Справа № 127/26955/17
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/26955/17

Головуючий у 1-й інстанції: Вохмінова О.С.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

04 вересня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Сапальової Т.В. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Хлистун С.В.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Павич О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 травня 2018 року (м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій протиправними, зобов'язання провести розрахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій протиправними, зобов'язання провести розрахунок пенсії.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 травня 2018 року позов задоволено частково, а саме: зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці перерахувати пенсію ОСОБА_4 з урахуванням заробітної плати за період з липня 1995 року до липня 2000 року включно на підставі особових рахунків ОСОБА_4 за вказаний період (первинні документи фонду Дочірнього підприємства "Вінницьке спеціалізоване управління "Стальконструкція" № 426 ВАТ "Центростальконструкція", що зберігаються в Архівному відділі Вінницької міської ради) без врахування сум під кодом "255"), з 22.06.2016 року. В решті позову відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці на користь позивача судові витрати в сумі 640 грн.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та за обставин викладених в ній просив суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції - скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_4 звернувся до управління ПФУ м. Вінниці з заявою про призначення пенсії 22.06.2016 року і подав архівну довідку від 05.05.2016 року щодо нарахування заробітної плати у ВСУ № 126 тресту "Центростальконструкція". З цієї дати призначена пільгова пенсія за віком (за Списком № 2).

З довідки № А-24-38365 від 05.05.2016 року, виданої Архівним відділом Вінницької міської ради вбачається, що ОСОБА_4 працював у Вінницькому спеціалізованому управлінні № 126 тресту "Центростальконструкця" на посадах шофера, машиніста, монтажника, зазначені суми заробітних плат за періоди: з 1982 по 1988 роки, з 1989 по 1994 роки, з 1995 по 1999 роки, за 2000-2001 роки, за 2008-2009 роки.

Згідно акту зустрічної перевірки від 02.02.2017 року нараховані суми заробітної плати, зазначені в довідці від 05.05.2016 року № А-24-38365/24-30 за період роботи ОСОБА_4 з 01.01.1986 року по 30.06.2000 року у ВСУ № 126 тресту "Цетростальконструкція" відповідають сумам, зазначеним у графі "всього нараховано" табельних щомісячних роздруківок прошитих та пронумерованих. В загальну суму нарахованої заробітної плати включені такі види нарахувань: оплата по тарифу, оплата по КТУ, матеріальна допомога, преміальні, доплата за ЧАЕС, індексація, лікарняні, вислуга, 13-та зарплата. Починаючи з лютого 1996 року в загальні суми нарахованої заробітної плати включені нарахування з кодом "255", які зазначені як нарахування "за попередній місяць". В окремих місяцях, починаючи з лютого 1996 року, коли нарахована сума заробітної плати дорівнює нарахуванню з кодом "255" ("за попередній місяць") відрахування до ПФУ зазначені з прочерками (немає). Тобто, в суму зарплати безпідставно включено нарахування, які не є видами оплати праці, а також суми зарплати, які залишились невиплаченими в попередніх місяцях і накопичують, продовжували включатися (нараховуватися) в наступних місяцях (а.с. 53-56).

В результаті при обчисленні пенсійної виплати ОСОБА_4 до розрахунку взятий період заробітної плати з 01.12.1990 року по 30.11.1995 року та весь період з 01.07.2000 року згідно з даними персоніфікованого обліку.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з часткової доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно з частиною 5 статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Законом України "Про оплату праці" в редакції, що діяла в період з 1995 року до 2000 року, визначена структура заробітної плати, яка складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

З метою встановлення вищезазначених обставин судом першої інстанції були витребувані первинні бухгалтерські документи особові рахунки ОСОБА_4 за період його роботи в ВСУ № 126 тресту "Центростальконструкція" з 1995 року до 2000 року. Судом було встановлено, що суми під кодом "255" - це заробітна плата за попередній місяць, а не поточна. Дана обставина також підтверджена показаннями свідка ОСОБА_5

Так, ОСОБА_5 пояснила суду першої інстанції, що з 1965 по 2010 рік працювала бухгалтером на підприємстві "Стальконструкція". Оглянувши копії особових рахунків ОСОБА_4 по нарахуванню заробітної плати (а.с. 92-113) повідомила, що заробітна плата нараховувалась йому щомісяця, суми податку до Пенсійного фонду України також нараховувались щомісяця, але фактично заробітна плата і податок сплачувались за наявності коштів на підприємстві. З метою не допустити втрату відомостей щодо боргу по заробітній платі перед працівником за попередні місяці в кожний новий особовий рахунок вносилась графа "255" і зазначався цей борг. Виплачувався він також за наявності коштів. Просила врахувати, що з кожної зарплати податок був сплачений, на момент ліквідації підприємства заборгованості по заробітній платі перед працівниками і перед Пенсійним фондом України не було. На той час банк не видавав грошей для виплати зарплати, поки не були внесені податки до Пенсійного фонду України. Відрахування до Пенсійного фонду України відображались в окремих відомостях, які регулярно звірялись з представником Пенсійного фонду України, тому заборгованості не могло бути. Вважає, що виплати, які зазначені в графі "нарахування з кодом 255 "а попередній місяць" не слід враховувати під час визначення фактичної зарплати за відповідний місяць, оскільки цей борг за попередній місяць вже відображався в особових рахунках позивача як нарахована зарплата, а з неї сплачувались податки, а відомості лише перенесені в новий період з метою не "втратити" борг.

В особових рахунках ОСОБА_4 за вказаний період, зберігаються в Архівному відділі Вінницької міської ради, відображена структура заробітної плати, яку необхідно врахувати при перерахунку його пенсії, без врахування сум під кодом "255".

Таким чином, первинними бухгалтерськими документами достовірно встановлені суми і складові заробітку (доходу) ОСОБА_4, з яких були сплачені внески до Пенсійного Фонду України, тому підстав не враховувати ці виплати для обрахунку пенсії за вказаний період немає.

Отже, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 06 вересня 2018 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Сапальова Т.В. Совгира Д. І.