'ятої статті 9 Закону України від 04.07. 1996 №273/96-ВР «Про залізничний транспорт» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються залізницям за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Згідно з пунктами 2, 3, 5, 8 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету. Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів). Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення). Отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Відповідно до пункту 6 Порядку фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Частинами першою, третьою та четвертою статті 48 Бюджетного кодексу України передбачено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, довгострокових зобов'язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України. Розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов'язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними. За такими операціями не виникають бюджетні зобов'язання та не утворюється бюджетна заборгованість.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що загальний обсяг виплат з місцевих бюджетів на державну програму соціального захисту, яка передбачає компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян, не може перевищувати розміру затверджених субвенцій.

За викладених обставин, підстави для задоволення вимог позивача відсутні, оскільки, вони не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-11, 19, 73-77, 79, 90, 241- 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-11, 19, 73-77, 79, 90, 241- 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради, Виконавчий комітет Житомирської міської ради Житомирської області, Міністерство фінансів України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення витрат - відмовити.

Повне рішення суду складено 27.04.2018.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Печерський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Печерського

районного суду м.Києва К.О.Москаленко