Справа № 818/1531/18
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 серпня 2018 р. Справа № 818/1531/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Шевченко І.Г.,
за участю секретаря судового засідання - Мельник О.П.,
представника позивача - Мороз Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління адміністративних послуг Роменської міської ради Сумської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Управління адміністративних послуг Роменської міської ради Сумської області (далі відповідач, Управління), треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (далі - треті особи, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) про зобов`язання відповідача зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги мотивував тим, що за адресою АДРЕСА_1 позивач був зареєстрований з 21.07.2007 по 11.03.2015, однак, був вимушений знятись з реєстрації, у зв`язку з укладенням договору дарування на його дружину. В той же час, на даний час, відповідно до п.18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207, не може зареєструвати місце проживання за вказаною адресою, у зв`язку з тим, що неможливо отримати згоду усіх співвласників житлового будинку, оскільки одна із співвласниць померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак, належну їй частку у праві спільної часткової власності ніхто не успадкував. При цьому, інші співвласники будинку не заперечують проти реєстрації місця проживання позивача за вказаною адресою.
Ухвалою суду від 02.05.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за даною позовною заявою, ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 24.05.2018.
Судове засіданні неодноразово відкладалось, у зв`язку з витребуванням доказів у приватного нотаріуса Роменського міського нотаріального округу Проскурні Л.І., які надійшли на вимогу суду 03.07.2018 (а.с.94-96).
В судове засідання, призначене на 23.08.2018, представник відповідача та треті особи , належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не з`явились, надали заяви та відзив, в яких справу просили розглядати в їх відсутності (а.с.98, 60, 52, 63, 56, 68), при цьому, представник відповідача у заяві (а.с.98) зазначив, що при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Треті особи, зокрема, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вказаних заявах проти задоволення позовних вимог не заперечували та просили їх задовольнити в повному обсязі. ОСОБА_6 у своєму відзиві (а.с.68), зазначив, що він проти реєстрації позивача за адресою: АДРЕСА_1 , заперечує, оскільки він не може розпоряджатися 13/100 житлового будинку у повному обсязі, просив врахувати його позицію при прийнятті рішення.
За таких обставин, суд, з урахуванням ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, вважав можливим розгляд справи проводити у відсутності представника відповідача та третіх осіб.
Представник позивача у судовому засіданні просила позов задовольнити з підстав, викладених у позові, відповіді на відзив (а.с.100-101). Зазначила у відповіді на відзив, що спорів з приводу користування усією земельною ділянкою між співвласниками житлового будинку не виникало. Крім того, у даному спорі не вирішується питання щодо поділу земельної ділянки чи з приводу користування земельною ділянкою.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засідання встановлено, що позивач 18.04.2015 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що вбачається з копії паспорту позивача (а.с.7). Фактичне ж місце його проживання: АДРЕСА_3 , за яким зареєстрована його дружина, ОСОБА_2 , що підтверджується поясненнями представника позивача, копією паспорта ОСОБА_2 (а.с.61), копією свідоцтва про шлюб (а.с.11).
Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, який виготовлено станом на 04.01.2012 (а.с.23-25), на будинок АДРЕСА_1 , а також копії договорів дарування та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.13-22), співвласниками будинку АДРЕСА_1 є: ОСОБА_2 (1/4), ОСОБА_5 (1/4), ОСОБА_7 (3/25), ОСОБА_6 (13/100), ОСОБА_4 (13/100) та ОСОБА_3 (3/25).
При цьому, ОСОБА_7 , що є власницею 3/25 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.12) та станом на момент розгляду справи спадкова справа після її смерті не заводилась, що підтверджується листом приватного нотаріуса від 30.06.2018 №684/01-16 (а.с.94) та витягом зі Спадкового реєстру (а.с.95,96) .
В квітні 2018 року позивач разом з дружиною звернувся до відповідача з проханням зареєструвати його місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на що отримав лист від 03.04.2018 №04-13/987, в якому Управління повідомило, що реєстрація можлива лише за наявності згоди всіх співвласників спірного будинку (а.с.26).
Надаючи правову оцінку правовим відносинам, що склались в даному випадку між сторонами, суд виходить з наступного.
У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1, 3 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 №1382-ІV (далі Закон від 11.12.2003 №1382-ІV), громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання (ч.1).
Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку (ч.3).
Як встановлено в судовому засіданні з пояснень представника позивача та це підтверджується листом відповідача від 03.04.2018 №04-13/987 (а.с.26), при звернення до Управління, позивач не мав повного переліку всіх документів, а саме: документів, що підтверджують право на проживання в житлі.
При цьому, правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України, згідно ст. 10 Закону від 11.12.2003 №1382-ІV, відповідно до якої постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207 були затверджені Правила реєстрації місця проживання (далі Правила реєстрації місця проживання), які в свою чергу передбачають випадки надання інших документів, у разі відсутності документів, що підтверджують право на проживання в житлі.
Так, відповідно до п.18 Правил реєстрації місця проживання, для реєстрації місяця проживання особа або її представник подає: 1) заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6, 7 або 8; 2) документ, до якого вносяться відомості про місце проживання; 3)квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу); 4) документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї; право на перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи, - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи за формою згідно з додатком 9, копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджується Мінсоцполітики (для осіб, які перебувають на обліку у цих установах або закладах); проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, - довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини за формою згідно з додатком 10 (для військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби); 5) військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку); 6) заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 11 (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання) (…).
Тобто за приписами як Закону від 11.12.2003 №1382-ІV так і п. 18 Правил реєстрації місця проживання для реєстрації особа повинна надати документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У випадку ж відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї.
В той же час ОСОБА_1 при зверненні до Управління щодо реєстрацію місця проживання не подавав документів, що підтверджують його право на проживання в житлі. Відтак, тільки за згодою власника/співвласників житла можливо було зареєструвати місце проживання позивача у будинку АДРЕСА_1 .
При цьому, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч.1 ст.356 Цивільного кодексу України).
Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч.1 ст.358 Цивільного кодексу України).
Дійсно, станом на момент звернення ОСОБА_1 до відповідача один із співвласників ОСОБА_7 померла (а.с.12) та станом на момент розгляду справи спадкова справа після її смерті не заводилась (а.с.94-96). Разом з тим, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна (ст. 1277 Цивільного кодексу України).
Крім того, ні позивачем, ні відповідачем не було надано жодного доказу, які б підтверджували волевиявлення інших співвласників на здійснення такої реєстрації. В судовому засіданні представник позивача зазначив, що в письмовому вигляді таку згоду при зверненні до відповідача співвласники не надавали, хоча ніхто з них проти такої реєстрації не заперечував.
Вже під час розгляду справи співвласниками спірного будинку, які є третіми особами у справі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 була надана письмова згода на таку реєстрацію. Однак, один з співвласників - ОСОБА_6 проти такої реєстрації заперечував (а.с.68).
Представник позивача у відповіді на відзив наголошувала на тому, що підстави відмови у наданні згоди на реєстрації, викладені ОСОБА_6 , є необґрунтованими, оскільки у даному спорі не вирішується питання щодо поділу земельної ділянки чи з приводу користування земельною ділянкою.
Однак, суд не приймає до уваги вказані доводи, оскільки за приписами чинного законодавства вимагається лише згода співвласника, при цьому підстави, за яких особа може надавати чи не надавати таку згоду не визначено.
За приписами ч.ч.1,2 ст. 9-1 Закону від 11.12.2003 №1382-ІV, п. 23 Правил реєстрації місця проживання орган реєстрації відмовляє в реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію; у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними; для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку, про що приймає рішення про відмову у реєстрації місця проживання особи.
Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини у справі та досліджені докази, суд приходить до висновку, що відмова відповідача у реєстрації позивача за адресою: АДРЕСА_1 була здійснена у відповідності до норм Закону від 11.12.2003 №1382-ІV, Правил реєстрації місця проживання, така відмова відповідає критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.
У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 03.09.2018.

Суддя І.Г. Шевченко