Справа № 334/1430/17(2-а/334/25/18)
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2018-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 серпня 2018 рокусправа № 334/1430/17(2-а/334/219/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії: головуючий суддя: Коршун А.О. (доповідач)

судді: Семененко Я.В., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Кязімової Д.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.03.2018р. у справі №334/290/17 (2-а/334/25/18)
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Запорізького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

18.01.2017р. ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії / а.с. 1-6/.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2017р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №334/290/17 (2-а/334/25/18) та справу було призначено до судового розгляду /а.с. 51/.

Позивач, посилаючись у позовній заяві з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог / а.с. 71/, на те, що відповідно до пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) він з 21.11.2011 р. є отримувачем пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 , оскільки відпрацював на виробництві зі шкідливими умовами праці більше 10 років, то мав право на зниження пенсійного віку на 5 років, тобто на більш ранній вихід на пенсію - в 55 років, на момент призначення цього виду пенсії за даними Пенсійного фонду його страховий стаж для обчислення пенсії за віком на пільгових умовах складає 27 років 8 місяців або 332 місяці, з яких 4 роки 5 місяців або 53 місяці - це страховий стаж після 1 липня 2000 р.. З 01.01.2004р. по 07.07.2006р. загальна кількість неповних місяців роботи, протягом яких сума сплачених за місяць страхових внесків була меншою, ніж мінімальний страховий внесок, складає 22 місяці, і згідно з вимогами статті 24 Закону тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу, становить 8 повних місяців, але в порушення статті 24 Закону до страхового стажу за період з 01.01.2004р. по 07.07.2006р. відповідачем зараховано не 8 місяців, а 30 місяців, і на його думку в цій частині страховий стаж підлягає коригуванню в бік зменшення на 22 місяці, і після 1 липня 2000 р. станом на 21.11.2011р. страховий стаж загалом повинен складати 31 місяць, а не 53 місяці. Крім цього абз. 3 ч. 1 ст. 40 Закону передбачено, що за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом 3 частини 1 статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі, тому оскільки 60 календарних місяців складає більш ніж 10 відсотків тривалості страхового стажу, то він вважає, що має право вибрати не більше 33 місяців (10 відсотків від 332 місяців страхового стажу), які можливо виключити з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії і вважає за доцільне виключити 31 місяць зі страхового стажу, що утворився в період після 1 липня 2000 року та до 21.11.2011 р. і для обчислення пенсії потрібно врахувати заробітну плату з 01.06.1984р. по 31.05.1989р. та, відповідно, коефіцієнт заробітної плати 1,84. Тому розмір недоплаченої йому за три останні роки (36 місяців) пенсії складе 8388 гривень (233 гривні помножити на 36 місяців), і цю суму він просить стягнути на свою користь з відповідача.19.11.2016р. йому виповнилось 60 років і він набув право на призначення пенсії за віком на загальних підставах (стаття 26 Закону), але відповідач відмовляється призначити пенсію за віком на загальних підставах, чим порушив права позивача, закріплені в частині 1 статті 10 та статті 26 Закону чим порушує його права та охоронювані законом інтереси. Крім цього відповідач необґрунтовано відмовляє включити до його страхового стажу період догляду за інвалідом 1 групи, а саме період з 26.12.2013р. по 02.06.2016р. (30 місяців) протягом якого він здійснював догляд за своєю матір'ю - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є інвалідом 1 групи та отримував допомогу на догляд, а цей період з урахуванням положень п. 14 ст. 11 Закону підлягає включенню до його страхового стажу. Також позивач зазначив, що він неодноразово звертався до органів Пенсійного фонду України різних рівнів з заявами щодо здійснення нарахування та виплати йому пенсії та переводу на пенсію за віком та необхідність усунення зазначених порушень чинного пенсійного законодавства, але отримував лише формальні відповіді, тому вважає що такі дії відповідача суперечать вимогам чинного пенсійного законодавства та порушують його права та інтереси, тому просив суд : - зобов'язати відповідача перевести його з 20.11.2016р. з пенсії за віком на пільгових умовах на пенсію за віком на загальних підставах; - виключити зі страхового стажу 22 місяці за період з 01.01.2004р. по 07.07.2006 р.; - обчислити страховий стаж за період з 01.07.2000р. до 21.11.2011р. у кількості 31 місяць та виключити цей період зі страхового стажу; - перерахувати пенсію з урахуванням заробітної плати з 01.06.1984р. по 31.05.1989р. та коефіцієнта заробітної плати 1,84; нарахувати та виплатити 8388 грн. недоплаченої за три останні роки пенсії; - включити до страхового стажу 30 місяців - період догляду за інвалідом І групи з 26.12.2013р. по 02.06.2016р., а також доповнив позовні вимоги щодо періоду з 2016 року по 2018 рік, а також по інвалідності за період з 22.01.2007 р. по 26.12.2013 р. щодо недоплати до пенсії за кожен місяць по 250 грн., що складає 22000 гр.., та у загальному розмірі просив стягнути недоплачену пенсію в розмірі 30000 грн., та витрати по сплаті судового збору в розмірі 640грн., що загалом дорівнює 30640 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.03.2018р. у справі №334/290/17 (2-а/334/25/18) відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову до Запорізького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (яке є правонаступником Управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії (суддя Ісаков Д.О.) /а.с. 89-926/.

