Справа № 826/3275/17
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 вересня 2018 року № 826/3275/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Огурцова О.П., при секретарі судового засідання Кириллові М.С. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК»
до третя особаДержавного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коломієць Інни Миколаївни ОСОБА_2
проскасування постанови від 09.12.2016 № 52522400,

представник позивача - не прибув,

представник відповідача - не прибув,

представник третьої особи - не прибув,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коломієць Інни Миколаївни про скасування постанови від 09.12.2016 № 52522400.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.03.2017 відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі ОСОБА_2, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ухвалено вирішити питання щодо строку звернення до суду з даним позовом у судовому засіданні, зобов'язано відповідача надати до 18.07.2017 належним чином засвідчені копії матеріалів ВП 52522400, письмові заперечення проти позову та всі матеріали, що були або мали бути взяті до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, допущенні бездіяльності з приводу яких подано позов, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.05.2018 відповідача повторно зобов'язано протягом 5-ти днів з дня отримання ухвали надати через канцелярію суду: відзив на позов, а також докази надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи; належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №52522400.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві відповідно до пункту 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" за відсутності на те правових підстав, оскільки ним не було перевірено інформацію щодо використання квартири АДРЕСА_1, на яку звернуто стягнення за виконавчим документом, як місця постійного проживання боржника, не отримана відповідь від Відділу адресно-довідкової роботи ГУ МВС у м. Києві щодо можливого іншого місця реєстрації боржника та у подальшому перевірки факту його проживання за іншою адресою, не отримано довідки форми № 3 від ОСББ або ЖЕКів за місцем реєстрації (проживання) боржника, а також не складені акти державного виконавця за результатом виходу на адресу (адреси) боржника. Представник позивача у судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляду справи без його участі.

Відповідачем відзиву на адміністративний позов та документів на виконання вимог ухвал суду від 06.03.2017 та 10.05.2018 суду не надано не було.

Суд, у судовому засіданні, відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, судом встановлено наступне.

04.10.2016 головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коломієць Інною Миколаївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52522400, якою відкрито виконавче провадження з примусового виконання напису № 598 виданого 01.07.2009 КМН ОСОБА_3 про "звернення стягнення на нерухоме майно, яким є квартира АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2. За рахунок коштів отриманих від реалізації квартири, задовольнити вимоги ПТ "Родовід Банк" у розмірі 533999,49 грн." (арк. 20-21).

09.12.2016 головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коломієць Інною Миколаївною винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 52522400, якою виконавчий документ - виконавчий напис № 598 виданий 01.7.2009 КМН ОСОБА_3 повернуто стягувачеві відповідно до пункту 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" (арк. 23-24).

Позивач не погоджуючись з постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 09.12.2016 ВП № 52522400, звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про те, що права та інтереси за захистом яких позивач звернувся до суду були порушені з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 зазначеного Закону встановлено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно пункту 3 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Частиною сьомою статті 51 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Згідно з частинами першою та третьою статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до пункту 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Пунктом 3 вказаного Закону встановлено, що цей Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення

Таким чином, відповідно до пункту 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ може бути повернутий стягувачеві якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, у той час, як Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" тимчасово зупинено примусове стягнення нерухомого житлового майна, яке, у тому числі перебуває в іпотеці, за таких умов:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя;

- у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

В описовій та мотивувальній частині постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 09.12.2016 ВП № 52522400 відповідачем зазначено про те, що боржником в іпотеку передано нерухоме майно та процитовано пункт 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Доводів та обґрунтувань на підтвердження того, що квартира на яку звернуто стягнення згідно виконавчого напису №598 виданого 01.7.2009 КМН ОСОБА_3 використовується боржником за виконавчим провадженням № 52522400 - ОСОБА_2, як постійне місце проживання та що в нього відсутнє інше нерухоме майно в постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві від 09.12.2016 ВП № 52522400 з посиланням на документи, які підтверджують відповідні факти відповідачем не наведено.

Відзиву на адміністративний позов та копії матеріалів виконавчого провадження № 52522400 відповідачем на виконання вимог ухвал суду від 206.03.2017 та від 10.05.2018 надано не було.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином у суду відсутні підстави для висновку про те, що відповідачем встановлено факти, які зумовлюють наявність обставин для застосування положень Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", а саме, факт того, що квартира на яку звернуто стягнення згідно виконавчого напису №598 виданого 01.7.2009 КМН ОСОБА_3 використовується боржником, як постійне місце проживання та факт відсутності іншого нерухомого майна.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Кодекс адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Позивачем у позовній заяві заявлено вимогу щодо скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 09.12.2016 ВП № 52522400, водночас враховуючи положення пункту 2 частини першої статті 5 Кодекс адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання вказаної постанови протиправною та її скасування.

Керуючись статтями 241, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» (04070, м. Київ, вул. Петра Сагайдачного, 17, ) до державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коломієць Інни Миколаївни (АДРЕСА_2), третя особа ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) про скасування постанови від 09.12.2016 № 52522400 - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коломієць Інни Миколаївни про повернення виконавчого документа стягувачеві від 09.12.2016 ВП № 52522400.

3. Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коломієць Інни Миколаївни (АДРЕСА_2) на користь Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» (04070, м. Київ, вул. Петра Сагайдачного, 17, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.П. Огурцов