Справа № 808/1882/18
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2018 року (о 16 год. 00 хв.)Справа № 808/1882/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ПАТ «Банк «Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича

до Державної організації «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр»

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ПАТ «Банк «Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича (далі - відповідач 1), до Державної організації «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» (далі - ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», третя особа), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо не включення до Переліку рахунків, за якими вкладники ПАТ «Банк Михайлівський» мають право на відшкодування коштів за рахунок відповідача 2 інформації про позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів в сумі 97 992,24 грн. по рахунку НОМЕР_2;

зобов'язати відповідача 2 включити інформацію про позивача та грошові кошти в сумі 97 992,24 грн. на рахунку НОМЕР_2, відкритому в ПАТ «Банк Михайлівський», до Переліку рахунків, за якими вкладники ПАТ «Банк Михайлівський» мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів відповідача 2 і внести цю інформацію до Загального реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів відповідача 2.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що є клієнтом банку ПАТ «Банк Михайлівський», оскільки у цій банківський установі на його ім'я відкритий рахунок № НОМЕР_3 на підставі договору банківського рахунку від 03.12.2015, залишок за яким складає 97 992,24 грн., що підтверджується довідкою по рахунку. Зазначає, що у зв'язку з початком процедури ліквідації банку позивач звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» з вимогою про його включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, однак, відповідачем не вчинено жодних дій щодо включення позивача до переліку вкладників, а тому просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі

Ухвалою судді від 18.06.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, перше судове засідання призначене на 06 липня 2018 року. Відповідачам запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву та третій особі у 10-денний строк пояснення щодо позову та відзиву.

Відповідач 1 позов не визнав, 05.07.2018 надав до суду відзив на позовну заяву (вх. № 21039), у якому, зокрема, посилається на приписи Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами та вказує, що законодавець визначив, що саме залучені банком кошти прирівнюються до вкладу, однак у даному спорі кошти позивача були залучені фінансовою компанією як позику з подальшим поверненням їх на рахунок позикодавця, а відтак такий клієнт не може бути прирівняний до вкладника проблемного банку, адже правовідносини, що склалися між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» не має відношення до вкладу. Звертає увагу суду, що за результатами проведеної перевірки правочинів з метою виявлення правочинів, що є нікчемними, встановлено нікчемність операцій з переказу коштів від Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» позивачу відповідно до пунктів 7-9 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки договори відступлення права між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладені з порушенням обмежень, встановлених постановою Правління Національного банку України від 22.12.2015 № 917/БТ про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних, а отже кошти на рахунок позивача надходили внаслідок нікчемних договорів відступлення прав вимог з метою створення в майбутньому штучного зобов'язання Фонду на відшкодування грошових коштів за рахунок держави. Крім того, посилається на приписи п. 15 Прикінцевих Положень вказаного Закону та зазначає, що договори позики є двосторонніми (без участі банку як повіреного) з ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр», які по своїй природі не є вкладами згідно Закону України «Про банки та банківську діяльність». Таким чином, на думку відповідача, гарантії Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не поширюються на ситуацію з позивачем, а кошти, зараховані на рахунок позивача на підставі нікчемного правочину, не підлягають виплаті у зв'язку з тим, що платіжна операція з повернення фінансовою компанією коштів позивачу не має жодного відношення до банківського вкладу, а тому просить суд у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Відповідач 2 позов також не визнав, 12.07.2018 надав до суду відзив на позовну заяву (вх. № 21856), у якому зазначив, що згідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положення «Про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами» Фонд гарантування починає виплату коштів в межах гарантованої державою суми відшкодування вкладникам неплатоспроможного банку, які включені в загальний реєстр вкладників. При цьому, у Фонду гарантування відсутні будь-які первинні документи по вкладникам і тому при складанні загального реєстру використовується виключно інформація, що наявна в переданому уповноваженою особою переліку вкладників. Як вбачається з даного спору, кошти позивача були залучені фінансовою компанією як позику з подальшим поверненням їх на рахунок позикодавця. А відтак, такий клієнт не може бути прирівняний до вкладника проблемного банку, адже правовідносини, що склалися між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» не має відношення до вкладу. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Клопотання представника відповідача 1 (вх. № 20837 від 04.07.2018) про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 826/1476/15 відповідно до ст. 236 КАС України задоволенню не підлягає, оскільки відповідачем 1 не наведено обґрунтованих підстав для такого зупинення.

Від третьої особи ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» пояснення щодо позову та/або відзиву до суду не надходили.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Як було встановлено судом, ОСОБА_1 має в ПАТ «Банк Михайлівський» відкритий банківський рахунок НОМЕР_2, що саме відповідачами не заперечене.

17 грудня 2015 року між позивачем (сторона-1) та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» (сторона-2) укладено договір «Суперкапітал» (Новий) (з виплатою процентів щомісячно) № 980-015-000164015, за умовами якого сторона-1 передає стороні-2 у власність грошові кошти в розмірі 47 000,00 грн., порядку та на строк не більше 367 днів, а сторона-2 зобов'язується повернути кошти стороні-1 та виплачувати проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором на рахунок позивача НОМЕР_2, відкритий у ПАТ «Банк Михайлівський».

Квитанція №QS096701 від 17.12.2015 свідчить про здійснення позивачем переказу коштів у сумі 47 000,00 грн. на рахунок ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на виконання умов договору № 980-015-000164015 від 17.12.2015.

25 квітня 2016 року між позивачем (сторона-1) та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» (сторона-2) укладено договір «Суперкапітал» (Новий) (з виплатою процентів щомісячно) № 980-015-000227844, за умовами якого сторона-1 передає стороні-2 у власність грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн., порядку та на строк не більше 367 днів, а сторона-2 зобов'язується повернути кошти строні-1 та виплачувати проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором на рахунок Сторони-1 НОМЕР_2, відкритий у ПАТ «Банк Михайлівський».

Згідно із квитанцією №5954311 25 квітня 2016 року позивачем на власний рахунок НОМЕР_2 внесено 50 000,00 грн. на виконання умов договору № 980-015-000227844 від 25.04.2016.

В ті самі дні, між позивачем (сторона-1) та ПрАТ «Страхова компанія «Форте» (сторона-2) укладені договори добровільного страхування фінансових ризиків «КАПІТАЛ» № К980-015-000164015 та № К980-015-000227844, від імені яких діяв, як повірений, ПАТ «Банк Михайлівський, за умовами якого сторона-2 зобов'язана здійснити виплату страхового відшкодування стороні-1 у разі настання страхового випадку, що полягає в завданні матеріального збитку позивачу внаслідок непередбачуваних страхових витрат в результаті невиконання ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» своїх фінансових зобов'язань, а саме неповернення отриманих у власність (позику) коштів від позивача на підставі договорів № 980-015-000164015 від 17.12.2015 та № 980-015-000227844 від 25.04.2016.

Згідно із випискою по особовим рахункам з 19.05.2016 по 31.10.2016 вбачається, що 19 травня 2016 року ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на виконання умов договорів, укладених з позивачем, на поточний рахунок позивача № НОМЕР_3 з рахунку № НОМЕР_4 надійшли кошти в розмірі 47 000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-015-000164015 від 17.12.2015» та в розмірі 144,89 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-015-000164015 від 17.12.2015», а також в розмірі 50 000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-015-000227844 від 25.04.2016» та в розмірі 848,35 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-015-000227844 від 25.04.2016».

23 травня 2016 року постановою Правління Національного банку України № 14/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі рішення Національного банку України від 23 травня 2016 року №14 «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 23 травня 2016 року № 812 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора», яким розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку, шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23 травня 2016 року до 22 червня 2016 року. 13 червня 2016 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення № 991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський», відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації а ПАТ «Банк Михайлівський» з 23 червня 2016 року до 22 липня 2016 року. Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» призначено Ірклієнка Ю.П.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» від 01 червня 2016 року №42/2 затверджено результати проведеної перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними викладені в акті №2 комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, за якими встановлено нікчемність правочинів (транзакцій) з виконання 19 травня 2016 року платіжних документів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» по перерахуванню коштів на рахунки 12 160 фізичних осіб у сумі 1 298 015 973,74 грн., у відповідності до положень п.п.7-9 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Рішеннями Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 991 від 13.06.2016 строк здійснення тимчасової адміністрації було продовжено з 23 червня 2016 року до 22 липня 2016 року включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України № 124-рш від 12.07.2016 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1213 від 12.07.2016, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13 липня 2016 року по 12 липня 2018 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнку Ю.П. строком на два роки з 13 липня 2016 року по 12 липня 2018 року.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1702 від 01.09.2016 змінено Уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський», призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Волкову О.Ю. з 05 вересня 2016 року.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 265 від 24.01.2017 делеговані повноваження уповноваженої особи Фонду: Гриценку В.В. з 25 січня 2017 року визначені статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Волкову О.Ю. з 25 січня 2017 року визначені пунктами 4,5,6 та 8 частини 2 статті 37, пунктом 4 частини 1 статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 383 від 08.02.2018 Гриценка В.В. звільнено від виконання обов'язків та відкликані раніше делеговані йому повноваження, а уповноваженою особою Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» призначено Смолія Богдана Володимировича, якому з 09.02.2018 делеговані повноваження, визначені пунктами 4,5,6 та 8 частини 2 статті 37, пунктом 4 частини 1 статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Судом встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами щодо прирівняння його до вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування гарантованої суми за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, проте згідно із відповідей відповідача ОСОБА_1 повідомлено, що переказ коштів (транзакція), здійснений ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19 травня 2016 року в загальній сумі 119 057,98 грн. є нікчемним, у зв'язку із чим відсутні правові підстави для включення інформації про позивача до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо не включення інформації про його рахунок до Переліку рахунків, за якими вкладники ПАТ «Банк Михайлівський» мають право на відшкодування коштів, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.12 № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI).

Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду (частина перша статті 11 Закону № 4452-VI).

Повноваження виконавчої дирекції Фонду визначені в статті 12 Закону № 4452-VI. Зокрема, відповідно до пунктів 2, 4 частини третьої цієї статті виконавча дирекція Фонду у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (частина друга статті 26 Закону № 4452-VI).

При цьому перелік підстав, за наявності яких Фонд не відшкодовує коштів за вкладами зазначено у частині четвертій статті 26 Закону № 4452-VI.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами наведений у статті 27 Закону № 4452-VI, за приписами частин першої-третьої якої уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Згідно з частинами першою, другою статті 28 Закону № 4452-VI Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування.

Фонд не пізніше ніж за 30 днів до закінчення визначеного цим Законом строку ліквідації банку публікує оголошення в газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своєму офіційному веб-сайті про завершення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування.

Відповідно до пункту 1 частини п'ятої статті 36 Закону № 4452-VI під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

В свою чергу у частині шостій статті 36 вказаного Закону зазначено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо:

1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті;

5) виконання операцій з виплати переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Згідно з пунктами 1, 3, 4, 11 частини другої статті 37 Закону № 4452-VI Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право:

вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку;

продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій;

повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

вчиняти дії, спрямовані на виконання плану врегулювання, відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду.

Частинами другою та четвертою статті 38 Закону № 4452-VI встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частини третьої цієї статті.

Фонд: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Згідно із частиною третьою статті 38 вищевказаного Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 38 Закону № 4452-VI Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

На підставі системного аналізу приписів статті 38 Закону № 4452-VI суд дійшов висновку, що перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється Фондом відносно правочинів (у тому числі договорів) укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину, разом із цим, договори від 17.12.2015 № 980-015-000164015 та від 25.04.2016 № 980-015-000227844, на які посилається у своїх запереченнях відповідач, були укладені між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та ОСОБА_1, і відповідні транзакції були вчинені 19 травня 2016 року саме на умовах цих договорів.

Договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку.

Судом встановлено, що договори № 980-015-000164015 від 17.12.2015 та № 980-015-000227844 від 25.04.2016, укладені між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», є договорами позики та регулюються статтями 1046-1053 Цивільного кодексу України.

При цьому згідно з випискою по рахунку НОМЕР_2 за період з 19.05.2016 по 31.10.2016 кошти у загальній сумі 119 057,98 грн. зараховані на банківський рахунок ОСОБА_1 в ПАТ «Банк Михайлівський».

Вищезазначеним спростовується твердження відповідача про те, що до вкладу прирівнюються лише кошти, залучені банком.

Таким чином, ПАТ «Банк Михайлівський» при проведенні розрахункових операцій, зазначених фактів не було встановлено, а отже операції по перерахунку коштів є правомірними та відповідали діючому законодавству України.

Разом з тим, за приписами частин першої, другої статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Договір банківського рахунку укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунку в банку на умовах, погоджених сторонами (частина перша статті 1067 Цивільного кодексу України).

У відповідності до частин першої, другої статті 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Також за визначенням пункту 1.37 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» розрахунково-касове обслуговування - послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які пов'язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договорами;

Як зазначено вище, відповідачем не спростовується та підтверджується матеріалами справи, що до запровадження у ПАТ «Банк Михайлівський» тимчасової адміністрації позивачу у ПАТ «Банк Михайлівський» був відкритий розрахунковий рахунок на підставі відповідного договору і 19.05.2016 на цей розрахунковий рахунок зараховано позичені кошти, які надійшли позивачу від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на виконання договорів від 17.12.2015 № 980-015-000164015 та від 25.04.2016 № 980-015-000227844.

