Справа № 826/13704/18
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

04 вересня 2018 року м. Київ № 826/13704/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1
до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича
про зобов'язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича (АДРЕСА_2), в якому просить зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів у розмірі 45188,12 грн. які обліковуються на поточному рахунку в ПАТ «Банк Михайлівський» № НОМЕР_2.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі, суддя виходить з наступного.

Відповідно до п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу та чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, на підтвердження сплати судового збору позивачем надано квитанцію № 0.0..1 від 10.07.2018 на суму 704,80 грн.

Разом з тим, з комп'ютерної системи діловодство спеціалізованого суду Окружного адміністративного суду м. Києва видно, що квитанція № 0.0..1 від 10.07.2018 на суму 704,80 грн. зареєстрована, як сплата судового збору у справі № 826/12825/18 (суддя Донець В.А.) та у справі № 826/11468/18 (суддя Каракашьян С.К.).

З огляду на викладене, в порушення вимог ч. 3 ст. 161 КАС України позивачем до позовної заяви № 826/13704/18 не надано документу про сплату судового збору.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», установлено у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 01.01.2018 - 1762,00 грн.

З прохальної частини позовної заяви видно, що остання містить 1 (одну) вимогу немайнового характеру, з огляду на що позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 704,80 грн. (0,4% від 1762,00 грн.).

Крім того, до позовної заяви представником позивача додано клопотання, в якому просить суд поновити строк звернення до суду. В обґрунтування вказаного прохання представник позивача посилається на те, що згідно правової позиції Верховного суду України, викладеної в постановах від 16.02.2016 у справі № 24-4846а-15 та від 15.06.2016 у справі № 826/20410/14, на спори які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів, у результаті чого провадження у подібних справах адміністративними судами закривалися, з огляду на обов'язковість застосування вищевказаної правової позиції судами.

Разом з тим, у вказаному клопотанні представник позивача вказує також і на те, що у постановах Верховного суду України від 09.11.2016 у справі № 6-2309цс16; від 14.12.2016 у справі № 6-27435цс16; від 07.10.2015 у справі № 6-1521цс15 міститься правовий висновок, згідно з якого звернення з позовом до суб'єкта владних повноважень не є підставою для розгляду спору у порядку адміністративного судочинства, оскільки позивач звернувся за захистом своїх прав, що виникли із цивільних відносин, тому такий спір відповідно до приписів статті 19 ЦПК України підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, за правилами ЦПК України.

В той же час, представник позивача зазначив, що лише 12.04.2018 Верховним Судом розглянуто питання розмежування юрисдикції у спорах з уповноваженої особою Фонду та ухвалено відповідно постанову у справі № 826/20410/14 в якій було зазначено, що за своїм характером спір між уповноваженою особою ФГВФО і вкладником банку щодо включення відповідних фізичних осіб до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок Фонду коштів, є публічно-правовими, а тому підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, на думку представника позивача, лише з 12.04.2018 було остаточно вирішено питання підсудності справ.

Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду, суд вказує на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Більш того, суд вважає за необхідне також зазначити, що при вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Разом з тим, суд вказує на те, що матеріали позовної заяви не міститься доказів того, що починаючи з грудня 2016 року позивач зверталася до суду цивільної юрисдикції за захистом своїх прав.

Більш того, суд зазначає, що на підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 812 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора».

В подальшому, постановою Правління Національного банку України від 12.07.2016 № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» відкликано банківську ліцензію ПАТ «Банк Михайлівський» та розпочату ліквідацію вказаного банку.

13.07.2016 на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/171-pat-bank-mykhaylivskyy/4952-rozpochato-protseduru-likvidatsii-pat-bank-mykhaylivskyy-ta-delehovano-povnovazhennia-likvidatora-banku) було розміщено інформацію про початок процедури ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський».

Крім того, 14.07.2016 на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/171-pat-bank-mykhaylivskyy/4981-fond-harantuvannya-vkladiv-fizychnykh-osib-rozpochynaye-vyplaty-koshtiv-vkladnykam-pat-bank-mykhaylivskyy) розміщено оголошення такого змісту:

«У зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) рішення від 12 липня 2016 р. № 1213, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та делегування повноважень ліквідатора банку», Фонд з 15 липня 2016 р. розпочинає виплати коштів вкладникам зазначеного банку.

Для отримання коштів вкладники ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» (далі - ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ») з 15 липня 2016 р. до 26 серпня 2016 р. включно можуть звертатись до установ банків-агентів Фонду: ПАТ «АЛЬФА БАНК»; ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО»; ПАТ «КРЕДОБАНК»; ПАТ «ПУМБ»; ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК»; АТ «ТАСКОМБАНК».

