Справа № 820/4180/18
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2018-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

03 вересня 2018 р. справа № 820/4180/18

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області (, 64003, Харківська область, смт Кегичівка, вул. Волошина, 50) про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області, в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії Кегичівської районної державної адміністрації по відмові ОСОБА_1 у створенні комісії по визначенню розміру збитків, в зв'язку з неправомірним збором соняшника урожаю 2016 року;

- зобов'язати Кегичівську районну Державну адміністрацію Харківської області, код ЄДРПОУ - 04059585 створити комісію по визначенню розміру збитків, в зв'язку з неправомірним збором соняшника урожаю 2016 року на належній ОСОБА_1 земельній ділянці, площею 4,2686 гектарів кадастровий номер НОМЕР_2.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце повідомлений належним чином, 15.08.2018 року надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача та без особистою участі позивача по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. 31.08.2018 року надав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

Відповідно до положень ч.3 ст.194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з положеннями ч.1 та ч.9 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, беручи до уваги, що сторони в судове засідання не прибули, є належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, та наявність клопотань про розгляд справи без участі представників сторін, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній доказами без участі представника позивача та представника відповідача.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є власником земельної ділянки площею 4.2686 гектарів в межах згідно з планом, кадастровий номер НОМЕР_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Медведівської сільської ради Кегичівського району Харківської області, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_3 виданого 18 жовтня 2004 року Кегичівською райдержадміністрацією Харківської області на підставі розпорядження Кегичівської райдержадміністрації Харківської області від 18 грудня 2003 року №524. В 2016 році на зазначеній земельній ділянці знаходився посів культури соняшник урожаю 2016 року. З 02 по 10 вересня 2016 року в період виконання ухвали господарського суду Харківської області суду на користь ФГ "Альянс" щодо арешту урожаю соняшника на земельних ділянках, які оброблялись фермерським господарством "Труд 2012" та передачі урожаю соняшника на зберігання ТОВ "Аквантель плюс" , на належній позивачу земельній ділянці був зібраний урожай соняшнику. По даному факту відкрите кримінальне провадження №0000296 Кегичівським відділенням поліції Сахновщинського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області. Для захисту порушеного права в зв'язку з неправомірним збором урожаю соняшника 2016 року на належній позивачу земельній ділянці та спричиненням матеріальних збитків у значному розмірі, для розрахунку суми збитків, спричинених незаконним збором урожаю соняшника 2016 року, неодержаних доходів (упущеної вигоди), та визначення розміру суми, яка підлягає відшкодуванню винними особами, позивач звернувся до Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області з заявою про створення комісії по визначенню розміру збитків, спричинених ОСОБА_1. Листом № 01-30/289 від 23.01.2018 року Кегичівською районною державною адміністрацією Харківської області позивачу запропоновано звернутися до Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, оскільки районна державна адміністрація не має таких повноважень. Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у створенні комісії по визначенню розміру збитків, спричинених мені неправомірним збором соняшника урожаю 2016 року, неправомірними, такими, що позбавляють його можливості вирішити в порядку цивільного судочинства стягнення спричинених збитків з винних осіб.

Представник відповідача подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що до районної державної адміністрації 27.12.2017 надійшла заява громадянина ОСОБА_1 про створення комісії по визначенню розміру збитків, спричинених неправомірним збором соняшника урожаю 2016 року та про надання розрахунку, спричинених збитків. В ході розгляду вказаної заяви було виявлено, що вказані в ній питання не належать до повноважень районної державної адміністрації та створених при ній колегіальних органів. Представник відповідача зазначив, що в районній державній адміністрації створена Комісія з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам на території Кегичівського району розпорядженням голови Кегичівської РДА від 23.01.2017 року №16 «Про створення комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам на території Кегичівського району", при цьому Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» не передбачено створення комісії на кожен окремий випадок. Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року № 284, встановлено порядок відшкодування збитків, зокрема, при тимчасовому зайнятті земельних ділянок з дозволу або за згодою землекористувача. Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. А у разі самовільного зайняття земельних ділянок цей порядок не застосовується. У даному випадку має місце самовільне зайняття земельних ділянок, отже для розрахунку завданих збитків необхідно керуватися постановою Кабінету міністрів України від 25 липня 2007 року № 963 «Про затвердження Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу». Дане питання входить до компетенції Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. З огляду на викладене, позивачу було надано повну та обґрунтовану відповідь на його звернення, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що відзив на позовну заяву жодним чином не спростовує правомірність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання дій відповідача по справі неправомірними та про зобов'язання відповідача по справі вчинити певні дії.

Суд, вивчивши доводи позову та відзиву на нього, заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є власником земельної ділянки площею 4.2686 гектарів в межах згідно з планом, кадастровий номер НОМЕР_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Медведівської сільської ради Кегичівського району Харківської області, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_3 виданого 18 жовтня 2004 року Кегичівською райдержадміністрацією Харківської області на підставі розпорядження Кегичівської райдержадміністрації Харківської області від 18 грудня 2003 року №524.

З пояснень позивача та його представника вбачається, що в 2016 році на зазначеній земельній ділянці знаходився посів культури соняшник урожаю 2016 року. З 02 по 10 вересня 2016 року в період виконання ухвали господарського суду Харківської області суду на користь ФГ "Альянс" щодо арешту урожаю соняшника на земельних ділянках, які оброблялись фермерським господарством "Труд 2012" та передачі урожаю соняшника на зберігання ТОВ "Аквантель плюс" , на належній позивачу земельній ділянці був зібраний урожай соняшнику.

По даному факту відкрите кримінальне провадження №0000296 Кегичівським відділенням поліції Сахновщинського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області, що підтверджується наявними матеріалами справи.

В зв'язку з неправомірним збором урожаю соняшника 2016 року на належній позивачу земельній ділянці та спричиненням матеріальних збитків у значному розмірі, для розрахунку суми збитків, спричинених незаконним збором урожаю соняшника 2016 року, неодержаних доходів (упущеної вигоди), та визначення розміру суми, яка підлягає відшкодуванню винними особами, позивач звернувся до Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області з заявою про створення комісії по визначенню розміру збитків, спричинених ОСОБА_1.

Листом №01-30/289 від 23.01.2018 року Кегичівською районною державною адміністрацією Харківської області позивачу запропоновано звернутися до Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, оскільки районна державна адміністрація не має таких повноважень. Позивачу було роз'яснено, що для розрахунку завданих збитків, у випадку самовільного зайняття земельної ділянки, необхідно керуватися постановою Кабінету міністрів України від 25 липня 2007 року № 963 «Про затвердження Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу».

З приводу спірних правовідносин щодо відмови ОСОБА_1 у створенні комісії по визначенню розміру збитків, в зв'язку з неправомірним збором соняшника урожаю 2016 року та зобов'язання створити вказану комісію, суд зазначає наступне.

Постановою КМ України від 19.04.1993 року № 284 затверджено Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (далі - Порядок № 284).

Відповідно до п.1 Порядку №284, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Згідно з положеннями п.3 Порядку №284, відшкодуванню підлягають: вартість житлових будинків, виробничих та інших будівель і споруд, включаючи незавершене будівництво; вартість плодоягідних та інших багаторічних насаджень; вартість лісових і дерево-чагарникових насаджень; вартість водних джерел (колодязів, ставків, водоймищ, свердловин тощо), зрошувальних і осушувальних систем, протиерозійних і протиселевих споруд; понесені або необхідні витрати на поліпшення якості земель за період використання земельних ділянок з урахуванням економічних показників, на незавершене сільськогосподарське виробництво (оранка, внесення добрив, посів, інші види робіт), на розвідувальні та проектні роботи; інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Також, Порядком №284 визначено, що неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дія Порядку №284 розповсюджується у випадках відшкодування збитків виключно з питань відшкодування: заподіяння вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Однак, з наявних матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що жодна з вищезазначених обставин не мала місце, отже питання визначення розміру збитків, у зв'язку з неправомірним збором врожаю не регламентовано нормами Порядку № 284.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України зазначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказаний висновок суду в повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 14.09.2016 року по справі №703/5377/14-ц|6-2588цс15 та змістом правового висновку у справі №6-2588цс15.

Окремо суд зазначає, що з наявних матеріалів справи вбачається, що в районній державній адміністрації створена Комісія з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам на території Кегичівського району розпорядженням голови Кегичівської РДА від 23.01.2017 року №16 «Про створення комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам на території Кегичівського району".

Відповідно до ст. 1 закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 р. самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Отже, в даному випадку мова йде виключно про самовільне зайняття земельної ділянки.

Згідно з положеннями ч.2 ст.157 Земельного кодексу України, порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 Постанови Кабінету міністрів України від 25 липня 2007 року №963 «Про затвердження Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу» передбачено, що Розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, проводиться Держекоінспекцією та її територіальними органами або Держгеокадастром та його територіальними органами, а розміру шкоди, заподіяної юридичним та фізичним особам, - територіальними органами Держгеокадастру на підставі матеріалів обстежень земельних ділянок, проведених відповідно до Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 листопада 2000 р. N 1619.

Таким чином, у листі №01-30/289 від 23.01.2018 року Кегичівською районною державною адміністрацією Харківської області правомірно та обґрунтовано запропоновано позивачу звернутись до Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, оскільки районна державна адміністрація не має таких повноважень.

Суд відмічає, що позивачем не подано належних та допустимих доказів, в розумінні статей 73-74 КАС України, які б доводили протиправність дій відповідача.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані, а відтак не підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області (, 64003, Харківська область, смт Кегичівка, вул. Волошина, 50) про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 03.09.2018 року.

Суддя Біленський О.О.