Справа № 826/4969/18
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2018-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 серпня 2018 року 16:58 № 826/4969/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Вєкуа Н.Г. при секретарі судового засідання Багрій М.В., за участі: представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Сірик А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_3
доДержавної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 26.11.2014, -
На підставі ч. 1 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 02 серпня 2018 року проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення.

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_3 (далі - позивач) до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 26.11.2014.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновок податкового органу про те що позивач порушив строки сплати податку з доходу фізичних осіб, який він отримав від продажу нерухомого майна є безпідставним, а отже відсутнє порушення строків сплати податку і підстави для застосування до позивача штрафної санкції.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначається, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято правомірно та обґрунтовано, з урахуванням норм чинного Податкового законодавства України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 квітня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.

В судовому засіданні 02 серпня 2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов з таких підстав.

Судом встановлено, 07 жовтня 2011 року позивач відповідно до договору купівлі-продажу продав ОСОБА_4 нежиле приміщення загальною вартістю 2 391 810,00 грн. Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. 07.10.2011 та зареєстровано в реєстрі № 11925.

Як зазначає позивач, безпосередньо перед нотаріальним посвідченням вищевказаного договору купівлі-продажу нежилого приміщення позивач визначив і сплатив податок у розмірі 406 419,50 грн. з доходу, який він отримав від продажу нерухомості, як того вимагали положення пп. «а» п. 172.5 ст. 172 Податкового кодексу України.

Крім того, позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець та 02.02.2012 подав до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2011 рік.

22 лютого 2012 року відповідач направив на адресу позивача податкову вимогу № 11, у якій вимагав від позивача сплати податку з доходів фізичних осіб у розмірі 406 419,50 грн.

Зазначену вимогу позивач отримав лише у 2013 році, оскільки він є громадянином Туреччини та не територію України в'їжджає рідко.

Відповідачем було проведено перевірку своєчасності сплати ФОП ОСОБА_3 узгоджених податкових зобов'язань та складено акт перевірки № 6027/26-56-17-04-26/НОМЕР_2 від 22.10.2014.

За висновками вказаного акту перевірки встановлено, що на порушення п. 1 ст. 126 Податкового кодексу України протягом граничних строків несвоєчасно сплатив узгоджену суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

На підставі вказаного Акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.11.2014 № , яким збільшено позивачу грошове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 81 283,30 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення було направлено позивачу, але ним не отримано.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням від 26.11.2014 № позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи правомірність прийняття оскаржуваного рішення, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених ПКУ та законами з питань митної справи.

Платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні (пп. 162.1.2 п. 162.1 ст. 161 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Підпунктом 164.2.3 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи від продажу об'єктів майнових і немайнових прав, зокрема інтелектуальної (промислової) власності, та прирівняні до них права, доходи у вигляді сум авторської винагороди, іншої плати за надання права на користування або розпорядження іншим особам нематеріальним активом (творами науки, мистецтва, літератури або іншими нематеріальними активами), об'єкти права інтелектуальної промислової власності та прирівняні до них права (далі - роялті), у тому числі отримані спадкоємцями власника такого нематеріального активу.

Положеннями п. 172.9 ст. 172 ПК України визначено, що дохід від операцій з продажу (обміну) об'єктів нерухомості, що здійснюються фізичними особами - нерезидентами, оподатковується згідно із цією статтею в порядку, встановленому для резидентів, за ставкою, визначеною у пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно з п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування.

У разі якщо загальна сума отриманих платником податку у звітному податковому місяці доходів, перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного податкового року, ставка податку становить 17 відсотків суми перевищення з урахуванням податку, сплаченого за ставкою, визначеною в абзаці першому цього пункту.

Відповідно до п. 172.3 ст. 172 ПК України, дохід від продажу об'єкта нерухомості визначається виходячи з ціни, зазначеної в договорі купівлі-продажу, але не нижче оціночної вартості такого об'єкта, розрахованої органом, уповноваженим здійснювати таку оцінку відповідно до закону, та зареєстрованої в єдиній базі даних звітів про оцінку.

Підпунктом «а» п. 172.5 ст. 172 Податкового кодексу України, сума податку визначається та самостійно сплачується через банківські установи особою, яка продає або обмінює з іншою фізичною особою нерухомість, - до нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, міни.

Згідно з п. 172.4 ст. 172 ПК України під час проведення операцій з продажу (обміну) об'єктів нерухомості між фізичними особами нотаріус посвідчує відповідний договір за наявності документа про сплату податку до бюджету стороною (сторонами) договору.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач 07.10.2011 здійснив сплату податку з продажу нерухомого майна у розмірі 406 419,50 грн. відповідно до квитанції № 0/7420, оригінал якої було оглянуто судом в судовому засіданні.

Аналізуючи вищенаведені норми Податкового законодавства України, суд приходить до висновку, що без сплати податку на доходи фізичних осіб здійснення нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу було б неможливо, а тому позивачем не порушено строк сплати податку на доходи фізичних осіб.

Також, як вбачається з матеріалів справи, позивачем при заповненні декларації про майновий стан і доходи за 2011 рік допущено помилку, а саме.

В розділі V «Розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб» в рядку 08 «Сума загального річного оподаткування доходу» позивач зазначив суму 2 391 181,00 грн., в рядку 09 «Сума податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб» - 406 419,50 грн., в рядку 10 «Сума податку, сплаченого платником податку самостійно на дату подання декларації» - 406 419,50 грн. Та помилково в рядку 13.01 «Сума податку, що підлягає сплаті до бюджету» вказав суму 406 419,50 грн., яку сплатив при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу нежилого приміщення.

За таких умов, враховуючи викладене у сукупності, зважаючи на недоведеність та необґрунтованість застосування штрафних санкцій, неврахування контролюючим органом сплати позивачем податкового зобов'язання, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.Керуючись статтями 77-78, 139, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_3 (01033, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 26.11.2014.

3. Стягнути на користь ОСОБА_3 (01033, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) судові витрати у розмірі 812,84 грн. (вісімсот дванадцять гривень 84 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04655, м. Київ, вул. Турівська, буд. 12, ).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 20 серпня 2018 року.

Суддя Н.Г. Вєкуа