Справа № 804/8782/17
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2018 року Справа №804/8782/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кадникової Г.В.,
за участі секретаря судового засідання Молоданові М.Ю.,
за участю: представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії,
ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3, позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить про:
- визнання дій Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі щодо відмови у зарахуванні страхового стажу з 30.06.1992р. по 03.05.2001р. незаконними;
- зобовязання Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі зарахувати до страхового стажу термін роботи з 30.06.1992р. по 03.05.2001р. на посаді директора ВКП «Десна-92».
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачем при розрахунку розміру пенсії протиправно не був зарахований у його загальний страховий стаж період роботи з 30.06.1992р. по 03.05.2001р., коли він працював на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційного підприємства «Десна-92» (далі ТОВ ВКП «Десна-92»). На думку позивача, він отримав протиправну відмову у зарахуванні вище вказаного періоду до страхового стажу для обрахунку розміру пенсії. Адже зазначені у листі-відповіді причини такого не зарахування є необґрунтованими, а зроблені на їх підставі висновки безпідставними, не підтвердженими ніякими доказами, та носять характер припущень посадової особи Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі. За поясненнями позивача, трудова книжка містить всі необхідні записи, передбачені Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58.
Ухвалою суду від 01.03.2018р. було задоволено заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та замінено відповідача по справі Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач).
Представник позивача під час судового засідання підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та пояснив обставини справи таким чином, як про це вказано вище.
Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. Письмовий відзив на позовну заяву долучений до матеріалів справи.
Представник відповідача під час судового засідання в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що згідно з записами трудової книжки ОСОБА_3, до його страхового стажу не був зарахований період роботи з 30.06.1992р. по 03.05.2001р. на посаді директора ТОВ ВКП «Десна-92» з тих підстав, що по-перше, у записі №16 (при прийнятті на роботу) штамп, який поставлено замість написаної назви підприємства, зовсім не читається, по-друге, у розділі 4 запису №17 (при звільненні з роботи) дописана дата наказу по підприємству, печатка майже не читається. Водночас зазначені неточності та помилки не були підтверджені ТОВ ВКП «Десна-92».
За поясненнями відповідача, в індивідуальних відомостях про застраховану особу за 1998 2001 роки відсутні дані про роботу позивача у ТОВ ВКП «Десна-92». А законодавством не передбачені умови зарахування певних періодів роботи до страхового стажу у разі наявності неточних даних у трудовій книжці, коли підприємство не ліквідоване, але проводить господарську діяльність, і невідомо де зберігаються його документи. Таким чином, свою відмову у зарахуванні до страхового стажу позивачу період його роботи з 30.06.1992р. по 03.05.2001р. відповідач обґрунтовує тим, що позивач не підтвердив зазначений період роботи на посаді директора ТОВ ВКП «Десна-92», у спосіб, передбачений пунктами 3, 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та вивчивши подані документи і матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що з 15.06.2017р. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за наявності страхового стажу 33 роки 24 дні, середньомісячного заробітку за періоди з 01.06.1987р. по 31.05.1992р., з 15.03.2002р. по 31.05.2017р., розмір пенсії становить 2663,11грн. Водночас позивачу з 01.10.2017р. було перераховано зазначений розмір пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017р. №2148-VIII, з урахуванням чого, відповідачем була визначена доплата до попереднього розміру пенсії у розмірі 690,44грн. (а.с.30, 38-39).
Позивач 13.12.2017р. звернувся до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі (правопопередник ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, реорганізований відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №821 від 08.11.2017р. «Про деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України») з заявою про надання письмових розяснень щодо зарахування до загального страхового стажу його стаж роботи на ТОВ ВКП «Десна-92» у період з 30.06.1992р. по 03.05.2001р. (а.с.13).
На підтвердження своїх тверджень щодо наявності у нього стажу роботи, в тому числі у період з 30.06.1992р. по 03.05.2001р. на посаді директора ТОВ ВКП «Десна-92», позивач надав суду копії трудової книжки (а.с.25-28).
Позивачу була надана відповідь від 14.12.2017р. №В428-1/17 «Про розгляд звернення» в порядку та строки, визначені ст.20 Закону України «Про звернення громадян» (а.с.14).
Відповідно до повідомленої позивачу інформації, до загального страхового стажу йому не був зарахований період роботи з 30.06.1992р. по 03.05.2001р. на посаді директора ТОВ ВКП «Десна-92», що вбачається з записів у трудовій книжці, а саме:
- у записі №16 (при прийнятті на роботу) штамп, який поставлено замість написаної назви підприємства, зовсім не читається;
- у розділі 4 запису №17 (при звільненні з роботи) дописана дата наказу по підприємству, у цьому ж записі печатка майже не читається (а.с.14-16).
За поясненнями відповідача, зазначені вище неточності та помилки, виявлені у записах трудової книжки ОСОБА_3, не були підтверджені ТОВ ВКП «Десна-92». Тим більше, що ТОВ ВКП «Десна-92» не ліквідоване та не визнане банкрутом. Тому з урахуванням положень ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.3, п.18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637, відповідач прийшов до висновку, що законодавством не передбачені умови зарахування певних періодів роботи до страхового стажу у разі наявності неточних даних у трудовій книжці, коли підприємство не ліквідоване, але не проводить господарську діяльність і невідомо де зберігаються документи (а.с.16-17, 39).
