Справа № 465/3550/17
Суддя: Козюренко Р. С.
Дата ухвалення: 2018-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

03.09.2018 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Козюренко Р.С.

за участі: секретаря судових засідань - Федика В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м.Львові, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 03.06.2017 серії АР №394041 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як на підставу позову покликається на те, що 03.06.2017 лейтенантом патрульної поліції Шумським С.М. винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП за порушення п.7.3. ПДР. Однак, постанова не відповідає фактичним обставинам, винесена за відсутності доказів та ґрунтується виключно на внутрішньому переконанні інспектора поліції. Інкриміноване порушення не могло мати місце, оскільки керуючи автомобілем НОМЕР_1 по автодорозі Київ-Чоп

(на 541-531 км.) здійснив в динаміці обгін автомобіля, після чого повернувся назад у свою смугу руху. При цьому зазначений маневр здійснено до появи горизонтальної дорожньої розмітки, тому перетнути її фактично не міг. Враховуючи, що автомобіль патрульної поліції, який рухався назустріч автомобіля позивача (як вбачається з постанови у тій самій смузі руху), обладнано відео реєстратором, вважає інформацію з відео реєстратора автомобіля патрульної поліції доказом відсутності своєї вини, у перегляді якої на місці події поліцейські йому відмовили. Вважає вказану постанову неправомірною, оскільки, здійснюючи керування транспортним засобом, належним чином дотримувався усіх правил дорожнього руху, при цьому жодним чином не порушував пункту 7.3 ПДР, а в самій постанові інспектор чітко вказав, що адміністративне правопорушення полягає в перетині вузької суцільної лінії та виїзді на зустрічну смугу руху, проте такого складу адміністративного правопорушення не передбачено ч.2ст.122 КУпАП. Більше того, на його прохання інспектор не представив жодних фактичних доказів його вини та не навів повного та об'єктивного пояснення притягнення до адміністративної відповідальності. Стверджує, що інспектор патрульної служби порушив вимоги ст.ст.251,256,268,280,289 КУпАП, у зв'язку із чим просить оскаржувану постанову скасувати.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 23.06.2017 позовну заяву повернуто позивачу у зв'язку із недотриманням строків на звернення до суду.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративно суду вказану ухвалу суду скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції, та з тих підстав відкрито провадження в адміністративній справі.

Позивач у судове засідання не з'явився, між тим подав заяву із підтриманням позовних вимог, просить розгляд справи проводити без його участі, позов задовольнити.

Відповідач відзив не подав, у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Згідно з ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши наявні докази у їх сукупності, ознайомившись з письмовими поясненнями у справі, суд приходить до наступного висновку.

15.12.2017 року набрала чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до п. 12 частини першої розділу VII Перехідні положення КАС України, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судом встановлено, що 03.06.2017 постановою серії АР №394041 позивача ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Згідно даної постанови, позивач визнаний винним у тому, що він 3-го червня 2017 року на автодорозі М-06 Київ Чоп на 541км, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Passat» державний номер НОМЕР_1 перетнув лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1-1 «вузька суцільна лінія», виїхав на смугу зустрічного напрямку та рухався по ній, чим порушив вимоги п.п 7.3 ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Водночас, ч.2 ст.122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за зовсім інший склад правопорушення, зокрема, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до вимог п.7.3. ПДР для руху в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості на гужовому транспорті необхідно увімкнути ліхтарі: спереду - білого кольору, ззаду - червоного кольору, що встановлюються з лівого боку воза (саней).

Таким чином, інспектор УПП у м.Львові Департаменту патрульної поліції, згідно відомостей оскаржуваної постанови, притягнув позивача до адміністративної відповідальності за порушення вимог п.7.3 ПДР, кваліфікувавши таке діяння, як скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, в той час як частина даної норми не передбачає відповідальності за склад правопорушення викладений в оскаржуваній постанові.

За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідками, технічними засобами, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

В оскаржуваній постанові інспектор не врахував приписів частин 1-3 статті 7 КУпАП про необхідність розгляду і вирішення справ не інакше як на підставі наступних засад: ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 251 КУпАП саме на посадову особу (заявленого суб'єкта оскарження) покладається обов'язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Як зазначено у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів. Проте, оспорювана постанова не містить покликань на докази чи мотиви їх відхилення.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показаннями свідків. Докази суду надають учасники справи. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи. Дотримуючись вимог ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, але останній належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху та, відповідно, правомірності винесення постанови, не надав.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України», висловив позицію, що принцип презумпції невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. За принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З наведених міркувань, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з підстав недоведеності суб'єктом владних повноважень факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно з ч.3 п.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись статтями 2, 7, 9, 73-77, 79, 205, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, статтями 122, 245, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_2 - задоволити.

Скасувати постанову серії АР №394041 від 03.06.2017 по справі про адміністративне правопорушення, винесеної відносно ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. інспектором патрульної поліції УПП у м.Львові Шумським Сергієм Михайловичем.

Позивач: ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_1

Відповідач: Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції в особі інспектора патрульної поліції лейтенанта Шумського Сергія Михайловича, адреса: м.Львів, вул.Перфецького, 19.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Франківський районний суд м. Львова з дотриманням порядку ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Р.С. Козюренко