Справа № 369/8307/18
Суддя: Дубас Т. В.
Дата ухвалення: 2018-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/8307/18
Провадження № 2-а/369/226/18
РІШЕННЯ

Іменем України

23.08.2018 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Дубас Т.В.,

при секретарі Яцевич В.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 22 квітня 2018 року під час керування автомобілем НОМЕР_1 на автодорозі Київ-Одеса в напрямку м.Києва вона був безпідставно зупинена інспектором УПП в м.Києві. Після зупинки позивачеві було повідомлено, що вона рухалась «підозріло». Надалі відповідач оголосив вимогу пред'явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що було виконано позивачем. Після перевірки усіх документів, які вона надала поліцейському відповідно до вимог п.2.1. ПДР україни, вона попрямувала далі. 20 червня 2018 року перебуваючи у сервісному центрі МВС України Києво-Святошинського району під час перереєстрації транспортного засобу їй стало відомо від працівників МВС України, що її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, було складено незаконну постанову, факти викладені в ній не відповідають дійсності, на підтвердження чого долучила до матеріалів позову страховий поліс АМ/4705687, який діє до 23.06.2019 року та завжди знаходиться в її автомобілі.

Також зазначила, що інспектор при винесенні постанови не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували її вину у скоєнні правопорушення. Окрім того, при винесенні постанови її не ознайомлено х права ми ст.. 286 КУпАП, що є грубим порушенням та даний факт є підставою для скасування постанови, яку вона не підписувала та не змогла надати відповідні пояснення.

Оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, взагалі не містить жодного доказу, на підставі якого відповідач прийшов до висновку про наявність в моїх діях складу певного правопорушення.

Тому позивач просила визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серія НК /978845 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У судове засідання позивач не з'явилась. Подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача направив до суду відзив, в якому заперечував проти позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі. Зазначив, що викладені в позовній заяві твердження позивача є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом. Так, інспектором після зупинки транспортного засобу позивача, було встановлено відсутність у ОСОБА_1 при собі чинного полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тому інспектором правомірно було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП України. Тому просив суд відмовити у задоволенні позову.

Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 22.04.2018 р. інспектором Управління патрульної поліції у м.Києві винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК №978845.

Згідно даної постанови відповідачем зазначено, що 22 квітня 2018 року на автодорозі Київ-Одеса водій ОСОБА_1 керувала автомобілем НОМЕР_1 без полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила пункт 2.1 ПДР та скоїла адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, з огляду на обставини, які викладені в оскарженій постанові інспектора патрульної поліції та враховуючи об'єктивну сторону правопорушення, за яке передбачена відповідальність ч.1 ст.126 КУпАП, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, яке полягало у не пред'явленні для перевірки поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Внаслідок чого ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної відповідальності шляхом накладення на неї штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов'язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із ст. 53 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У відповідності до п.2.1 «ґ» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р. (із змінами та доповненнями) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із п.2.4 "а" Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Так, пунктом 21.2 статті 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється:

відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

В той же час, пунктом 21.3 статті 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Тобто, вказаною нормою права визначено обов'язок водія мати при собі страховий поліс і такий страховий поліс має бути пред'явлений посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

За змістом полісу серія АМ/4705687 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована у ПрАТ «АСК «ІНГО Україна».

Строк дії вказаного полісу з 24.06.2018 року по 23.06.2019 року, отже вбачається, що він не був діючим на момент складення постанови НК №978845 про накладення адміністративного стягнення .

Щодо безпідставного зупинення позивача та перевірки наявності у нього страхового полісу, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно вимог п. 3 ч.1 ст. 35 Закону України « Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 13.1 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 березня 2009 року № 111 (з наступними змінами та доповненнями), підставою для зупинення транспортних засобів є, зокрема, таке: порушення ПДР водіями, наявність даних, що свідчать про причетність транспортного засобу, його водія, пасажирів або вантажу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, злочину чи адміністративного правопорушення, необхідність опитування водія чи пасажирів про обставини скоєння ДТП, адміністративного правопорушення, злочину, свідками якого вони є або могли бути, необхідність залучення водія транспортного засобу для надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або працівникам міліції чи як свідка при оформленні протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод тощо.

Крім того, статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

У спірних правовідносинах зупинення автомобілю мало превентивний характер та здійснено з відповідної підстави, що не суперечить Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, у випадках, визначених законом, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (ст. 222 КУпАП) .

Щодо тлумачення понять «за місцем» та «на місці» то дійсно, згідно рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5 - рп / 2015 положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Згідно постанови КМУ від 16 вересня 2015 р. № 730 утворено Головне управління Національної поліції в Київській області. Також утворено Києво-Святошинський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Київській обласної, адміністративно - територіальною одиницею обслуговування вказаного відділу є Києво-Святошинський район. Отже прийняті у Києво-Святошинському районі рішення посадових осіб Києво-Святошинський ВП ГУ НП в Київській обласної є таким и що прийняті у межах юрисдикції відповідного органу.

Окрім цього пункт 2. 3 рішення Конституційного Суду України № 5 вказує, що ч. 1 та 4. 2 ст. 258 КУпАП визначено випадки коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596 - VIII, ч. 2 ст. 258 КУпАП викладено у новій редакції «протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі». Таким чином притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаному випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження у випадках передбачених законом не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП (абзац 3 пункту 2.3 рішення Конституційного Суду України № 5).

Відповідач оцінив докази, ознайомився з поясненнями водія та прийняв рішення притягнути його до адміністративної відповідальності. Також, відповідно до положень 4. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Крім того, як зазначає Пленум Вищого адміністративного суду у постанові від 06 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ», підставами для визнання будь-якого акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та / або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, тому немає підстав для скасування постанови у справі що адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було.

Оцінка доказів відповідно до ст. 252 КУпАП здійснюється посадовою особою за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно п.4 р.І наведеної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до п.1 р.ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Також, відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Згідно ч. 3 ст.73 КАС України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, а позивач зобов'язаний довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

При розгляді справи позивачем не спростовані факти, викладені в оскаржуваній постанові, а саме те, що нею не були порушені правила дорожнього руху, на момент зупинки відповідачем. Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів в підтвердження своїх вимог.

Таким чином, розглянувши адміністративну справу у межах заявлених вимог, з'ясувавши усі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у вимогах позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 72, 77, 78, 242-246, 250, 256 КАС України, ст.ст. 7, 122, 245, 251, 252, 268 КУпАП, ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», Пленумом Вищого адміністративного суду у постанові від 06 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ», суд,-

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя: Дубас Т.В.