Справа № 810/3106/18
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2018 року м. Київ № 810/3106/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради та Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі позивач або ОСОБА_1О.) з позовом до Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради (далі відповідач-1) та Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації (далі відповідач-2), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради щодо відмови листом №2446 від 04.06.2018 в оформленні подання до Київської обласної державної адміністрації про встановлення ОСОБА_1 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі відповідного посвідчення;

- зобов'язати Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради оформити подання до Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації для встановлення ОСОБА_1 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі відповідного посвідчення;

- зобов'язати Департамент соціального захисту населення Київської облдержадміністрації встановити ОСОБА_1 статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видати відповідне посвідчення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він має статус громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю 4-ї категорії, що підтверджується посвідченням громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю з 1986 року категорії 4, а тому у відповідності до положень Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є постраждалим від Чорнобильської катастрофи.

Також, як вказує позивач, згідно з експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 18.12.2017 №7075 захворювання позивача повязане із впливом аварії на ЧАЕС. Крім цього, 26.01.2018 позивачу було встановлено другу групу інвалідності у звязку з захворюванням, повязаним із впливом аварії на ЧАЕС.

Позивач зазначає, що з метою встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі відповідного посвідчення позивач звернулася до Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради з переліком необхідних документів.

Проте, листом від 04.06.2018 №2446 відповідач-1 відмовив позивачу в оформленні подання до Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації про надання статусу потерпілого та виготовлення посвідчення категорії 1, зазначивши в обґрунтування своєї відмови те, що у звязку з прийняттям Закону України Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України №76-VIII від 28.12.2014 було виключено зону посиленого радіоекологічного контролю.

Крім цього у зазначеному листі від 04.06.2018 №2446 відповідач-1 вказав, що причинний звязок захворювання ОСОБА_1 з наслідками Чорнобильської катастрофи було встановлено 26.01.2018, як потерпілої від Чорнобильської катастрофи на підставі посвідчення 4 категорії після набуття чинності Законом №76-VIII від 28.12.2014, тобто за відсутності статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернулась до адміністративного суду, оскільки відповідною довідкою та експертним висновком встановлено причинний зв'язок хвороби позивача із впливом аварії на ЧАЕС, вона проживала та працювала з 1985 року на території зони посиленого радіоекологічного контролю, а отже є всі підстави для направлення Управлінням праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської відповідного подання.

Відповідач-1 позов не визнав та надав суду заперечення на позов, в яких зазначає, що у звязку із прийняттям Закону України Про внесення змін та визнанням такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України №76-VIII від 28.12.2014, який набрав чинності з 01.01.2015, виключено абз. 5 ч.2 ст. 2 Закону України Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме, виключено зону посиленого радіоекологічного контролю, а також виключено статті 2 (визначення категорій зон радіоактивного забруднення) та 23 (компенсації та пільги громадянам, віднесеним до потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4) Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС).

Відповідач-1 звертає увагу, що причинний звязок захворювання та інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи було встановлено позивачу 26.01.2018 як потерпілому від Чорнобильської катастрофи на підставі посвідчення 4 категорії після набрання чинності Законом України Про внесення змін та визнанням такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України №76-VIII від 28.12.2014, тобто за відсутності у позивача статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

Таким чином, з 01.01.2015, на думку відповідача, в Управління праці відсутні законні підстави для видачі посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 із числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4.

Суд зазначає, що відповідач-2 правом подати суду відзив на позовну заяву не скористався. У той же час, представником відповідача-2 подано пояснення по суті заявлених позовних вимог, згідно з якими просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Також відповідач-2 вказує, що статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4 категорії та відповідне посвідчення діє на час постійного проживання або роботи чи постійного навчання у зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Причинний звязок захворювання з наслідками Чорнобильської катастрофи було встановлено позивачу як потерпілому від Чорнобильської катастрофи на підставі посвідчення 4 категорії. При цьому, відповідач-2 звертає увагу, що довідка до акту огляду МСЕК була видана після 01.01.2015.

Разом з цим, як вказує відповідач-2, на підставі Закону України Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів №76-VIII від 28.12.2014 виключено абзац 5 частини 2 статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме, виключено зону посиленого радіоактивного контролю. ОСОБА_2 №76-VIII набрав чинності 01.01.2015.

Таким чином, на думку відповідача-2, з 01.01.2015 позивач не проживає на території посиленого радіоекологічного контролю.

Крім цього, відповідач-2 звертає увагу, що позивачем не надано доказів того, що на момент розгляду справи він постійно проживає або постійно працює чи постійно навчається на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.06.2018 відкрито спрощене провадження у справі № 810/3106/18 без проведення судового засідання.

Відповідно до частини пятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт серії СК №588250, виданий Ірпінським МВ ГУ МВС України в Київській області 4 липня 1997 року (а.с.5-7).

Відповідно до довідки №1230 від 08.06.2018, виданої Комунальним підприємством «Управління житлово-комунального господарства «Ірпінь», ОСОБА_1 з 21.10.1986 до 19.11.1996 мешкала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.29).

Крім цього, згідно з довідкою №54968 від 01.06.2018, виданою виконавчим комітетом Ірпінської міської ради, ОСОБА_1 постійно проживає або постійно працює чи постійно навчається на території зони посиленого радіоекологічного контролю і за станом на 01.01.1993 проживала або відпрацювала у цій зоні не меншу 4 років, а саме, з 21.10.1986 до 19.11.1996 - у м. Ірпінь, та з 24.12.1996 по теперішній час у м. Буча, Київської області (а.с.28).

Відповідно до відомостей про роботу, які містяться у трудовій книжці позивача серії БТ-І №6902023 (а.с.12-13), ОСОБА_1, зокрема:

- з 26.11.1985 прийнята до Ірпінської міської центральної лікарні селища Буча на посаду медсестри лор глазного відділення;

- з 03.06.1986 переведена на посаду медсестри дільничного дитячого психіатра;

- з 01.04.1989 переведена на посаду медсестри денного стаціонару;

- з 01.11.2006 переведена на 0,5 ставки молодшої медичної сестри (кабінетів) Ірпінської міської поліклініки та 0,5 ставки реєстратора медичного денного стаціонару Ірпінської міської поліклініки;

- з 03.09.2007 звільнена за власним бажанням.

10 серпня 1993 року Київська обласна державна адміністрація видала позивачу посвідчення серії В-І №946849 громадянина (громадянки), який (яка) постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю з 1986 року (категорія 4) (а.с.9).

Згідно з експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 18.12.2017 №7075 на засіданні №51 від 07.12.2017 за результатами розгляду звернення позивача та наданої згідно Переліку та зареєстрованої в ЦМЕК 08.11.2017 документації на предмет встановлення причинного зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, встановлено основний діагноз: «ОСОБА_3 щитовидної залози, ст. ІІІ, Т1N1М0, кл.гр.ІІ. Післяопераційний гіпотиреоз». Згідно експертного висновку захворювання ОСОБА_1 пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС (а.с.11).

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК Обласної спеціалізованої МСЕК від 30.01.2018 серії АВ №0770637 позивачу з 26.01.2018 встановлено другу групу інвалідності довічно та зазначено причину інвалідності - захворювання, пов'язане з впливом аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.10).

Судом встановлено, що Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради, розглянувши звернення позивача щодо подання документів на визнання статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи з видачею посвідчення категорії 1, надало відповідь листом № 2446 від 04.06.2018 (а.с.8).

У вищевказаному листі № 2446 від 04.06.2018 відповідач-1 зазначив, що ОСОБА_1 дійсно отримувала посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) №946849, видане 10.08.1993 Київською облдержадміністрацією. Відповідач-1 вказав, що статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4 категорії та відповідне посвідчення діє на час постійного проживання або роботи або постійного навчання у зоні посиленого радіоекологічного контролю.

У той же час, як вказує у листі № 2446 від 04.06.2018 відповідач-1, Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 01.01.2015, виключено абзац пятий частини другої статті 2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 27.02.1991 № 791а-XII, а саме, виключено зону посиленого радіоекологічного контролю. Цим же Законом виключено статтю 2 (визначення категорій зон радіоактивного забруднення) та статтю 23 (компенсації та пільги громадянам, віднесеним до потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4) Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII.

