Справа № 826/7427/16
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2018-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7427/16 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Шрамко Ю.Т.
Суддя-доповідач : Кузьменко В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2018 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря Видмеденко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДП СВ Альтера Одеса» до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Банк Петрокоммерц-Україна» Гулея Олександра Івановича, третя особа: Державна податкова інспекція у Приморському районі міста Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Банк Петрокоммерц-Україна» Гулея Олександра Івановича на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.04.2018, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій відповідача щодо повернення без виконання платіжних доручень від 15.03.2016 р. №142 та №143, зобов'язання відповідача виконати платіжні доручення від 15.03.2016 р. №142 та №143.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.04.2018 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

В судове засідання з'явився представник апелянта, підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити посилаючись на доводи зазначені в апеляційній скарзі.

Інші представники сторін, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін які не з'явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як убачається з матеріалів справи, 28.01.2010 між Банком та позивачем, як клієнтом, укладено договір банківського рахунку №54367, за умовами якого Банк зобов'язався відкрити клієнту поточні рахунки у визначених ним валютах, приймати і зараховувати на рахунки грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунків та проведення інших операцій за рахунками.

Відповідно до пп. 3.4.1 п. 3.4 розділу 3 договору, клієнт має право вільно розпоряджатися коштами на рахунках відповідно до чинного законодавства України.

Банк зобов'язується виконувати доручення клієнта на здійснення договірного списання коштів з рахунків клієнта, в порядку, встановленому чинним законодавством України (пп. 3.1.8 п. 3.1 розділу 3 договору).

Банк здійснює розрахункові операції відповідно до чинного законодавства України та нормативно-правових актів Національного банку України за умови належного оформлення клієнтом розрахункових документів. Платежі з рахунку клієнта Банк виконує в межах залишку коштів на рахунку.

15.03.2016 позивачем до Банку подано платіжні доручення №142 та №143, призначення платежів «ПДВ, аванс за березень 2016 р.». Після отримання платіжних доручень Банк листами від 15.03.2016 р. №15.1.16/587 та №15.1.16/588 повідомив позивача про те, що Банк не виконав отримані платіжні доручення у зв'язку з тим, що недостатньо коштів на кореспондентському рахунку.

Уповноважена особа Фонду 18.03.2016 повернула позивачу платіжні доручення від 15.03.2016 №142 та №143 без виконання на підставі п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та п. 1.26 глави 1 розділу ІІІ Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, (далі - Фонд), від 05.07.2012 р. №2.

Надаючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів виходить з наступного.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 17.03.2016 №169 «Про віднесення ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 17.03.2016 №368 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

В подальшому виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 13.04.2016 р. №505 про продовження строків тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» з 18.04.2016 до 22.04.2016 включно, продовжено повноваження Уповноваженої особи Фонду Гулея Олександра Івановича на вказаний період.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 21.04.2016 р. №280 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 22.04.2016 р. №561 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та делегування повноважень ліквідатора банку».

З 26.04.2016 Фонд розпочав виплати коштів вкладникам даного банку через установи банка-агента Фонду АТ «Ощадбанк».

На підставі пункту 2 частини п'ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п'ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі-Фонд) прийняла рішення від 29 березня 2018 року № 899 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА» строком на один рік з 22 квітня 2018 року до 21 квітня 2019 року включно.

Платіжні доручення без виконання позивачу повернуті Уповноваженою особою Фонду 18.03.2016 після запровадження у Банку тимчасової адміністрації на підставі п. 1 ч. 5 ст. 36 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, відповідальністю суб'єктів переказу, а також загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системи визначено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Аналізуючи норми Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» вбачається, що неперерахування банком грошових коштів згідно доручення клієнта є порушенням прав клієнта цього банку як власника грошових коштів, переказ яких відповідно ним ініційовано, а не їх отримувача. При цьому, як встановлено положеннями пункту 32.1 статті 32 даного Закону, банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів.

Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. (п.7.1.2 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Положеннями статті 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до частини 1 статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), який є спеціальним законом у таких правовідносинах.

Пунктом 16 частини 1 статті 2 Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відтак, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, а Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Частиною 1 статті 1 Закону визначено, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Пунктами 3, 4 частини 1 статті 2 Закону встановлено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Згідно з п.1 ч.5 ст.36 Закону та абзацу 2 пункту 1.15 розділу 3 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 року №2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2012 року за №1581/21893 (далі - Положення №2) під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

При цьому, відповідно до п.5 ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене пунктом 1 частини 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо здійснення операцій з виплати, переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

За приписами п.1.24 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі.

Згідно з ч.1 ст.1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Відповідно до п.3.3 Положення №2 Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку (тимчасову адміністрацію) не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення НБУ про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Також, частиною 1 статті 34 Закону передбачено, що фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

При цьому, відповідно до п.3.5 Положення №2 рішення виконавчої дирекції Фонду про початок процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку має містити: назву документа, місце та дату його видачі; дату, номер, назву документа НБУ, яким прийнято рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних; найменування, місцезнаходження, код за ЄДРПОУ, код неплатоспроможного банку, в якому розпочато здійснення тимчасової адміністрації; прізвище, ім'я, по батькові, посаду працівника(ів) Фонду, якому(им) Фондом делеговано здійснення всіх або частини повноважень тимчасового адміністратора (із зазначенням повноважень кожного з них); строк, на який запроваджено тимчасову адміністрацію.

Наведене свідчить, що чинним законодавством на Фонд покладено обов'язок щодо початку процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку (тимчасову адміністрацію) не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення НБУ про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Водночас, чинне законодавство не містить жодних застережень стосовно початку процедури тимчасової адміністрації в день офіційного отримання рішення НБУ про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 17.03.2016 р. №169 Банк віднесено до категорії неплатоспроможних та розпочато з 18.03.2016 р. процедуру виведення Банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації і призначення Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації, функції Банку припинилися і дані функції перейшли до Уповноваженої особи Фонду.

Вимога позивача до Банку про виконання платіжних доручень не є майновою вимогою, а є вимогою про зобов'язання вчинити певні дії з перерахування коштів з рахунку у Банку на інший рахунок.

Тобто, позивач не є кредитором Банку, на якого поширюються обмеження встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовна вимога щодо визнання протиправними дії відповідача, що полягає у поверненні (відмові у перерахуванні) платіжних доручень від 15.03.2016 р. №142 та №143 без виконання є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Апелянт вказує, що станом на час розгляду цього спору Національним банком України у банку відкликано банківську ліцензію, виконання спірних операцій з перерахування коштів на підставі спірних платіжних доручень на виконання умов договору банківського рахунку ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» стало неможливим.

Однак, оскільки суд прийшов до висновку про протиправність дій відповідача, а інших підстав для відмови чинним законодавством не передбачено, наявні обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог, що є способом відновлення порушеного права позивача.

Доказів, які б спростовували зазначене або підтверджували наявність підстав для відмови у задоволенні позову відповідачем до суду не надано.

Таким чином, апелянтом не було надано доказів на підтвердження вимог поданої апеляційної скарги, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Банк Петрокоммерц-Україна» Гулея Олександра Івановича на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.04.2018 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДП СВ Альтера Одеса» до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Банк Петрокоммерц-Україна» Гулея Олександра Івановича, третя особа: Державна податкова інспекція у Приморському районі міста Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.04.2018 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст постанови виготовлено 04.09.2018