Справа № 2040/6114/18
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 серпня 2018 р. № 2040/6114/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зоркіної Ю.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,61068, ) до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 2 під., 3 пов., м. Харків,61022, ) про визнання дії протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

встановив:

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом та просить суд: визнати протиправним та скасувати Рішення Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова №113 від 11 травня 2018 року щодо відмови в поновленні виплати пенсії ОСОБА_1; зобов'язати Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова розглянути по суті заяву представника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 від 02.05.2018 року про поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що все життя жила та пропрацювала в Україні, у 2000 році виїхала на постійне місце проживання в Державу Ізраїль, в той же час, від громадянства України не відмовилась. Вона звернулись до територіального управління ПФУ про поновлення виплати раніше призначеної пенсії. Проте, відповідач відмовив у поновленні пенсійних виплат через відсутність на те правових підстав. На думку позивачів, такі дії порушують гарантоване їм ст.46 Конституції України право на належний соціальний захист, а також принцип верховенства права, закріплений Конвенцією про захист прав і основних свобод людини.

Ухвалою суду від 31.07.2018 року у справі відкрито спрощене провадження.

Відповідач скористався правом надання відзиву на адміністративний позов, у якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що при винесенні оскаржуваного рішення відповідач діяв у відповідності до приписів п.1.5, 2.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, а отже оскаржуване рішення є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню.

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Позивачка перебуває на обліку в Київському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова та їй була призначена пенсія за віком з 01.12.1993 року. У зв'язку із виїздом позивачки на постійне місце проживання до Ізраїлю в 2000 році виплата пенсії припинена на підставі ст.92 Закону України «Про пенсійне забезпечення». На даний час позивачка постійно проживає в Ізраїлі, має громадянство України.

02.05.2018 року представник позивачки в її інтересах звернувся до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії.

Відповідач рішенням від 11.05.2018 року № 113 відмовив у поновленні позивачці виплати пенсії, з огляду на неподання заяви особисто пенсіонером, неподання паспорту громадянина України, документа з даними про місце проживання громадянина на території України.

Перевіряючи оскаржуване рішення відповідача на відповідність положенням ч.2. ст.2 КАС України суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами. У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

За змістом ст. 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону N 1058-IV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Зазначені положення Закону № 1058-IV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в Рішенні № 25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону № 1058-IV держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, з 07.10.2009 року порядок виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" з урахуванням рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності положень п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування".

Суд зазначає, що відповідно до п.1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім'ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Отже, вказаною нормою передбачено можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником, при цьому, відсутні вказівки на те, що останній повинен звертатися до органу ПФУ особисто та позбавлений можливості надіслати заяву та належні документи поштою.

Суд звертає увагу, що до відповідача звертався представник позивача на підставі нотаріально завіреної довіреності з проставленим апостилем.

Відповідно до п. 1.7 Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Згідно з п. 2.8. Порядку № 22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання.

Документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

З аналізу наведених норм чинного законодавства України вбачається, що поновлення виплати пенсії здійснюються за документами, що є в пенсійній справі. Подання позивачем додаткових документів при поновленні виплати пенсії являється виключно його правом та не створює відповідного обов'язку щодо їх подачі.

Посилання відповідача на п.2.9 Порядку щодо обов'язку пенсіонера пред'явити паспорт при поданні заяви при поновленні пенсійних виплат є безпідставним, оскільки вказаний пункт Порядку регулює звернення особи за пенсією, а не порядок подання ним заяви про її поновлення.

Таким чином, відповідач мав всі необхідні документи, на підставі яких, має прийматися рішення про поновлення виплати пенсії.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про безпідставність відмови Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова у поновленні пенсії позивачці рішенням від 11.05.2018 року з огляду неподання заяви особисто пенсіонером, неподання паспорту громадянина України, документа з даними про місце проживання громадянина на території України та вважає за необхідне обтяжити відповідача обов'язком розглянути по суті заяву представника позивачки від 02.05.2018 року про поновлення виплати пенсії за віком.

Відповідно до ст.ст.7, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У відповідності до ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності винесеного рішення, а отже, вимоги позивачки є такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку визначеному ст. 139 КАС України

Керуючись ст.ст. 14, 243-246, 263, 293, 295-296 КАС України, суд,-

вирішив

Адміністративний позов задовольнити

Визнати протиправним та скасувати Рішення Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова №113 від 11 травня 2018 року щодо відмови в поновленні виплати пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 2 під., 3 пов.,м. Харків,61022, ) розглянути по суті заяву представника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 від 02.05.2018 року про поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1.

Рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду. Скарга може бути подана у порядку ч. 1 ст. 297 КАС України безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду або у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Суддя Ю.В.Зоркіна