Справа № 826/11428/16
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2018-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 серпня 2018 року № 826/11428/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1

до Центральної атестаційної комісії №1,

Центральної апеляційної атестаційної комісії № 1,

Національної поліції України,

Головного управління Національної поліції у м. Києві

3-тя особа Солом'янське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві

про визнання протиправним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Центральної атестаційної комісії №1 (надалі - відповідач 1), Центральної апеляційної атестаційної комісії № 1 (надалі - відповідач 2), Національної поліції України (надалі - відповідач 3), Головного управління Національної поліції України у м. Києві (надалі - відповідач 4), в якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправним, незаконним рішення (дії) відповідача - Національної поліції України, в частині включення позивача в 2016 році до списку поліцейських, які підлягають атестуванню;

- визнати протиправними та незаконним рішення (дії) відповідача - Національної поліції України, щодо проведення атестування позивача в червні 2016 року;

- визнати протиправним та скасувати висновок (рішення) центральної атестаційної комісії №1 від 21.06.2016 року, зазначений в розділі IV «Результати атестування» атестаційного листа, а саме: - « 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність»;

- визнати незаконним, протиправним та скасувати висновок (рішення) центральної атестаційної комісії №1 від 13.07.2016 року, зазначений в розділі V «Висновок центральної атестаційної комісії» атестаційного листа, а саме - «відхилити скаргу поліцейського», прийнятий відносно позивача;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві від 31.08.2016 року №727 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції за пунктом 5 (через службову невідповідність) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у м. Києві суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з дня винесення наказу про звільнення - 31.08.2016 року по 24.01.2017 року, день прийняття на службу до Національної поліції України на посаду поліцейського Батальйону конвойної служби ГУ Національної поліції у м. Києві;

- зарахувати до стажу служби в поліції, на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 (з обслуговування мікрорайону «Шулявка») Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, час вимушеного прогулу, починаючи з дня винесення наказу про звільнення - 31.08.2016 року по 24.01.2017 року - день прийняття на службу Національної поліції України, на посаду поліцейського Батальйону конвойної служби ГУ Національної поліції у м. Києві;

- допустити негайне виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Кузьменка В.А. від 09.08.2016 року відкрито провадження у справі, призначено справу до колегіального розгляду та закінчено підготовче провадження у справі.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 08.11.2016 року визначено склад колегії суддів.

Через канцелярію суду 09.11.2016 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог.

Під час судового засідання 09.11.2016 року судом залишено заяву про збільшення позовних вимог без руху для уточнення позивачем позовних вимог.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.11.2016 року залучено в якості співвідповідача Головне управління Національної поліції у м. Києві, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Солом'янське управління поліції Головного управління Національної поліції України.

Через канцелярію суду 14.11.2016 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, 28.03.2017 року ГУ Національної поліції в м. Києві подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, 21.04.2017 року ГУ Національної поліції у м. Києві подано заперечення у справі, 12.05.2017 року ГУ Національної поліції у м. Києві подано клопотання про витребування у позивача доказів, 26.09.2017 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог.

В судовому засіданні 11.10.2017 року колегією суддів протокольною ухвалою постановлено про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Через канцелярію суду 02.11.2017 року Національною поліцією України подано заперечення.

На підставі розпорядження про повторний автоматичний розподіл від 07.11.2017 року №8058 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2017 року визначено головуючого суддю Маруліну Л.О. для розгляду адміністративної справи №826/11428/16.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Маруліною Л.О. від 30.04.2018 справу № 826/11428/16 прийнято до свого провадження та ухвалено про здійснення розгляду зазначеної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ст.ст. 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України за наявними в матеріалах судової справи доказами після спливу строків для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Через канцелярію суду 11.05.2016 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та з повідомленням суду про те, що позивач з 01.09.2016 року по 23.01.2017 року працював контролером-ревізором та отримав дохід в розмірі 4090, 53 грн.