Позивач, не погодившись з вищезазначеною постановою суду, подав апеляційну скаргу /а.с. 105-107/, посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з'ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції від 14.03.2018р. та постановити у справі нове рішення, яким задовольнити заявлені ним позовні вимоги у повному обсязі.

Матеріали адміністративної справи №334/290/17 (2-а/334/25/18), разом з вищезазначеною апеляційною скаргою позивача, надійшли до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 17.05.2018р. / а.с. 115/.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2018р. у справі №334/290/17 (2-а/334/25/18) ОСОБА_1 поновлено строк апеляційного оскарження рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.03.2018р. у справі №334/290/17 (2-а/334/25/18), апеляційна скарга позивача на рішення суду першої інстанції у даній справі залишена без руху, оскільки не відповідає вимогам ст.. 296 КАС України, та позивачу надано строк для усунення зазначених судом недоліків апеляційної скарги / а.с. 118/.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали суду апеляційної інстанції у встановлений судом строк до суду надійшла заява ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги / а.с. 121-123/ та ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2018р. у справі №334/290/17 (2-а/334/25/18) ОСОБА_1І звільнено від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.03.2018р. у справі №334/290/17 (2-а/334/25/18), відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача на рішення суду першої інстанції від 14.03.2018р. у даній справі / а.с. 125/.

30.07.2018р. судом апеляційної інстанції зареєстровано письмовий відзив відповідача на апеляційну скаргу / а.с. 129-133/ у якому відповідач зазначив, що ОСОБА_1 пенсія призначена, обрахована та виплачується відповідно до вимог чинного пенсійного законодавства, та посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи було з'ясовано усі обставини справи та прийнято рішення без порушень чинного законодавства, просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 14.03.2018р. залишити без змін.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.07.2018р. у справі №334/290/17 (2-а/334/25/18) апеляційний розгляд даної справи призначено в порядку письмового провадження на 29.08.2018р. / а.с. 138/, про що судом було повідомлено учасників справи / а.с. 139-141/.

27.08.2018р. та 28.08.2018р. до суду надійшли клопотання позивача / а.с. 142-146/, у яких позивач зазначає про своє бажання взяти участь у апеляційному розгляді даної справи, та просить призначити справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2018р. у справі №334/290/17 (2-а/334/25/18) дана справа призначена до апеляційного розгляду у судовому засіданні на 29.08.2018р. о 11-00 годин / а.с. 150/, про що судом було повідомлено учасників справи / а.с. 152,153/.

Позивач у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції від 14.03.2018р. у даній справі скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити заявлені ним позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Відповідач про день, годину та місце розгляду справи повідомлений /а.с. 151,152/, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу просив суд розглянути справу у відсутність свого представника / а.с. 129-133/.

Заслухавши у судовому засіданні позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спірні відносини, що виникли між сторонами у даній справі, врегульовано нормами Конституції України, яка серед іншого закріплює право громадян України на соціальний захист, у тому числі право на пенсійне забезпечення, право громадян України на захист їх прав та законних інтересів, у тому числі судовий захист, а також нормами Законів України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення»

Під час розгляду даної адміністративної справи, як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1-ІНФОРМАЦІЯ_2, позивачу у справі, з 12.04.2007р. по була призначена пенсія по інвалідності загального захворювання відповідно до поданої ним заяви від 11.04.2007р. / а.с. 58,59/, а з 21.11.2011р. позивача, відповідно до його особистої заяви від 21.11.2011р. / а.с. 60/ переведено на пенсію за віком відповідно до п. 2 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» / а.с. 61/, і такий вид пенсії призначено позивачу у зв'язку з тим, що він скористався своїм правом на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 зі зниженням пенсійного віку на 5 років, як особа яка відпрацювала на виробництві із шкідливими умовами праці понад 10 років 7 місяців, до дає право на більш ранній вихід на пенсію, тобто в 55 років, на пенсійному обліку позивач перебував в Управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області, правонаступником якого на момент розгляду даної справи судом першої інстанції є Запорізьке приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яке і є належним відповідачем у даній справі, при цьому необхідно зазначити, що під час розгляду справи у цій частині фактичні обставини справи не заперечувались учасниками справи.