Не погодившись із рішенням відповідача про відмову у зарахуванні його трудового стажу за період з 30.06.1992р. по 03.05.2001р. до загального страхового стажу, ОСОБА_3 оскаржує дії субєкта владних повноважень у судовому порядку.
З огляду на викладене вище, суд зазначає, що спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу правомірності чи протиправності дій відповідача щодо відмови у зарахуванні до загального страхового стажу позивача період його трудового стажу на посаді директора у ТОВ ВКП «Десна-92» з 30.06.1992р. по 03.05.2001р. для обчислення пенсії за віком. Тому предметом судового доказування відповідно до ч.2 ст.73 КАС України є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для справи, та підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Так, відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, а саме: 01.01.2017р., тобто під час призначення та обрахунку відповідачем пенсії ОСОБА_3 за віком 15.06.2017р.), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до абз.1 ч.1, ч.2, ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, а саме: 06.02.2017р.), страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
При цьому страховий стаж має значення для визначення коефіцієнту страхового стажу, який враховується при обчисленні розміру пенсії у солідарній системі.
Так, відповідно до ч.1, ч.2 ст.25 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п'яти знаків після коми за формулою:
См х Вс
Кс = -----------, де:
100% х 12
Кс - коефіцієнт страхового стажу;
См - сума місяців страхового стажу;
Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35%, а за період участі в солідарній і накопичувальній системах пенсійного страхування - 1,08%.
Для особи, яка брала участь у солідарній і накопичувальній системах, визначається один коефіцієнт страхового стажу як сума коефіцієнта страхового стажу за період участі тільки в солідарній системі та коефіцієнта страхового стажу, визначеного за період участі в солідарній і накопичувальній системах.
Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням періодів до набрання чинності цим Законом не може перевищувати 0,75, а з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом десятим частини третьої статті 24 цього Закону, - 0,85.
А згідно зі ст.26 та ст.27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Розмір пенсії за віком визначається за формулою:
П = Зп x Кс, де:
П - розмір пенсії, у гривнях;
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;
Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Аналіз вищевикладених норм показує, що правильне визначення страхового стажу застрахованої особи буде мати наслідком правильне обчислення розміру належної до сплати пенсії за віком.
Водночас за поясненнями відповідача, у трудовій книжці позивача записи, що підтверджують його трудовий стаж на посаді директора у ТОВ ВКП «Десна-92» є неточними, про що зазначалось судом вище (а.с.39).
Відтак, відповідно до пунктів 1, 3 та 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637 (далі Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Тобто ОСОБА_3 за встановленими даними ще значиться керівником ТОВ ВКП «Десна-92» та відсутні відомості про факт його звільнення з посади директора. Адже, як вбачається з відомостей листа-відповіді від 05.01.2018р. №03-48/10т, документи з кадрових питань (особового складу) ТОВ ВКП «Десна-92» на державне зберігання в архівне управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради не надходили (а.с.71, 73).
Крім того, відсутні дані щодо сплати страхових внесків ТОВ ВКП «Десна-92», в тому числі за період трудового стажу позивача з 30.06.1992р. по 03.05.2001р.
Водночас факт сплати страхових внесків має значення для обчислення розміру пенсії, що визначається відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а саме: заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики;
Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );
К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
З урахуванням викладеного вище, у суду відсутні правові підстави для зобовязання відповідача зарахувати період з 30.06.1992р. по 03.05.2001р. до загального страхового стажу позивача. Крім того, дослідивши надані позивачем копії трудової книжки, а також докази наявності помилок та неточностей у її записах, на які посилається відповідач, як на підставу відмови у зарахуванні спірних періодів трудового стажу до загального страхового стажу, суд вважає обґрунтованими дії відповідача, та доведеними доводи, якими він обґрунтовує відмову у зарахуванні спірного періоду з 30.06.1992р. по 03.05.2001р. до загального страхового стажу позивача.
Як зазначалось вище, Порядком передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці зокрема містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Водночас, як було встановлено відповідачем, в індивідуальних відомостях про застраховану особу за 1998 2001 роки відсутні дані про роботу позивача у ТОВ ВКП «Десна-92». Інші відомості, які б підтверджували трудовий стаж позивача у період з 30.06.1992р. по 03.05.2001р. ТОВ ВКП «Десна-92» не підтвердило, та відсутні відомості щодо ліквідації або визнання ТОВ ВКП «Десна-92» банкрутом.
Відповідно до частин 1, 2, 3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі ст.90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин у справі (ст.9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обовязок субєкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.77 КАС України), але й обовязок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.77 КАС України).
Приймаючи до уваги викладене вище, суд прийшов до висновку, що доводи позивача є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи. А відповідач, у свою чергу, належним чином довів ті обставини, якими він пояснює підстави відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача період його роботи на посаді директора ТОВ ВКП «Десна-92», а саме період з 30.06.1992р. по 03.05.2001р. Тому його дії щодо прийнятого рішення від 14.12.2017р. №В428-1/17 про відмову у зарахуванні зазначеного періоду роботи до страхового стажу є правомірними та відповідають вимогам ч.2 ст.2 КАС України.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні цього адміністративного позову у повному обсязі.
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що з урахуванням положень ст.139, ст.143 КАС України, рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем у розмірі 640,00грн. (квитанція №1-1346К від 18.12.2017р.), йому не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст.90, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Текст рішення у повному обсязі складено 25 травня 2018 року.

Суддя ОСОБА_4