Позовна заява позивачем обґрунтовується тим, що співбесіда проведена в центральній атестаційній комісії була незаконною, адже позивача переводили на рівнозначну вакансію, а запитання, які ставив один із членів комісії були схожі на бліцопитування, що стосувалось від питань про правила поводження зі зброєю, знань різних Законів України і до питань щодо проведення слідчих дій, забезпечення заходів кримінального провадження, видів ОРС та інше, співбесіда в центральній апеляційній атестаційній комісії не відрізнялась від попередньої, в підсумку обидві комісії своїм рішенням порушили законні права та інтереси позивача, а тому зазначені рішення підлягають скасуванню.

Відповідачі 3 та 4 з вимогами, викладених в позовній заяві та заявах про уточнення позовних вимог позивача, не погоджуються, заперечують проти їх задоволення, у зв'язку з тим, що Центральною атестаційною комісією № 1 та Центральною апеляційною атестаційною комісією № 1 були проведені всі необхідні дії під час проходження позивачем співбесіди, які відповідають чинним вимогам законодавчих норм.

Представники атестаційних комісій своїх заперечень щодо позовних вимог до суду не надали.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено, що 21.06.2016 року позивач проходив співбесіду в Центральній атестаційній комісії № 1, 29.06.2016 року ОСОБА_1 ознайомився з висновком вказаної комісії, згідно з яким позивача, в порядку пп. 4, п.15 Розділу IV Інструкції визнано таким, що не відповідає займаній посаді та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Не погоджуючись із вказаним висновком позивачем 29.06.2016 подано скаргу до Центральної апеляційної атестаційної комісії, де 13.07.2016 року пройшов співбесіду та 26.07.2016 року ОСОБА_1 було ознайомлено із висновком апеляційної комісії, відповідно до якого скаргу позивача було відхилено.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідачів 1 та 2, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи даний адміністративний спір, суд виходить з наступного.

2 липня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про Національну поліцію", який згідно з п. 1 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень цього Закону набирав чинності з 7 листопада 2015 року.

Відповідно до п.п. 9, 10 розд. 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Отже, Законом України "Про Національну поліцію" передбачена альтернатива вибору працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, а саме: прийняття на службу за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію", який був опублікований 06.08.2015 року та набрав чинності 07.11.2015 року (окрім окремих положень).

Пунктами 8, 9, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції.

Таким чином, лише за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, працівники міліції можуть бути прийняті на службу до поліції.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Проходження служби в поліції регулюється Законом України "Про Національну поліцію" та іншими нормативно-правовими актами (ст. 60 Закону України "Про національну поліцію").

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського (ст. 56 Закону України "Про Національну поліцію").

Згідно з приписами статті 58 Закону України "Про Національну поліцію" призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

Відповідно до статті 57 Закону України "Про Національну поліцію", атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

З аналізу положень частини другої статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" випливає, що атестуванню підлягають лише ті поліцейські, які претендують на вищу посаду або щодо яких вирішується питання про переведення на нижчу посаду. Крім того, атестування поліцейського проводиться в разі вирішення питання щодо звільнення поліцейського через службову невідповідність.

Поряд із Законом України "Про Національну поліцію" правові, організаційні та фінансові засади функціонування системи професійного розвитку працівників визначаються також положеннями Закону України від 12.01.2012 № 4312-VI "Про професійний розвиток працівників".

Так, статтею 1 цього Закону визначено, що атестація працівників - процедура оцінки професійного рівня працівників кваліфікаційним вимогам і посадовим обов'язкам, проведення оцінки їх професійного рівня.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України від 12.01.2012 № 4312-VI "Про професійний розвиток працівників", атестації не підлягають працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року.

Положеннями частин першої та третьої статті 13 Закону України "Про професійний розвиток працівників" передбачено, що атестаційна комісія приймає рішення про відповідність або невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі. В разі прийняття рішення про невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі комісія може рекомендувати роботодавцеві перевести працівника за його згодою на іншу посаду чи роботу, що відповідає його професійному рівню, або направити на навчання з подальшою (не пізніше ніж через рік) повторною атестацією. Рекомендації комісії з відповідним обґрунтуванням доводяться до відома працівника у письмовій формі.

Як вже зазначалось, в силу приписів статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" атестування поліцейських проводиться на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам.

Згідно з вимогами пункту 16 розділу IV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 № 1465, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18 листопада 2015 р. за № 1445/27890 (далі - Інструкція №1465), атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); показники службової діяльності; рівень теоретичних знань та професійних якостей; оцінки з професійної і фізичної підготовки; наявність заохочень; наявність дисциплінарних стягнень; результати тестування; результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Щодо проведення атестації для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, суд зазначає, що метою проведення атестації є вирішення питання про можливість у той чи інший спосіб залишення особи на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби через службову невідповідність виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Звільнення зі служби через службову невідповідність передбачено пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Як вже зазначалось, позивача звільнено з поліції через "службову невідповідність". Проте, поняття "службова невідповідність" і звільнення за цією підставою є більш широким і таким, що охоплюється поняттям "звільнення у порядку дисциплінарного стягнення".

Аналогічна правова позиція розкрита у постанові Верховного Суду України від 11.03.2014 № 21-13а14.

Зі змісту пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" вбачається, що лише за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції.

При цьому, при вирішенні питання про призначення на посаду у контексті з'ясування питання щодо відповідності особи вимогам до поліцейських Міністерство внутрішніх справ України має усі повноваження здійснювати призначення на посади поліцейських на конкурсних засадах (стаття 47 Закону), проводити медичне та психофізіологічне обстеження кандидатів, обстеження на предмет виявлення алкогольної, наркотичної та токсичної залежності, тестування на поліграфі, перевіряти рівень фізичної підготовки, а також проводити спеціальну перевірку (стаття 50).

Відповідачем не надано суду відомостей, які з повноважень, що передбачені Законом України "Про Національну поліцію" для прийняття працівників міліції на службу до поліції, Міністерство внутрішніх справ України використало по відношенню до позивача.

Поряд з цим, відповідно до положень статті 58 Закону України "Про Національну поліцію" призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків. Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

Відповідно до частини 1 статті 57 Закону України "Про Національну поліцію", атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Суд зазначає, що наведені у частині 2 статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" підстави для проведення атестування є вичерпними. Метою проведення атестування із будь-яких зазначених вище підстав є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення особи на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Кожна з зазначених трьох підстав для проведення атестування повинна бути зв'язана з певними передумовами, зокрема, атестування, яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, повинне бути зумовлене існуванням реальних підстав до звільнення, як то неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби тощо.

Досліджуючи зміст наказу Національної поліції України від 20.11.2015 року №210о/с "Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві", Наказу Національної поліції України № 191 від 21.12.2015 року "Про затвердження персонального складу апеляційних атестаційних комісій НПУ» та наказів Національної поліції України про внесення змін до персонального складу центральної атестаційної комісії та наказів про внесення змін до наказу НПУ від 21.12.2015 року № 191 (зі змінами), що містяться в матеріалах справи, суд встановив, що ці накази не містять посилань на підстави для атестування поліцейських, передбачених частиною 2 статті 57 Закону України "Про Національну поліцію".

При цьому, атестацію позивача проведено у порядку атестації усіх поліцейських Національної поліції України з метою оцінки їх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри, що відповідає частині 1 статті 57 Закону України "Про Національну поліцію".

Однак, наведені підстави для призначення атестування суд оцінює критично, позаяк мета атестування, закріплена у частині першій згаданої статті, не утворює самостійної підстави для проведення атестування і перебуває у системному взаємозв'язку з вичерпними підставами, визначеними у частині другій статті 57 Закону України "Про Національну поліцію", якою не передбачено проведення атестування без настання обставин, визначених частиною 2 статті 57 Закону України "Про Національну поліцію".

Закріплену у частині 1 статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" мету атестування відповідач необґрунтовано розцінив як самостійну і достатню підставу для проведення атестування поліцейських, серед яких був і позивач, з ціллю визначення можливості їх звільнення через службову невідповідність, хоча наявності конкретних передумов (порушення порядку і правил несення служби тощо) для призначення атестування у такому контексті відповідач не довів.

Пунктом 2 розділу І Інструкції №1465 визначено, що керівники всіх рівнів зобов'язані забезпечити атестування на високому організаційному та правовому рівні з додержанням принципу відкритості (крім випадків, установлених законом) та об'єктивності в оцінці службової діяльності поліцейських, які атестуються.

Розділом ІV Інструкції №1465 визначений порядок організації, підготовки, проведення атестування.

Згідно з пунктом 11 розділу IV Інструкції №1465 атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

Відповідно до пункту 3 розділу IV Інструкції №1465 атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники.

За змістом пунктів 7-9 Розділу ІV Інструкції №1465 керівники, які складають атестаційний лист, зобов'язані: 1) ознайомитися з вимогами цієї Інструкції; 2) проаналізувати проходження служби, професійну та спеціальну підготовку, а також конкретні показники служби поліцейського; 3) вивчити матеріали (характеристики) на осіб, які відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції; 4) на підставі всебічного вивчення особистих, професійних та ділових якостей поліцейського, який атестується, заповнити атестаційний лист за формою, визначеною в додатку 1 до цієї Інструкції.

В атестаційному листі зазначаються такі відомості про поліцейського, який атестується: 1) результати службової діяльності згідно з функціональними обов'язками; 2) дисциплінованість, принциповість у вирішенні службових питань, уміння будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатність працювати над усуненням особистих недоліків, авторитет у колективі та серед населення; 3) прагнення до вдосконалення службової діяльності, почуття особистої відповідальності, стійкість моральних принципів, сміливість, рішучість, організованість, здатність контролювати власні емоції, поведінка поза службою; 4) володіння іноземними мовами; 5) культура в службі та ставлення до підвищення свого освітнього та культурного рівнів; 6) стан здоров'я та фізична підготовленість, уміння володіти табельною вогнепальною зброєю, прийомами рукопашного бою, спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони, здатність переносити психофізичні навантаження та труднощі служби; 7) основні найбільш характерні та істотні недоліки в службовій діяльності та особистій поведінці; 8) інші дані, які, на думку керівника, заслуговують на увагу для більш повної характеристики підлеглого; 9) результати проходження підвищення кваліфікації.

Прямі керівники зобов'язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з'ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

Відповідно до пунктів 10, 11, 12 Розділу ІV Інструкції №1465, з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості, атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест), та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийнятті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.

Атестаційна комісія за підписом голови має право робити відповідно до законодавства запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності поліцейського, який атестується.

Пунктом 15 Розділу ІV Інструкції №1465 передбачено, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому, відповідно до пункту 16 Розділу ІV Інструкції №1465 атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Зміст викладених положень Інструкції №1465 свідчить, що атестування поліцейських включає два етапи: тестування та співбесіду.

Тестування передбачає професійний тест (тест на знання законодавчої бази) та тест на загальні здібності та навички.

Інструкція №1465 не містить конкретного порядку проведення співбесіди, у той же час, виходячи з її змісту та мети атестування можна стверджувати, що під час співбесіди Атестаційна комісія повинна розглянути атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського; оцінити ділові, професійні, особисті якості поліцейського, його освітній та кваліфікаційний рівень, а також з'ясувати відповідність особи поліцейського критеріям, визначеним пунктом 16 Розділу ІV Інструкції №1465, для чого поліцейському, який проходить атестування, можуть ставитись питання.

Згідно з пунктами 20-23 Інструкції, усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення. У протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у пункті 15 цього розділу. Протоколи засідань атестаційної комісії підписуються головою, секретарем, присутніми на її засіданні членами комісії.

Відповідно до матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 14.08.1996 року прийнятий на службу в органи внутрішніх справ, 20.01.2010 року звільнений, 05.08.2014 року прийнятий на службу в органи внутрішніх справ, 06.11.2015 року звільнений.

В подальшому після проведення відповідної спеціальної перевірки, позивач був прийнятий на службу до Національної поліції України на посаду старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Харківській області, Департаменту захисту економіки, Національної поліції України (наказ голови Національної поліції України X. Деканоідзе № 170 о/с, від 11.11.2015 року), про що 07.11.2015 року було внесено запис до трудової книжки позивача.

Так, відповідно до Довідки 7/15268 (06.11.2015 року) про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» та Висновку про результати перевірки достовірностей, передбачених п.2 ч.5 ст. 5 ЗУ «Про очищення влади» від 28.10.2015 року № 762/9/926-20-11-17-02-31, встановлено, що доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік відповідає наявні податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_1 із законних джерел.

Згідно з Наказом НПУ від 11.11.2015 № 170 о/с «По особовому складу Департаменту захисту економіки» зазначено, що відповідно до п.9 та 12 розділу ХІ ЗУ «Про Національну поліцію» призначити таких, що прибули з Міністерства внутрішніх справ, з присвоєнням спеціальних звань поліції в порядку переатестування та установленням посадових окладів згідно зі штатним розписом із 07.11.2015 року, серед інших, і ОСОБА_1, який мав спеціальне «капітан міліції», старшим оперуповноваженим відділу, присвоївши йому спеціальне звання «капітан поліції».

Листом ГУ НП у м. Києві від 27.04.2016 року № 2300/125/01/55-2016 «Про відрядження та запит особової справи ОСОБА_1» запропоновано посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 (з обслуговування мікрорайону «Шулявка») Солом'янського управління поліції ГУ НП у м. Києві та з проханням про відрядження ОСОБА_1 до Головного управління для подальшого проходження служби, з одночасним направлення на адресу останніх особової справи позивача з атестаційним листом за останній період служби та довідкою підрозділу внутрішньої безпеки.

Згідно з атестаційним листом наявним в матеріалах справи, складеного 10.05.2016 року за підписом Заступника начальника відділу управління захисту економіки у Харківській області ДЗЕ НП України підполковника поліції О.А. Курочки, за період служби ОСОБА_1 зарекомендував себе дисциплінованим, принциповим у вирішенні службових питань працівником. Добре знає чинне законодавство і нормативні акти, які регламентують діяльність поліції, вміло керується ними у повсякденній службовій діяльності. Має позитивні результати в службовій діяльності також вказано інші позитивні якості позивача, що стосуються несення ним служби в національній поліції та згідно з висновком прямого керівника т.в.о начальника управління захисту економіки у Харківській області ДЗЕ НПУ підполковника поліції ОСОБА_4 «Займаній посаді відповідає» (а.с. 165).

Відповідно до Наказу (витягу) від 10.05.2016 року № 102 о/с «По особовому складу» відповідно до ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» перевести для подальшого проходження служби до ГУ НП у м. Києві капітана поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1), звільнивши з посади старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Харківській області з 16.05.2016.

Відповідно до пояснень позивача, в подальшому працівники кадрового апарату ГУНП у м. Києві, повідомили позивача про необхідність проходження переатестації. Позивачу відомо. та до матеріалів справи додано, що до атестаційної комісії було подано клопотання за підписом заступника Голови Національної поліції України, начальника ГУНП у м. полковника поліції ОСОБА_5, про залишенні ОСОБА_1 на службі в поліції, в якому вказано що: «капітан поліції ОСОБА_1 за період служби в ОВС зарекомендував себе позитивно, як грамотний, дисциплінований працівник. Володіє нормативними актами, що регламентують діяльність поліції. При виконанні службових обов'язків виявляє ділову ініціативу та наполегливість. Доручення керівництва виконує, не рахуючись із власним часом. Володіє високими діловими та вольовими якостями. Не рахується з особистим часом… Беручи до уваги вищезазначене, можна впевнено робити висновок, що у разі вибуття з рядів поліції такого працівника як ОСОБА_1 колектив управління втратить молодого перспективного працівника, що прагне до змін в умовах сучасного реформування НП України…»

В подальшому, за запрошенням, позивач прибув за адресою: м. Київ вул. Б. Хмельницького, де останнім, з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, пройдене відповідне тестування, за результатами тестів на загальні здібності та навички, позивач набрав: 35 балів та 30 балів за тестом на знання законодавчої бази.

21.06.2016 року, за запрошенням, позивач проходив співбесіду в центральній атестаційній комісії, за адресою: м. Київ вул. Б. Хмельницького, 54 та відповідно до висновку зазначеної комісії « 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність» за підписом голови атестаційної комісії та секретаря.

Позивачем, не погодившись із вказаним висновком, подано апеляційну скаргу до апеляційної атестаційної комісії, де 13.07.2016 року проходив співбесіду та 26.07.2016 року був ознайомлений з висновками, відповідно до якого скаргу ОСОБА_1 було відхилено.

Відповідно до протоколу ОП № 15.00008047.0038431 від 13.07.2016 року зазначено, що скаргу позивача відхилено виходячи з наступного: «посередні знання нормативно-правових актів, що регламентують діяльність Національної поліції та виконання прямих функціональних обов'язків, а саме ст. 9-2 Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність", ст. 38 Закону України «Про Національну поліцію». Не обізнаність в економічній сфері та не бажання вдосконалюватись і розвиватись на ділі і змінюватись в майбутньому, чого і потребує проведення реформи в структурі Національної поліції».

Також, в матеріалах справи наявний Додаток № 1 до зазначеного протоколу, в якому зафіксовано короткий зміст запитань та відповідей, які було озвучено членами атестаційної комісії та відповіді на зазначені питання, які надавав позивач.

Відповідно до Витягу з Наказу від 31.08.2016 року № 727 о/с «Щодо особового складу» вказано, що згідно з п.5 (через службову невідповідність) ч.1 ст. 77 - капітана поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1), старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції № 2 (з обслуговування мікрорайону «Шулявка») Солом'янського управління поліції, 31.08.2016 року, установивши щомісячну премію за серпень 2016 року в розмірі 0 відсотків.

Підстава: атестаційний лист ОСОБА_1 з висновками атестаційної комісії від 21.06.2016 року.

Щодо суті висновків атестаційної комісії про невідповідність позивача займаній посаді, суд зазначає наступне.

З дослідженого судом протоколу засідання атестаційної комісії встановлено, що атестаційна комісія діяла з порушенням вимог статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" та пункту 16 розділу IV Інструкції №1465, не проводила глибокого і всебічного вивчення документів особової справи позивача, не аналізувала повноту виконання позивачем функціональних обов'язків (посадових інструкцій), показників службової діяльності, рівня теоретичних знань та професійних якостей, не враховувала наявність заохочень та дисциплінарних стягнень тощо. Висновок (рішення) комісій є абсолютно немотивованими і не підтверджується жодними матеріалами чи доказами, відомості про те, в чому саме проявляється невідповідність позивача займаній посаді, у висновках відсутні та не встановлені в судовому засіданні. У той же час, висновки атестаційних комісій спростовуються самим фактом прийняття позивача на службу до поліції в порядку переатестування з присвоєнням спеціального звання, матеріалами його особової справи та відомостями, що викладені в атестаційному листі позивача і характеризують його особу.

Відповідно до атестаційного листа за рішенням безпосереднього та прямого керівників, позивач зарекомендував себе дисциплінованим, працелюбним, відповідальним, старанним і наполегливим працівником. До виконання службових обов'язків відноситься сумлінно. Доручення керівництва районного управління виконує якісно та своєчасно. Службові питання вирішує оперативно, виходячи з інтересів справи, не рахуючись з особистим часом. Прагне самовдосконалюватись, розвиватись та здобуває нові знання і навички для несення служби.

В роботі вміє виділяти головну ланку та знаходити шляхи її реалізації. Для підвищення ефективності при виконанні завдань вміло взаємодіє з колегами. Має глибокі теоретичні знання всіх законодавчих актів, які регулюють роботу НП.

З 07.11.2015 року по 28.04.2016 року за матеріалами зібраними ОСОБА_1 відкрито кримінальне провадження за ч.3 ст. 191 КК України, щодо розкрадання бюджетних коштів посадовими особами, за попередньою змовою групою осіб.

По характеру спокійний, доброзичливий, врівноважений. Сміливий, рішучий, організований, здатний контролювати власні емоції. Вміє будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатний працювати над усуненням особистих недоліків. Користується заслуженим авторитетом та повагою серед колег.

Фізично розвинений добре. Вміло користується табельною зброєю, здатний переносити психофізичні навантаження та труднощі служби. Державною мовою володіє добре.

Відповідно до атестаційного листа, за результатами тестування позивач набрав 65 балів, а саме: з тестування загальних навичок 35 бали (із максимально можливих 60 балів), з професійного тестування - 30 балів (із максимально можливих 60 балів).

Між тим, наведені вище факти, комісією не було взято до уваги.

Відповідно до п. 12 розділу 6 вищевказаної Інструкції апеляційна атестаційна комісія на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, шляхом відкритого голосування приймає рішення про відхилення скарги поліцейського або скасовує висновок відповідної атестаційної комісії та приймає новий висновок.

Згідно з п. 13 рішення апеляційної атестаційної комісії приймаються більшістю голосів присутніх на засіданні членів апеляційної атестаційної комісії. У разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос голови апеляційної атестаційної комісії.

Рішення апеляційної атестаційної комісії оформляються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, мотиви прийнятого рішення. Протокол підписує головуючий і члени комісії, які брали участь у прийнятті рішення.

Так слід зазначити, що серед інших питань що безпосередньо стосуються діяльності позивача в Національній поліції, були задані і питання «що таке «Форма-2», що таке дебіторська заборгованість? Що таке кредиторна заборгованість? який орган займається регулюванням Фондового ринку? Що таке Фондовий ринок? Та інші», суд зазначає, що вказані питання стосуються різних сфер діяльності суспільства, в тому числі трудових відносин, бухгалтерської та економічної діяльності.

Працівнику органів Національної поліції не є обов'язковим для проходження служби на посаді «капітана поліції» знати терміни, що стосуються економічної сфери діяльності.

Вказані матеріали не дають підстав для висновку, що позивач має незадовільні показники з критеріїв, встановлених пунктом 16 Розділу ІV Інструкції №1465, а саме, що позивач неналежним чином виконує свої посадові обов'язки, має низькі результати службової діяльності, недостатній рівень теоретичних знань та професійних якостей, незадовільну фізичну підготовку.

Протягом судового розгляду справи відповідачами не доведено, що при прийнятті рішення про невідповідність займаній посаді враховувалися обов'язкові критерії відповідно до п.16 розділу IV Інструкції №1465, а також, що за сукупністю оцінки усіх критеріїв позивач зарекомендував себе як некваліфікований працівник.

Суд також вважає необхідним зазначити, що процедура проведення співбесіди, як етапу атестування, повинна бути достатньо прозорою з тим, щоб і сама особа, яка проходить співбесіду, керівники органів поліції, які реалізовують її результати та суд, перевіряючи законність проведеного атестування, могли з'ясувати фактичні підстави, покладені в основу прийнятого атестаційною комісією рішення.

Оскільки негативне рішення атестаційної комісії тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби через службову невідповідність, таке рішення, незалежно від форми його оформлення (протокол, окремий акт), повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію» вказано, що атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Атестування поліцейських проводиться:

1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу;

2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність;

3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

3. Атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками.

Рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Слід зазначити, що відповідно до матеріалів справи атестування позивача атестаційною комісією проводилось 21.06.2016 року, апеляційною атестаційною комісією - 13.07.2016 року, а Наказ про призначення капітана поліції ОСОБА_1 старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції відділу № 2 (з обслуговування мікрорайону «Шулявка») Солом'янського управління поліції, із 16.05.2016 року, відбулось наказом від 08.08.2016 року.

Таким чином, встановлено, що наказ про призначення позивача видано вже після проведення атестації, а тому суд дійшов висновку про неправомірні дії відповідача, який наказом від 31.08.2016 року звільнив зі служби позивача у зв'язку з його службовою невідповідністю.

Адже відповідно до вказаної ст. 57 атестування поліцейських проводиться при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу, позивач не був переведений на вищу посаду, доказів чого відповідачами або третьою особою суду не надано, також не надано доказів, що позивача перевели на нижчу посаду.

Аналізуючи вказану статтю, суд дійшов висновку, що для проведення атестації повинен бути один випадок із наведених пунктів:

- при переведені на вищу посаду;

- при переміщенні на нижчу посаду;

- вирішення питання про звільнення у зв'язку із службовою невідповідністю.

Сторонами жодних доказів до суду, які б підтверджували доцільність та фактичні обставини для проведення атестування позивача не надано, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправним рішення відповідача в частині включення позивача до списку поліцейських, які підлягають атестуванню та рішення щодо проведення атестування позивача підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним і скасування висновку Центральної атестаційної комісії № 1 від 21.06.2016 року та Центральної апеляційної атестаційної комісії № 1 від 13.07.2016 року, суд вважає, що вказані висновки щодо невідповідності позивача займаній посаді та звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність прийняті без урахування професійних якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів працівника, його фізичної підготовки, заохочень отриманих під час проходження служби, показників службової діяльності, повноти виконання функціональних обов'язків, результатів тестування, є протиправними та підлягають скасуванню. Відповідно і наказ ГУ НП у м. Києві від 31.08.2016 року № 727 о/с в частині звільнення позивача підлягає скасуванню.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36 від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Як визначає пункт 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі по тексту - Положення про проходження служби), у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Зважаючи на зазначене, позовні вимоги про стягнення з ГУ НП у м. Києві суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з дня звільнення 31.08.2016 року по 24.01.2017 року, та зарахування до стажу служби в поліції на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції, відділу поліції № 2 з 31.08.2016 року по 24.01.2017 року підлягають до задоволення.

Відповідно до частини першої ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про:

1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць;

2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць;

3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби;

4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності;

5) уточнення списку виборців;

6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань;

7) накладення арешту на активи, що пов'язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них.

Згідно зі ст. 372 Кодексу адміністративного судочинства України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб'єктів владних повноважень можуть бути покладені обов'язки щодо забезпечення виконання рішення. Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Виконання судового рішення може бути зупинене у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги щодо негайного виконання вказаного рішення Окружного адміністративного суду міста Києва в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Згідно статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з частиною першою ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ст. 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним, незаконним рішення (дії) відповідача - Національної поліції України, в частині включення позивача в 2016 році до списку поліцейських, які підлягають атестуванню;

3. Визнати протиправними та незаконним рішення (дії) відповідача - Національної поліції України, щодо проведення атестування позивача в червні 2016 року;

4. Визнати протиправним та скасувати висновок (рішення) Центральної атестаційної комісії №1 від 21.06.2016 року, зазначений в розділі IV «Результати атестування» атестаційного листа, а саме: - « 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність»;

5. Визнати незаконним, протиправним та скасувати висновок (рішення) центральної атестаційної комісії №1 від 13.07.2016 року, зазначений в розділі V «Висновок центральної атестаційної комісії» атестаційного листа, а саме - «відхилити скаргу поліцейського», прийнятий відносно позивача;

6. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві від 31.08.2016 року №727 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 5 (через службову невідповідність) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

7. Стягнути з Головного управління Національної поліції у м. Києві суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з дня винесення наказу про звільнення - 31.08.2016 року по 24.01.2017 року, день прийняття на службу до Національної поліції України на посаду поліцейського Батальйону конвойної служби ГУ Національної поліції у м. Києві.

8. Зарахувати до стажу служби в поліції, на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 (з обслуговування мікрорайону «Шулявка») Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, час вимушеного прогулу, починаючи з дня винесення наказу про звільнення - 31.08.2016 по 24.01.2017 - день прийняття на службу Національної поліції України, на посаду поліцейського Батальйону конвойної служби ГУ Національної поліції у м. Києві;

9. Допустити до негайного виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п'ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: ОСОБА_1, АДРЕСА_1;

Відповідач 1:Центральна атестаційна комісія №1, 0130, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 54;

Відповідач 2: Центральна апеляційна атестаційна комісія № 1,01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 54;

Відповідач 3: Національна поліція України, 01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10

Відповідач 4: Головне управління Національної поліції у м. Києві, 01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10

3-тя особа: Солом'янське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, 03020, , м. Київ, проспект Повітрофлотський, 41.

Суддя Л.О. Маруліна