Так ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено вичерпний перелік видів пенсії, які можуть бути призначені особі за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі, і такими видами пенсії є: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника, і цей перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає .

Пунктом 2 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01.01.2004 р., передбачено, що особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, пенсії за віком на пільгових умовах призначаються за нормами цього Закону, а вік та трудовий стаж, необхідні для призначення пенсії визначаються за Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, аналіз наведених норм пенсійного законодавства, які встановлювали порядок призначення пенсій на момент призначення пенсії позивачу у 2007р. та на момент переходу позивача на інший вид пенсії у 2011р., дає можливість зробити висновок про те, що дія Закону України «Про пенсійне забезпечення» поширюється на визначення права особи на пенсію, тоді як розрахунок пенсії, визначення розміру заробітної плати, умови виплати цієї пенсії регулюються нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Тому, приймаючи до уваги те, що судом під час розгляду даної справи встановлено, та підтверджено належними письмовими доказами, факт того, що позивачу у справі з 21.11.2011 р. вже призначена, перераховується та виплачується пенсія за віком із солідарної системи відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» / а.с. 60,61/, а з застосуванням положень Закону України «Про пенсійне забезпечення», в момент переходу на цей вид пенсії - 21.11.2011р., було визначено лише право позивача на отримання пенсії за віком (на пільгових умовах), яка не є іншим видом пенсії у розумінні статті 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що свідчить про відсутність для повторного призначення позивачу одного й того ж виду пенсії - пенсії за віком, за одним і тим же Законом - Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що свідчить про безпідставність заявлених позивачем у справі позовних вимог у цій частині.

Нормами ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (з 01.01.2004 р.), а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою: ТП = Св : В, де: ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях; Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць; В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць.

Отже наведена норма пенсійного законодавства, яка надає визначення поняття стразовий стаж, та встановлює певний порядок та механізм його визначення та обрахунку, дає можливість зробити висновок, страховий стаж зараховується пропорційно сплаченим внескам за місяць, і періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

Судом під час розгляду даної справи встановлено, що відповідно до відомостей пенсійної справи позивача, яка була оглянута судом першої інстанції у судовому засіданні, та копії матеріалів якої були надані суду учасниками справи та долучені до матеріалів справи, страховий стаж ОСОБА_1 розраховано відповідно до ст. 24 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 26.07.1974 р. по 31.12.2003 р. на підставі трудової книжки ОСОБА_1 від 25.07.1974 р. з урахуванням навчання та військової служби, а за період з 01.01.2004 р. по 02.08.2011 р. - на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу, і страховий стаж позивача становить 27 років 8 місяців, у зв'язку з чим коефіцієнт страхового стажу з урахуванням кратності 1,35 становить 0,37350 / а.с. 10-14, 63/, а тому вимоги позивача щодо, виключення з страхового стажу 22 місяці за період з 1 січня 2004 р. по 07 липня 2006 р.; обчислення страхового стажу за період з 1 липня 2000 р. до 21 листопада 2011 р. у кількості 31 місяця та виключення з страхового стажу 31 місяць за період з 1 липня 2000 р. до 21 листопада 2011 р., суперечать положенням чинного пенсійного законодавства, яке встановлює порядок визначення та обрахунку страхового стажу, що свідчить про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 у цій частині.

Щодо заявлених позивачем вимог в частині здійснення перерахунку його пенсії з урахуванням заробітної плати з 01.06.1984р. по 31.05.1989р. та з застосуванням коефіцієнта заробітної плати 1,84 необхідно зазначити наступне.

Так ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року (за даними наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування). За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв (за довідкою про заробітну плату). У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

У судовому засіданні під час розгляду даної справи судом встановлено, що заробітна плата, для обчислення пенсії позивачу відповідно до 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідачем розрахована на підставі: довідки від 17.03.2011р. №013, яка видана ВАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» за період з 01.06.1984 р. по 31.05.1989 р. (60 календарних місяців) та за індивідуальними відомостями СПОВ - з 01.07.2000р. по 02.08.2011р. всього за 138 календарних місяців / а.с. 33-35/, і визначено, що середній заробіток для обчислення пенсії складав 4361,33 грн. (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 1,61472 х 2700,98 - середня заробітна плата по Україні за 2013 рік) / а.с. 64-65/.

Пунктом 3 ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за вибором особи, яка звертається за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково, за бажанням особи, можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за інвалідом 1 групи або дитиною-інвалідом до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 8,13,14 ст. 11 цього Закону.

Оскільки матеріалами пенсійної справи підтверджено, що страховий стаж позивача становить 27 років 8 місяців або 332 місяці / а.с. 63/, то при оптимізації заробітної плати для обчислення пенсії виключається не більше ніж 33 місяці, що становить 10 % тривалості страхового стажу (332 місяці х 10%=33 місяці за період з 01.11.2002р. по 10.08.2005р.), тому для визначення середньомісячного коефіцієнту заробітної плати врахована сума коефіцієнта за 105 місяців (138 місяців - 33 місяці), що відповідає вимогам ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», і у подальшому при проведенні оптимізації заробітної плати, проведення якої завжди сприяє підвищенню коефіцієнта заробітної плати і, як наслідок, розміру пенсії, кількість неповних місяців стажу перераховуються в повні, тому 16 неповних місяців страхового стажу (якими є липень та листопад 2001, вересень 2005 - липень 2006, червень 2009, липень та серпень 2011) тривалістю 168 днів перераховано у 5,6 повних місяців, що призвело до зростання індивідуальний коефіцієнт для обчислення пенсії, який зріс з 1,18062 до 1,61472 / а.с. 64-65 ,65 зворотна сторона).

Отже вищенаведені фактичні обставини справи, які встановлені судом та підтверджені належними письмовими доказами, дають можливість зробити висновок про те, що відповідачем під час призначення пенсії позивача, та під час переведення позивача та інший вид пенсії, було визначено розмір заробітної плати, який використовується для обчислення пенсії, та коефіцієнт заробітної плати, з дотриманням вимог чинного пенсійного законодавства , зокрема положень ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що свідчить про відсутність підстав для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати з 01.06.1984р. по 31.05.1989р. та з застосуванням коефіцієнта заробітної плати 1,84, і як наслідок про необґрунтованість вимог позивача у цій частині.

У судовому засіданні під час розгляду даної справи судом встановлено, що позивач у справі - ОСОБА_1, у період з 01.07.2011р. по 19.11.2016р. здійснював догляд за інвалідом 1 групи його матір'ю - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, та отримував допомогу на догляд (компенсацію за надання соціальних послуг) / а.с. 16/ у в'язку з чим ним було також заявлено позовні вимоги щодо включення до його страхового стажу 30 місяців періоду догляду за інвалідом 1 групи за період з 26.12.213р. по 02.06.2016р. / а.с. 5/.

Положеннями ст. 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за інвалідом І групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу або компенсацію відповідно до законодавства. Участь застрахованих осіб у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування припиняється відповідно до ст. 13 Закону № 1058 зокрема, у разі якщо застрахованій особі відповідно до цього Закону призначено пенсію і вона не продовжує працювати або якщо застрахована особа відповідно до цього Закону набула права на довічну пенсію чи одноразову виплату.

Враховуючи наведені положення ст. 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також положення ст. 24 цього ж Закону, яка надає визначення поняття страховий стаж та закріплює порядок його визначення, та приймаючи до уваги, що у спірний період, який позивач просить зарахувати до страхового стажу та протягом якого він здійснював догляд за інвалідом 1 групи - з 26.12.213р. по 02.06.2016р., позивач вже отримував пенсію, яка була призначено йому з 12.04.2007р., що свідчить про те, що протягом спірного періоду позивач вже був непрацездатною особою, що з урахуванням положень ст. 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виключає можливість зарахування цього періоду до страхового стажу позивача, оскільки у даному випадку загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за інвалідом І групи, що свідчить про необґрунтованість та безпідставність заявлених позивачем у справі позовних вимог у цій частині.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом під час розгляду даної справи, та враховуючи наведені норми чинного пенсійного законодавства, які регулюють відносини, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що заявлені позивачем у справі позовні вимоги не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, а тому суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок щодо безпідставності таких позовних вимог та постановив у справі правильне рішення про відмову позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог у повному обсязі через їх необґрунтованість та безпідставність.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про відмову позивачу у задоволенні вимог адміністративного позову, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 14.03.2018р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.03.2018р. у справі №334/290/17 (2-а/334/25/18) - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.

Повний текст виготовлено та підписано - 31.08.2018р.

Головуючий суддя: А.О. Коршун

Суддя: Я.В. Семененко

Суддя: І.Ю. Добродняк