Справа № 1240/2553/18
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2018-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

14 вересня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 1240/2553/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду Луганської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області (далі - відповідач, УСЗН Станично-Луганської РДА), в якій просить:

- визнати протиправним рішення УСЗН Станично-Луганської РДА від 01.09.2016 року, затверджене протоколом № 37 про призупинення (відмову) ОСОБА_1 в призначенні виплати адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг;

- зобов'язати УСЗН Станично-Луганської РДА виплатити ОСОБА_1 заборгованість із адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, для покриття витрат на проживання в тому числі на оплату житлово- комунальних послуг за періоди незаконного припинення рішеннями УСЗН Станично-Луганської РДА - з 01.09.2016 року по 01.03.2017 року;

- зобов'язати УСЗН Станично-Луганської РДА призначити ОСОБА_1 адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг як внутрішньо переміщеній особі.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року зазначену позовну заяву залишено без руху та запропоновано протягом 10-ти (десяти) днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви: уточнити позовні вимоги щодо періоду призначення адресну допомоги внутрішньо переміщеним особам, для покриття витрат на проживання, позивачу та обґрунтувати законодавчо, надати копію для відповідача; надати докази на підтвердження винесення рішення УСЗН Станично-Луганської РДА від 01.09.2016 року, затверджене протоколом № 37 про призначення позивачу адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг як внутрішньо переміщеній особі; оформити клопотання про поновлення строку звернення до суду та надати докази на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду.

10 вересня 2018 року позивачем надана уточнена позовна заява, в якій просить:

- визнати протиправним рішення УСЗН Станично-Луганської РДА від 01.09.2016 року, затверджене протоколом № 37 про призупинення (відмову) ОСОБА_1 в призначенні виплати адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг;

- зобов'язати УСЗН Станично-Луганської РДА виплатити ОСОБА_1 заборгованість із адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово- комунальних послуг за періоди незаконного припинення рішеннями УСЗН Станично-Луганської РДА - з 01.09.2016 року по 01.03.2017 року;

- зобов'язати УСЗН Станично-Луганської РДА призначити ОСОБА_1 адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг як внутрішньо переміщеній особі, з моменту набрання рішення суду по справі законної сили. Позивачем надано клопотання про витребування рішення УСЗН Станично-Луганської РДА 01.09.2016 року, затверджене протоколом № 37 про призупинення (відмову) позивачу в призначенні виплати адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, а також клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначено, що у липні 2018 року позивач звернувся за роз'ясненням щодо причини відмови у призначенні адресної допомоги, на що отримав письмове роз'яснення від 23.07.2018 року № 2332, в якому зазначається, що «згідно постанови КМУ від 08.06.2018 року № 365 була здійснена перевірка фактичного місця проживання позивача, у ході якої з'ясовано, що приміщення, в якому тимчасово мешкаєте позивач, належить його матері, ОСОБА_2, за якою здійснюєте постійний догляд з 2013 року. Зі слів сусідів позивач мешкаєте за даною адресою з 2013 року, про що складений акт обстеження житлово-побутових умов сім'ї від 31.08.2016 року. На підставі вищевказаного підтверджено постійне проживання позивача за адресою смт Станиця Луганська, вул. Чехова, буд. 32 до виникнення обставин, які змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту. Згідно протоколу засідання комісії від 01.09.2016 року № 7 позивачу було відмовлено у призначенні адресної допомоги».

Позивач вважає, що про підстави відмови в поновленні адресної допомоги дізналась лише в липні 2018 року.

Просить поновити строк звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення УСЗН Станично-Луганської РДА від 01.09.2016 року, затверджене протоколом № 37 та виплати заборгованості із адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за періоди незаконного припинення рішеннями УСЗН Станично-Луганської РДА у Луганській області - з 01.09.2016 року по 01.03.2017 року.

Суд керується такими вимогами чинного законодавства при вирішенні питання щодо обґрунтованості заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Згідно з частинами першою та другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З додатків до позовної заяви вбачається, що позивач 21.01.2016 року звертався із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, до відповідача. Така адресна допомога була призначена та виплачувалась з 21.01.2016 року по 20.07.2016 року в сумі 884,00 грн. щомісячно. 09.08.2016 року позивач звернувся із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги до УСЗН Станично-Луганської РДА, але позивачу було відмовлено.

Тобто, позивач після 09.08.2016 року вже не отримував щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, а тому з серпня 2016 року мав можливість дізнатися про порушення свого права та звернутися до суду.

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску або продовження строку можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Згідно частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Разом з тим, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 року (справа "Каменівська проти України"), "право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності".

Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

За встановлених обставин по даній справі позивач достовірно міг дізнатися про порушення своїх прав у серпні 2016 року, оскільки щомісячно до серпня 2016 року отримував конкретні виплати, а за відсутності будь-яких виплат можливо було дізнатися про припинення їх нарахування.

Посилання позивача про те, що про підстави відмови в поновленні адресної допомоги дізнався лише в липні 2018 року є незмістовним, оскільки з серпня 2016 року не отримував щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, мав можливість дізнатися про порушення свого права та звернутися до суду, а до суду з позовом звернувся тільки 23 серпня 2018 року.

Вимога про зобов'язання УСЗН Станично-Луганської РДА призначити адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг як внутрішньо переміщеній особі, з моменту набрання рішення суду по справі законної сили.

Згідно частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

За встановлених обставин по справі, суд прийшов до висновку, що строк звернення до суду з цим позовом позивачем був пропущений без наявності поважних підстав, тому його позовну заяву слід повернути.

Керуючись статтями 122, 123, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії - повернути позивачеві у зв'язку із пропуском строків звернення до адміністративного суду.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяС.В. Борзаниця