Банк, що здійснює виплату коштів, визначається залежно від місця реєстрації проживання за паспортом, вказаному вкладниками під час укладання договору банківського вкладу/рахунку з ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ». Перелік банків наведено у таблиці.

21.11.2016 на офіційному сайті Фонду розміщено оголошення наступного змісту:

«Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у зв'язку із набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» (далі - Закон) прийнято рішення про формування переліку фізичних осіб, прирівняних до вкладників ПАТ «Банк Михайлівський» для включення їх до загального реєстру на виплати.

З 21 листопада 2016 р. уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» розпочинає прийом та вивчення документів, зокрема договорів на предмет наявності норм, згідно з якими банк виступив повіреним за відповідним договором. Після перевірки поданих документів уповноваженою особою буде сформовано перелік фізичних осіб, яких прирівняно до вкладників ПАТ «Банк Михайлівський» і які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування відповідно до Закону. Виплати за доповненим Загальним реєстром вкладників через банки-агенти розпочнуться не пізніше 20-го робочого дня після набрання чинності Закону.

Для включення до переліку фізичних осіб, прирівняних до вкладників ПАТ «Банк Михайлівський» до банку необхідно подати:

- заяву клієнта (встановленої форми) про прирівняння його до вкладника неплатоспроможного банку;

- оригінал або нотаріально посвідчену копію договору, укладеного з небанківською фінансовою установою через повіреного ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ»;

- копію паспорту або іншого документа, що посвідчує особу;

- копію документа, виданого контролюючим органом, що засвідчує реєстрацію особи у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків, або копію сторінки паспорта, у якому контролюючим органом зроблено відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта, завірені особистим підписом заявника.

Зазначені документи можна надати:

- особисто в Центр обслуговування клієнтів за адресою: вул. Прорізна, 11, м. Київ. Режим роботи: понеділок-п'ятниця з 08:00 до 20:00 без перерви на обід;

- засобами поштового зв'язку на адресу: вул. Прорізна, 8, м. Київ, 01601.»

Таким чином, зважаючи на викладене, а також беручи до уваги те, що ліквідація ПАТ «Банк Михайлівський» була загальновідомою у 2016 році, суд дійшов висновку, що позивач ще у 2016 року повинна була дізнатись про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» та, враховуючи відсутність себе у переліку вкладників/рахунків, на яких поширюються гарантії Фонду, позивач мала можливість та повинна була дізнатися у період з 15 липня 2016 р. до 26 серпня 2016 р. про відсутність себе у переліку вкладників/рахунків, можливе порушення у зв'язку з цим прав вкладника, що і зумовлювало початок спливу строку звернення до суду.

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалах від 04.07.2018 у справі № 826/12236/17 (провадження № К/9901/54391/18).

Таким чином, підсумовуючи вказане, суд дійшов висновку що причини пропуску строку звернення до суду, викладенні у клопотанні позивача про поновлення строку звернення до суду є не поважними.

Згідно з ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Більш того, у вступній частині позову позивач визначає третьої особи по даному спору Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

У той же час, відповідно до вимог ч.ч. 2 та 4 ст. 49 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов'язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Згідно частини п'ятої цієї статті про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов'язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Проте, позов не містить заяви про залучення третьої особи до участі у справі із зазначенням на яких підставах останню належить залучити до участі у справі та на які права, свободи, інтереси або обов'язки цієї особи може вплинути рішення у справі.

Наведене вище у сукупності свідчить про недотримання вимог Кодексу адміністративного судочинства України та є недоліками позовної заяви, що в свою чергу створює перешкоди для вирішення питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 122, 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом подання до суду (вул. Болбочана Петра, 8, корп. 1, блок А, м. Київ, 01601) протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху:

1) оригіналу документу про сплату судового збору за звернення до суду у розмірі 704,80 грн.

2) інших доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду;

3) заяви про залучення третьої особи до участі у справі, із зазначенням у ній на яких підставах третю особу належить залучити до участі у справі та на які права, свободи, інтереси або обов'язки цієї особи може вплинути рішення у справі.

Керуючись статтями 160-162, 169, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Причини пропуску строку звернення до суду, викладенні у клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду визнати не поважними.

2. Позовну заяву залишити без руху.

3. Встановити позивачу строк для усунення недоліків - протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

4 Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до пункту 1 частини третьої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

5. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Відповідно до положень ст. 169 та ч. 1 ст. 294 КАС України ухвала про залишення позову без руху не оскаржується.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя О.А. Кармазін