Справа № 805/835/18-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року справа №805/835/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д.(суддя-доповідач),

суддів Міронової Г.М., Ястребової Л.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року у справі №805/835/18-а (головуючий І інстанції Михайлик А.С.) за позовом ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.20-21) просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови призначити позивачу пенсію на пільгових умовах на підставі пункту а статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 2 розділу ХV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

- скасування рішення № 196 від 29.12.2017 про відмову в призначенні пенсії;

- зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах на підставі пункту а статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 2 розділу ХV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 26.10.2016 року.

В обґрунтування позову зазначив, що звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідачем відмовлено в призначенні пенсії на підставі пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» через відсутність необхідного стажу для призначення пенсії за вислугою років, оскільки за даними управління пільговий стаж позивача становить 11 років 5 місяців 29 днів, а для призначення пенсії за вислугою років такий стаж має становити 12 років 6 місяців.

Позивач вважає відмову протиправною, оскільки відповідно до положень статей 13, 55, 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсійний орган мав призначити пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців роботи із шкідливими та важкими умовами праці.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення, прийняти постанову, якою позов задовольнити.

Обґрунтування апеляційної скарги.

1. Позивач надав документи із змішаним пільговим стажем, тому при визначенні права на пенсію повинні враховуватися положення ст.ст.13.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

26.10.2016 року ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області, правонаступником якого є Центральне обєднане управління пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області, із заявою про призначення пенсії за віком (арк. справи 89).

Управлінням пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя позивачу відмовлено в призначенні пенсії, про що прийнято рішення № 886 від 26 грудня 2016 року.

Підставою відмови в призначенні пенсії визначено відсутність необхідного пільгового стажу за вислугу років. За результатами розгляду наданих документів загальний страховий стаж позивача становить 35 років 7 днів; стаж роботи за вислугою років на посаді помічника машиниста тепловозу, складача поїздів, який виконував роботу в локомотивних бригадах, організації перевезень на залізничному транспорті складає 6 років 11 місяців; пільговий стаж роботи за списком №2 3 роки 6 місяців 11 днів; пільговий стаж по списку № 1 складає 2 місяці, загальний пільговий стаж становить 10 років 7 місяців 21 день.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року по справі № 263/590/17 скасовані рішення УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області № 724 від 16 червня 2016 року та № 886 від 26 грудня 2016 року, зобов'язано пенсійний орган зарахувати до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугою років, передбаченої статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» час роботи позивача з 21.05.1980 по 17.11.1980, з 25.09.1986 по 05.02.1987 на посаді помічника складача поїздів та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.10.2016 року про призначення пенсії. (арк..спр.10-14)

29 грудня 2017 року за наслідком повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії від 26 жовтня 2016 року відповідачем прийнято повторне рішення № 196 про відмову в призначенні пенсії (арк. справи 78).

Рішення від 29.12.2017 року вмотивовано відсутністю в позивача необхідного пільгового стажу за вислугою років.

Пенсійний органом зазначено, що з врахуванням висновків суду на момент звернення позивача загальний страховий стаж становить 35 років 7 днів; стаж роботи за вислугою років - 10 років 4 місяці 28 днів; пільговий стаж за Списком № 2 - 11 місяців 1 день, пільговий стаж за списком № 1 - 2 місяці 0 днів. Загальний пільговий стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугою років, становить 11 років 5 місяців 28 днів, що не достатньо для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, зазначив про відсутність у позивача необхідного стажу для призначення пенсії за вислугу років, а приписи ст.51-55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не передбачають можливість зменшення пенсійного віку у разі призначення цього виду пенсії.

Оцінка суду.

Згідно п.п.1 п.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-У1, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України „Про пенсійне забезпечення".

На підставі п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788) право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, (….) - після досягнення 55 років і при стажі роботи для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі (…)

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п'ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.

Пунктом «б» статті 13 Закону №1788 передбачено призначення пенсії на пільгових умовах працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах (…)

Відповідно до абз.14-16 п. «б» ст.13 Закону №1788 за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи, зокрема, з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків (…)

Аналіз зазначених положень Закону №1788 свідчить, що право на пенсію за вислугу років мають певні робітники-чоловіки за умови досягнення 55 років та за наявності стажу роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Положення пункту «б» статті 13 Закону №1788 дозволяють призначити пільгову пенсію, в тому числі і за вислугу років, при наявності стажу роботи не менше 26 років за певних умов.

При цьому зазначеними нормами не передбачено зменшення періоду пільгової роботи для призначення пенсії за вислугу років, він є незмінним не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

В даному спорі позивач посилається на наявність підстав для призначення йому пенсії за вислугу років із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В ході повторного розгляду заяви від 26 жовтня 2016 року пенсійним органом до стажу, який надає право на призначення пенсії за вислугу років, передбаченої пунктом а статті 55 Закону України № 1788 включено наступний стаж роботи ОСОБА_1:

з 21.05.1980 року по 17.11.1980 року (5 місяців 21 день)

з 25.09.1986 по 05.02.1987 (4 місяці 11 днів).

Визначено стаж роботи, який надає право на призначення пенсії за вислугою років 11 років 6 місяців (у тому числі стаж за вислугою років, стаж роботи за професіями та посадами передбаченими списками № 1 та № 2).

Таким чином, загальний пільговий стаж позивача є меншим ніж 12 років 6 місяців стажу, встановленого пунктом а статті 55 Закону України № 1788 як необхідного для призначення пенсії за вислугу років для чоловіків.

В зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу пенсійний орган правомірно відмовив позивачу в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст.55 Закону №1788.

Суд вважає неприйнятними посилання апелянта на застосування до спірних відносин положень ст.ст.13,100 Закону №1788 та можливість зменшення пенсійного віку у разі призначення пенсії за вислугу років з огляду на наступне.

Дійсно, абзацем 24 п. «б» ст.13 Закону №1788 визначено, що працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи (…)

Проте, абзацем 4 п «а» ст.55 Закону №1788 визначено, що за відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п'ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону. В цьому переліку відсутнє посилання на абз.24 п. «б» ч.1 ст.13 Закону №1788.

Тобто, має місце застосування в цій частині положень ст.13 Закону №1788 тільки стосовно загального стажу роботи, а не пільгового.

До спірних відносин також не може застосовуватися приписи ст.100 Закону №1788, оскільки вони визначають порядок призначення пенсії за ст.ст.13,14 цього Закону, тоді як позивач звернувся за призначенням пенсії за віком відповідно до п. «а» ст.55 Закону №1788.

На підставі викладеного суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено п.6 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року у справі №805/835/18-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року у справі №805/835/18-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 04 вересня 2018 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 04 вересня 2018 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Г.М. Міронова

Л.В. Ястребова