Справа № 725/4772/18
Суддя: Федіна А. В.
Дата ухвалення: 2018-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/4772/18
Номер провадження 2-а/725/153/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2018 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Томко І.Д.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

та перекладача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_4 Республіки ОСОБА_5 ОСОБА_2 про примусове видворення та затримання з метою ідентифікації з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом та просив прийняти рішення про примусове видворення відповідача за межі території України та затримати його з метою ідентифікації з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України на шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання, а саме з 03 год.00 хв. 06 вересня 2018 року.

Вказував на те, що відповідач був затриманий о 03 год. 00 хв. 06.09.2018 року спільною міжвідомчою групою у складі МОРВ «Чернівці» та ВБКОЗ СБУ в Чернівецькій області на західній околиці н.п. Рингач, Новоселицького району, Чернівецької області за спробу незаконного перетинання державного кордону із України до Румуніх поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України в складі групи осіб.

В ході зясування обставин вчиненого відповідачем правопорушення було встановлено, що останній прибув в Україну літаком та в м.Одеса у нього викрали документи, у звязку з чим він звертався до міграційної служби з метою легалізації на території України та, отримавши відмову, поїхав в м.Київі, де познайомився з земляками з якими поїхали в м.Чернівці, маючи надію набутити право на приживання у вказаному місці.

Вказував на те, що відповідач обрав незаконний спосіб потрапляння до країн Західної Європи, а державу України використав виключно як транзитну країну. Обґрунтованими підставами вважати, що відповідач буде ухилятись від виконання рішення про його примусове повернення

Вважає, що відповідач буде ухилятись від виконання рішення про примусове повернення, оскільки він свідомо порушив законодавство України з прикордонних питань, має намір незаконно потрапити до країн Європейського Союзу, у нього відсутні кошти для придбання квитків та документи, а також він немає родичів чи близьких знайомих, які проживають в Україні.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у ньому.

Згідно п. 3 ч. 4 ст. 46 КАС України, іноземці чи особи без громадянства, які не є субєктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом субєкта владних повноважень про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України.

Відповідач, за участю перекладача, в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, вказував на те, що він бажає добровільно покинути територію України та у нього є відповідна сума коштів для цього.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та відповідача, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 06.09.2018 року відповідач був затриманий за спробу незаконного перетину державного кордону України з Румунією поза встановленими пунктами пропуску в складі групи осіб.

Наведені обставини кваліфіковані позивачем як правопорушення передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, про що складений протокол про адміністративне правопорушення.

Так, правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначено Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

З системного аналізу положень ст.ст. 26, 30 вказаного Закону вбачається, що примусовому видворенню іноземця повинні передувати дві обставини, а саме: прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення та ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Крім того, згідно до п. п. 2, 7, 10 Розділу І Загальних положень Інструкції Про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, яка затверджена наказом МВС України, Адміністрацією ДПС України, Службою безпеки України №353/271/150 від 23.04.2012 року, терміни "примусове повернення" та "примусове видворення" означають систему адміністративно-правових заходів, спрямованих на примушування іноземців, які незаконно перебувають в Україні, покинути територію України всупереч їх волі і бажанню.

Підставами для подання позову про примусове видворення іноземців є: невиконання іноземцем в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення; наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, крім випадків затримання іноземця за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та його передачі прикордонним органам суміжної держави; якщо іноземці, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, не мають законних підстав для перебування на території України та якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких осіб відсутній договір про реадмісію; якщо іноземець, стосовно якого прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, не виїхав з України протягом місяця з дня отримання копії такого рішення, за винятком випадків, коли особа оскаржила рішення про скасування дозволу на імміграцію до суду,- до набрання рішенням суду законної сили.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що відповідним компетентним органом було прийняте рішення про примусове повернення відповідача та існують обґрунтовані підстави вважати, що останній буде ухилятись від виконання такого рішення.

Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП складений відносно відповідача не можна вважати належним та допустимим доказом його вину у вчиненні вказаного правопорушення тобто доказом незаконного перетинання чи спроби незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України, оскільки такі обставини можуть бути встановлені лише постановою суду, яка набрала законної сили. Наведенні обставини узгоджуються також з правовим принципом презумпції невинуватості, що закріплений в ст. 62 Конституції України.

Як наслідок наведеного не підлягають задоволенню також вимоги позивача про затримання відповідача з метою його ідентифікації, оскільки клопотання про затримання розглядається судом в рамках розгляду справи про примусове видворення та вирішується в одному провадженні, а тому відсутність підстав для видворення є наслідком відсутності підстав для затримання.

При цьому, суд також враховує п.113 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Чахал проти Великобританії" заява №22414/93 відповідно до якого будь-яке позбавлення волі відповідно до статті 5 п.1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виправдано, тільки поки розглядається питання про висилку. Якщо ця процедура не здійснюється з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим відповідно до статті 5 п.1 (f).

Таким чином, позивачем, на якого відповідно до вимог ст. ст. 9, 77 КАС України покладено обовязок доказування, не надано суду належних та допустимих доказів наявності сукупності обставин передбачених ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» для видворення відповідача та ст. 289 КАС України, які дають підстави для застосування такого заходу як затримання відповідача з метою ідентифікації та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 30, 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2, 5-10, 14, 72-79, 90, 94, 241-246, 250, 251, 255, 268-272, 288, 293, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_4 Республіки ОСОБА_5 ОСОБА_2 про примусове видворення та затримання з метою ідентифікації з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення через Першотравневий районний суд м. Чернівці з урахуванням вимог пп. 15.5 п. 15 Розділу 7 Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення виготовлений 07.09.2018 року о 15 год. 30 хв.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна