Справа № 0340/1283/18
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

04 вересня 2018 рокуЛуцькСправа № 0340/1283/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання Шевчику Ю.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника третьої особи ОСОБА_5 про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_6 до Луцької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_5 про визнання дій протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернулася з адміністративним позовом до Луцької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_5 про визнання дій протиправними та скасування рішення від 11.01.2018 року про державну реєстрацію прав власності на об'єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01 на праві приватної власності - ОСОБА_7 та внести зміни до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про поновлення прав власності на об'єкті нерухомого майна за реєстраційним номером 01 на праві приватної власності - ОСОБА_6; визнання дій протиправними та скасування рішення від 10.01.2018 року про державну реєстрацію прав власності на об'єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01 на праві приватної власності - ОСОБА_5 та внести зміни до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про поновлення прав власності на об'єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01 на праві приватної власності - ОСОБА_6.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 06.07.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження.

Від представника третьої особи 16.08.2018 року за вх. №10741/18 надійшло клопотання про закриття провадження у справі у звязку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував щодо закриття провадження у справі, просив відмовити в задоволенні клопотання.

Представники відповідача в судовому засіданні при вирішенні даного питання покладаються на думку суду.

Представник третьої особи в судовому засіданні просив клопотання задоволити, провадження у справі закрити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю з врахуванням наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …». Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулися позивачі, суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Як слідує із тексту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, спір між сторонами виник внаслідок того, що 11.01.2018 року державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Луцької міської ради були внесені зміни до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, згідно відомостей про речові права на нерухоме майно - об'єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01, житловий будинок загальною площею 334,9 кв.м., житловою площею 165,8 кв.м. (опис житлового будинку А-3, сарай Б-2, погріб - Г) за адресою: вулиця Хакімова, будинок 5, у місті Луцьку зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_7

Разом з тим, 14.06.2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_8, як державним реєстратором було зареєстровано за ОСОБА_7 право власності на новостворений обєкт нерухомості - житловий будинок, загальною прощею 334,9 кв.м., якому було присвоєно адресу: м. Луцьк, вул. Хакімова, 5, про що у ДРРПНМ внесено запис про право власності №15023912, а новоствореному обєкту нерухомого майна присвоєно реєстраційний номер - 01.

Проте як зазначає позивач саме на праві приватної власності ОСОБА_6 належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Хакімова, 5, зареєстрованим в реєстрі за №177; реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 01; номер запису про право власності: 15501165; кадастровий номер земельної ділянки місця розташування :11:104:0006; підстава внесення за запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 30559457 від 21.07.2016 року, 10:10:02, приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_9

Крім того 10.01.2018 року державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Луцької міської ради були внесені зміни до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно відомостей про речові права на нерухоме майно - об'єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01, земельна ділянка, кадастровий номер :11:104:0006 площею 0,0368 (га), будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою вулиця Хакімова, 5, у місті Луцьку зареєстровано на праві приватної власності ОСОБА_5

Проте, як зазначає позивач, саме на праві приватної власності ОСОБА_6 належить вказана земельна ділянка, кадастровий номер :11:104:0006, площею 0,0368 га, що розташована за адресою Волинська область, місто Луцьк, вулиця Хакімова 5, зареєстрована в реєстрі за №180; реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 01; номер запису про право власності 15503306; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 30562013 від 21.07.2016 року, приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_9

Як встановлено судом, рішенням Луцького міськрайонного суду від 09.10.2017 року у справі №161/7817/16-ц, яке залишене без змін постановою Апеляційного суду Волинської області від 21.12.2017 року визнано недійсними договори купівлі-продажу від 11.07.2016 року за реєстраційним №180 і від 11.07.2016 року за реєстраційним №177 на підставі яких ОСОБА_6 набула право власності на спірне майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір, у свою чергу, є спором, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Дослідивши подані матеріали судом встановлено, що предметом даного позову є визнання протиправною діяльності Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради, яка полягає у тому, що відповідач одноособово вирішив питання, безпосередньо повязані з реалізацією прав та законних інтересів позивача як власника житлового будинку та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою вул. Хакімова, 5 в м. Луцьку.

Зі змісту позову вбачається, що позивач звернувся до суду оскільки вважає, що у звязку з прийняттям Департаментом державної реєстрації Луцької міської ради спірних рішень було порушено його право власності на обєкт нерухомого майна.

Суд приходить до висновку, що захищати таке право від імовірних порушень позивач має у способи, визначені статтею 16 Цивільного кодексу України.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено право особи захистити своє право власності шляхом визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб і службових осіб.

Отже, вбачається наявність спору про право, яке повязане із захистом цивільних прав, що є цивільно-правовим спором. Зазначений спір не повязаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від можливих порушень з боку органів місцевого самоврядування, а має приватноправовий характер.

Так, ОСОБА_10 Верховного Суду у своїх постановах від 27.06.2018 року у справі №815/6945/16, від 17.07.2018 року у справі №0811/3990/12, від 16.05.2018 року у справі №911/4111/16, від 21.03.2018 року у справі №184/2470/13, дійшла висновку, що неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є субєкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції, відповідно до висновків ОСОБА_10 Палати ВС, є суть (зміст та характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин та стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права або інтересу конкретного субєкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії субєкта владних повноважень.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені або можуть бути спричинені рішенням, дією або бездіяльністю субєкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів характер, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Таким чином, не зважаючи на те, що відповідачем у справі є субєкт владних повноважень, цей спір не є публічно-правовим, оскільки Департамент державної реєстрації Луцької міської ради, приймаючи оскаржуване рішення, не здійснював владних управлінських функцій щодо ОСОБА_6, а позивач звернулася до суду за захистом свого приватного права від можливої загрози за наслідком управлінських дій, що наділяє такі правовідносини приватноправовим змістом.

Крім того, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12.10.1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

За викладених обставин правовідносини, які склалися між сторонами, не є публічно-правовим спором і не підпадають під визначення справи адміністративної юрисдикції і компетенція адміністративних судів на цей спір не поширюється, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу влади, у звязку з чим в даному випадку адміністративний суд не є «судом, встановленим законом».

Тому, позов ОСОБА_6 до Луцької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_5 про визнання дій протиправними та скасування рішень, не може бути розглянутий за правилами КАС України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 238, 239, 248, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника третьої особи ОСОБА_5 про закриття провадження задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до Луцької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_5 про визнання дій протиправними та скасування рішень закрити.

Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом пятнадцяти днів з дня її підписання суддею шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд в порядку та строки, визначені статтями 295, 297 КАС України та з врахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

ОСОБА_11 Костюкевич

Повна ухвала суду складена 10.09.2018 року.