Справа № 524/3291/18
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Предоляк О.С.

Суддя-доповідач: Бартош Н.С.

05 вересня 2018 р. м. ХарківСправа № 524/3291/18

Харківський апеляційний адміністративний суд

колегія суддів у складі:

Головуючого судді Бартош Н.С.,

Суддів: Спаскіна О.А., Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі батальону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області (Предоляк О.С.) від 26.07.2018 р. (повний текст рішення складений 26.07.2018 р.) по справі № 524/3291/18

за позовом ОСОБА_3

до Інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Боцули Євгена Володимировича

третя особа Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі батальону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Боцули Євгена Володимировича, в якому просив скасувати постанову відповідача від 26.04.2018 року, серії ВР № 110942, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 26.07.2018 року позов задоволено.

Скасовано постанову інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Боцули Євгена Володимировича від 26.04.2018 року, ВР № 110942, про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення, як винесене з порушенням норм матеріального права, при не повному з'ясуванні обставин справи та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, а тому відповідно до ч.4 ст.229, ч.1 ст. 308 КАС України справа розглянута в межах доводів та вимог апеляційної скарги, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 26.04.2018 року інспектором Боцулою Є.В. винесено постанову, якою ОСОБА_3, за порушення п.п. 8.4 "в" Правил дорожнього руху України притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та застосовано штраф в сумі 255 грн.

Згідно вказаної постанови, ОСОБА_3 о 23:40 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1, в м. Кременчуці на вул. Івана Приходька, 2, не виконав вимоги дорожнього знаку 3.15 "Рух ТЗ, маса яких перевищує 13т заборонено", чим порушив п.п. 8.4 "в" Правил дорожнього руху України.

Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржив її до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до п.8.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі по тексту - ПДР), регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з п.8.4 ПДР дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи:

а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;

б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;

в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;

г) наказові знаки. Показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;

ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об'єктів, територій, де діють спеціальні правила;

д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об'єктів обслуговування;

е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Пунктом 3.15 розділу 33 ПДР передбачено знак "Рух ТЗ, маса яких перевищує ... т заборонено".

Як встановлено частиною 1 статті 122 КУпАП, порушення вимог дорожніх знаків тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, відповідачем ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції не надано жодних доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_3 порушення вимог п. 3.15 розділу 33 ПДР.

Зокрема, відповідачем не доведено ані встановлення дорожнього знаку "Рух транспортних засобів, маса яких перевищує 13 т., заборонено" по вул. Івана Приходька, 2 у м. Кремечуці, ані того, що 26.04.2018 року о 23 год. 40 хв. вага автомобіля НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3, перевищила 13 тон.

Слід відмітити, що габаритно-ваговий контроль щодо зазначеного вище транспортного засобу не проводився. Конкретних документів, на підставі яких 26.04.2018 р. відповідач дійшов висновку про перевищення ваги у 13 тон автомобіля НОМЕР_1, не наведено ані у запереченнях на позов, ані в апеляційній скарзі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує, що порушення позивачем п.п. 8.4 "в" ПДР України, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 122 КУпАП, не підтверджено належними та допустимими доказами. Позивач заперечив вчинення правопорушення, тоді як відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень у спірних відносинах, не надав доказів правомірності прийнятого ним рішення про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Доводи третьої особи про те, що позивач у суді першої інстанції не заперечував проти факту вчинення правопорушення, а наполягав лише на порушенні інспектором процедури розгляду справи, є необґрунтованими та спростовуються змістом позовної заяви.

Відповідно до ст.279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки.

Колегія суддів, не заперечуючи наявності у відповідача повноважень щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення без складення протоколу, відмічає, що відповідач у відповідності до п.9 ч.1 ст.31, ст.40 Закону України "Про Національну поліцію" не позбавлений можливості фіксувати розгляд справи про адміністративне правопорушення за допомогою нагрудної відеокамери поліцейського.

Слід відмітити, що позивач в адміністративному позові вказує на недотримання інспектором процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, на нероз'яснення ОСОБА_3 його прав, закріплених у ст.268 КУпАП, ненадання позивачеві можливості надати пояснення, подавати докази та скористатися правовою допомогою.

Колегія суддів констатує, що відповідачем та третьою особою не надано доказів дотримання інспектором процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, відеозапису з нагрудної камери поліцейського, яким би спростовувались вищенаведені твердження позивача.

Враховуючи викладене, слід дійти висновку, що відповідачем не доведено дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 та винесення оскаржуваної постанови.

Підсумовуючи вищенаведене, беручи до уваги відсутність доказів факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, та доказів дотримання відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 110942 від 26.04.2018 підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 272, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі батальону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.07.2018р. по справі № 524/3291/18 - залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.07.2018р. по справі № 524/3291/18 за позовом ОСОБА_3 до Інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Боцули Євгена Володимировича, третя особа Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі батальону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) О.А. Спаскін О.М. Мінаєва

Повний текст постанови складений 05.09.2018 року.