При цьому, договір банківського рахунка, за яким відкритий ОСОБА_1 рахунок у ПАТ «Банк Михайлівський», нікчемним не визнавався.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, Уповноважена особа ФГВФО не включив ОСОБА_1 до Переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду у зв'язку з тим, що транзакції, здійснені ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016 щодо перерахування коштів на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 є нікчемними в силу статей 215, 216 Цивільного кодексу України та пунктів 7-9 частини третьої статті 29 Закону № 4452-VI.

Як вбачається з вищенаведеного листа від 24.01.2017, відповідач фактично визнав нікчемними перекази коштів (транзакції), тобто розрахункові банківські операції з перерахування коштів з одного рахунку на інший.

За визначенням частини першої статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частинами другою, п'ятою статті 202 Цивільного кодексу України правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

В свою чергу, стаття 215 Цивільного кодексу України встановлює підстави для визнання правочину недійсним, а стаття 216 цього Кодексу - правові наслідки визнання правочину недійсним.

За визначенням статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» розрахункові банківські операції - рух грошей на банківських рахунках, здійснюваний згідно з розпорядженнями клієнтів або в результаті дій, які в рамках закону призвели до зміни права власності на активи.

Також за визначенням пункту1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ коштів (далі - переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Отже, здійснена 19.05.2016 ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» розрахункова банківська операція з перерахування коштів на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 у ПАТ «Банк Михайлівський», являється лише свідченням руху певної суми коштів з одного банківського рахунку на інший, і не є правочином у розумінні приписів Цивільного кодексу України.

Наведене свідчить про протиправність визнання відповідачем нікчемним вищевказаних транзакцій з посиланням на положення чинного законодавства (статті 215 Цивільного кодексу України та пунктів 7-9 частини третьої статті 38 Закону № 4452), які стосуються виключно правочинів, і, як наслідок, про відсутність законних підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду через зазначену нікчемність.

Отже, обставини щодо наявності визначених пунктами 7, 9 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI підстав нікчемності правочину не знайшли свого підтвердження, відповідачем 1, як суб'єктом владних повноважень, належним чином не доведено правомірність своєї бездіяльності щодо не включення повної інформації до списку (переліку) рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно гарантованої суми належної до виплати позивачам, а також не доведено нікчемність договорів, укладених між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр».

В свою чергу, вкладником, згідно з пунктом 4 частини першої статті 2 Закону № 4452, є фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Отже, передбачені Законом № 4452 гарантії за вкладом поширюються на осіб, які мають правовий статус вкладника неплатоспроможного банку (у розумінні статті 2 Закону № 4452). Такий статус, з-поміж іншого, передбачає наявність вкладу, залученого, зокрема, на умовах договору банківського рахунка.

За визначенням пункту третього частини першої статті другої Закону № 4452 вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти;

Так, позивач має в ПАТ «Банк Михайлівський» відкритий вкладний (депозитний) рахунок на підставі укладеного з банком договору, а тому за приписами пункту 4 частини першої статті Закону № 4452 позивач має статус вкладника ПАТ «Банк Михайлівський».

При цьому, щодо посилань представника відповідача на приписи пункту 15 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 4452, суд зазначає наступне.

Наведеною нормою передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ретельно вивчити документи щодо кожної фізичної особи, яку прирівняно до вкладника і кошти якої прирівняні до вкладу цим пунктом, і не пізніше 20 робочих днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" розпочати за рахунок коштів Фонду у межах суми відшкодування, визначеної частиною першою статті 26 цього Закону, виплату відшкодування коштів фізичним особам, які набули право на таке відшкодування у зв'язку з їх прирівнянням до вкладників.

Проте, в даному випадку немає підстав для застосування до спірних правовідносин положень пункту 15 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 4452, оскільки не має необхідності в прирівняні коштів, перерахованих позивачем з власного поточного рахунку на власний вкладний (депозитний) рахунок, адже такі кошти відповідають поняттю «вклад» наведеному в пункті 3 частини першої статті 2 Закону №4452.

При цьому, в матеріалах адміністративної справи відсутні також докази повідомлення банком позивача під розпис про непоширення на такі кошти відповідних гарантій, з урахуванням того, що банк виступав повіреним у договорах добровільного страхування фінансових ризиків за спірними правочинами позивача з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр».

Щодо посилання відповідача на нікчемність договорів відступлення права вимоги № 1805 від 18.05.2016 та № 1 від 19.05.2016 суд зазначає, що зазначені договори відступлення права вимоги стосуються відступлення права вимоги за кредитними договорами та за договорами купівлі-продажу цінних паперів, та не стосуються договорів позики, отже вчинення банком перерахування коштів за оплату договорів відступлення права вимоги не впливають на договори, за якими ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» повинно повернути залучені кошти.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Уповноваженою особою Фонду не доведено наявність правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а тому така бездіяльність відповідача суперечить приписам чинного законодавства та є протиправною.

Згідно із пунктом 5 Розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09.08.2012 № 14 Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку такі переліки:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 3 до цього Положення;

3) переліки: рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку; осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 Закону.

Переліки, зазначені у цьому пункті, надаються до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. У супровідному листі зазначаються назви переліків, кількість інформаційних рядків та підсумкові значення сум.

Протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Згідно із пунктами 2, 3, 5 Розділу ІІІ цього Положення Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення (далі - Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду. Загальний реєстр складається на паперових носіях та в електронному вигляді. Загальний реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується директором-розпорядником або заступником директора-розпорядника та засвідчується відбитком печатки Фонду. Фонд складає зміни та доповнення до Загального реєстру, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду на підставі змін та доповнень до Переліку, прийнятих Фондом. Фонд здійснює відшкодування коштів за вкладами відповідно до Загального реєстру за частинами Загального реєстру.

Отже, у разі наявності підстав для включення даних про рахунок вкладника, який раніше не був включений до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом, саме уповноважена особа має подати до Фонду відповідне доповнення до переліку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З урахуванням приписів частини другої статті 9 КАС України суд вважає, що у відповідності до вимог пункту 5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, у даному випадку належним засобом захисту порушених прав позивача є зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів включити інформацію про позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами та подати додаткову інформацію до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

При цьому, суд виходячи за межі позовних вимог, вважає за доцільне другу вимогу позивача стосовно зобов'язання державної організації Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишити без задоволення.

Крім того, як встановлено судом з виписки про стан рахунку № НОМЕР_3 за період з 19.05.2016 по 31.10.2016 кошти у загальній сумі 119 057,98 грн. зараховані на банківський рахунок ОСОБА_1 в ПАТ «Банк Михайлівський». При цьому, як вбачається із витягу від 02.07.2018 з Переліку фізичних осіб, кошти яких підлягають виплаті ОСОБА_1 підлягає виплаті загальна сума коштів у розмірі 1 516,79 грн. (залишок по рахунку станом на 19.05.2016) та 21 064,74 грн. (які були переказані ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19 травня 2016 року на рахунок позивача, а саме: в розмірі 21 000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-015-000157507 від 03.12.2015» та в сумі 64,74 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-015-000157507 від 03.12.2015»), що підтверджується випискою по особовим рахункам з 19.05.2016 по 31.10.2016, наданою відповідачем 1 до матеріалів справи. Таким чином, з метою захисту прав, свобод, інтересів людини суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з врахуванням кількісного виразу відшкодованої суми у розмірі 97 993,24 грн.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 20 Закону № 4452-VІ визначено, що кошти Фонду не включаються до Державного бюджету України, не підлягають вилученню і можуть використовуватися Фондом виключно для передбачених цим законом цілей.

Державною казначейською службою у листі № 8-08/450-16374 від 29.09.2016 зазначено, що Фонд гарантування не зареєстрований в Єдиному реєстрі розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, що формується згідно з порядком, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 22.12.2011 № 1691, що свідчить про відсутність у Фонду гарантування вкладів бюджетних асигнувань.

З огляду на вказане, в даному випадку судовий збір у сумі 704,80 грн., сплачений позивачем має стягуватись з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: 69096, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ПАТ «Банк «Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Прорізна, буд. 8), до Державної організації «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 17, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» (місцезнаходження: 29013, м. Хмельницький, вул. Кам'янецька, буд. 82, офіс 2, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ПАТ «Банк «Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича щодо не включення до Переліку рахунків, за якими вкладники ПАТ «Банк Михайлівський» мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформації про ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів в сумі 97 993, 24 грн. по рахунку № НОМЕР_3.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича включити інформацію про ОСОБА_1 до Переліку рахунків, за якими вкладники ПАТ «Банк Михайлівський» мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та подати до Фонду додаткову інформацію про ОСОБА_1, який має право на відшкодування коштів в розмірі 97 993,24 грн. по поточному рахунку № НОМЕР_3, для внесення даних щодо нього до Загального реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 суму судового збору 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак