Справа № 808/2547/18
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2018-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

03 серпня 2018 року Справа № 808/2547/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНГУЛ 5» (69095, м. Запоріжжя, вул. Гоголя, 163, )

про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках та вилучення готівки,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління ДФС у Запорізькій області (надалі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНГУЛ - 5" (надалі - відповідач), в якому позивач просить суд стягнути кошти з рахунків платника податків у всіх банках, що належить такому платнику податку на користь УК у Олександівському районі м. Запоріжжя (код одержувача 38025440 в ГУДКСУ України у Запорізькій області МФО 813015) податкового боргу:

- з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів в сумі 68252,90 грн. (код платежу 14060100 на р/р 0003);

- з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 5176,00 грн. (код платежу 11021000 на р/р 0003).

Ухвалою від 02 липня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику осіб та призначено судове засідання на 25 липня 2018 року.

Позовні вимоги Головного управління ДФС у Запорізькій області обґрунтовані Податковим кодексом України (далі за текстом ПК України) та зазначено, що за Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНГУЛ - 5" обліковується податковий борг з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів в сумі 68252,90 грн. та з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 5176,00 грн., який виник в результаті несплати відповідачем самостійно узгодженої суми грошового зобовязання та визначених контролюючим органом у податкових повідомлень рішень.

За вимогами статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 4 статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Таким чином останній день розгляду справи є 02 вересня 2018 року.

На підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зясував наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб підприємців та громадських формувань Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНГУЛ 5» зареєстроване, як юридична особа 14 листопада 2005 року, .

З матеріалів справи вбачається, що Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНГУЛ 5» має податковий борг з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів в сумі 68252,90 грн. та з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 5176,00 грн.

Судом встановлено, що заборгованість з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів виникла на підставі наступного:

По-перше: донарахування штрафних санкцій за ППР (форми «Р») № НОМЕР_1 від 02 березня 2016 року на суму 170,00 грн. ППР винесено на підставі акту перевірки від 15 лютого 2016 року №135/26-50- 11-01-11/33880323.

По-друге: донарахування штрафних санкцій за ППР (форми «ПІ») № НОМЕР_2 від 13 квітня 2016 року на суму 26 884,40 грн. ППР винесено на підставі акту перевірки від 16.03.2016 року № 77/10/26- 50-12-01-10.

По-третє: донарахування штрафних санкцій за ППР (форми «Ш») № НОМЕР_3 від 13 квітня 2016 року на суму 41 198, 50 грн. ППР винесено по підставі акту перевірки від 16 березня 2016 року №77/10/26-50-12-01-10.

Вказані податкові повідомлення - рішення надсилались на адресу відповідача.

У суду відсутні доказів в матеріалах справи, щодо оскарження вищевказаного податкового повідомлення рішення.

Заборгованість з податку на прибуток приватних підприємств виникла на підставі самостійного подання платником декларації з податку на прибуток підприємств № НОМЕР_4 від 29 лютого 2016 року (термін сплати 10 березня 2016 року) на суму 8 552,00 грн., з урахуванням сплати/переплати в розмірі 3 376,00 грн., залишок боргу складає 5 176,00 грн.

Сума податкового зобовязання не сплачена та набула статусу податкового боргу.

Із матеріалів справи судом встановлено, що позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, а саме згідно з положеннями статті 59 Податкового кодексу України податковим органом 16 березня 2016 року сформована податкова вимога №237-17 на суму 5176,00 грн., яка направлена на адресу відповідача засобами поштового звязку.

Оцінивши надані документи та матеріали, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, передбачено обовязок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з пунктом 49.1 статті 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

За правилами пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Як встановлено судом, боржником сума задекларованого зобов'язання та нарахованого контролюючим органом зобовязання не було сплачено у встановлені законом строки і вона набула статусу податкового боргу.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 59.1. статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.3. статті 59 Податкового кодексу України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 59.4 статті 59 Податкового кодексу України, податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до підпунктів 95.1 - 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Податковий орган на підтвердження податкового боргу з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів в сумі 68252,90 грн. та з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 5176,00 грн. надав: податкову декларацію, податкові повідомлення - рішення податкову вимогу, інтегровану картку, довідку про заборгованість, розрахунок суми податкового боргу.

На момент розгляду справи в суді, сума податкового боргу з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів в сумі 68252,90 грн. та з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 5176,00 грн. відповідачем не сплачена, заборгованість перед бюджетом не погашена.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право зокрема звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Зважаючи на несплату у добровільному порядку відповідачем узгодженої податкової заборгованості податковий орган звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача зазначеного податкового боргу.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Під час розгляду справи відповідач доказів сплати заборгованості не надав, проти позову не заперечив, доводи позивача не спростував.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є частково доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНГУЛ 5» (69095, м. Запоріжжя, вул. Гоголя, 163, ) про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках та вилучення готівки - задовольнити.

Стягнути кошти з рахунків платника податків у всіх банках, що належить такому платнику податку на користь УК у Олександівському районі м. Запоріжжя (код одержувача 38025440 в ГУДКСУ України у Запорізькій області МФО 813015) податкового боргу:

- з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів в сумі 68252,90 грн. (код платежу 14060100 на р/р 0003);

- з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 5176,00 грн. (код платежу 11021000 на р/р 0003).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення у повному обсязі виготовлено 03 серпня 2018 року.

Суддя Д. В. Татаринов