Відповідач-1 у листі № 2446 від 04.06.2018 зазначає, що причинний звязок захворювання з наслідками Чорнобильської катастрофи було встановлено позивачу 26.01.2018 як потерпілій від Чорнобильської катастрофи на підставі посвідчення 4 категорії, після набуття чинності Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", тобто за відсутності статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4 категорії всупереч статті 12 Закону.

При цьому, відповідач-1 звертає увагу, що поновлення розгляду порушеного питання можливе лише за умови внесення відповідних змін до чинного законодавства України.

Не погоджуючись із відмовою відповідача позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Як вже встановлено судом, ОСОБА_1 з 21.10.1986 до 19.11.1996 мешкала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства «Ірпінь» №1230 від 08.06.2018 (а.с.29).

Крім цього, довідкою №54968 від 01.06.2018 виконавчого комітету Ірпінської міської ради передбачено, що ОСОБА_1 постійно проживає або постійно працює чи постійно навчається на території зони посиленого радіоекологічного контролю і за станом на 01.01.1993 проживала або відпрацювала у цій зоні не меншу 4 років, а саме, з 21.10.1986 до 19.11.1996 - у м. Ірпінь, та з 24.12.1996 по теперішній час у м. Буча Київської області (а.с.28).

Також, відповідно до відомостей про роботу, які містяться у трудовій книжці позивача серії БТ-І №6902023 (а.с.12-13), ОСОБА_1, зокрема: з 26.11.1985 була прийнята до Ірпінської міської центральної лікарні селища Буча на посаду медсестри лор глазного відділення; з 03.06.1986 переведена на посаду медсестри дільничного дитячого психіатра; з 01.04.1989 переведена на посаду медсестри денного стаціонару; з 01.11.2006 переведена на 0,5 ставки молодшої медичної сестри (кабінетів) Ірпінської міської поліклініки та 0,5 ставки реєстратора медичного денного стаціонару Ірпінської міської поліклініки; з 03.09.2007 звільнена за власним бажанням.

Відтак, обставини справи свідчать, що позивач з 21.10.1986 до 19.11.1996 мешкала та була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_4, яке постановою Кабінету Міністрів УРСР «Про організацію виконання постанов Верховної ОСОБА_3 Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"» №106 від 23.07.1991 було віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що позивач з 26.11.1985 працювала в Ірпінській міській центральній лікарні селища Буча та з 24.12.1996 по теперішній час мешкає та зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_5, яке постановою Кабінету Міністрів УРСР «Про організацію виконання постанов Верховної ОСОБА_3 Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"» №106 від 23.07.1991 було віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Зважаючи на те, що позивач більше 4 років проживає та працювала у зоні посиленого радіоекологічного контролю, Київською обласною державною адміністрацією 10.08.1993 позивачу було видано посвідчення громадянина (громадянки), який (яка) постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю з 1986 року (категорія 4) серії В-І №946849 (а.с.9).

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, соціального захисту потерпілого населення, визначено Законом УРСР від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - ОСОБА_2 №796-XII, із змінами і доповненнями, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 9 Закону №796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За приписами пункту 4 частини першої статті 11 Закону №796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Зважаючи на те, що позивач постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, і станом на 1 січня 1993 року проживала та працювала у цій зоні не менше чотирьох років, ОСОБА_1, у розумінні Закону №796-XII, безумовно, є потерпілою від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 14 Закону №796-XII для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Частиною першою статті 65 Закону №796-XII встановлено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи регулює Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 (далі - Порядок №51 який був чинним в період виникнення спірних правовідносин).

За визначенням, наведеним у пункті 2 Порядку №51 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 6 Порядку №51 особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Частиною третьою статті 15 Закону №796-XII передбачено, що підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Положення статті 15 Закону №796-XII кореспондують з приписами пункту 10 Порядку №51, відповідно до якого посвідчення видаються особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток N 7).

Отже, особи, які станом на 1 січня 1993 року постійно проживали або працювали на території зони посиленого радіоекологічного контролю понад чотири роки, визнаються потерпілими від Чорнобильської катастрофи та мають право на встановлення пільг і компенсацій, передбачених Законом №796-XII.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 Закону №796-XII, до І категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи належать інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу.

Частиною першою статті 12 Закону №796-XII передбачено, що причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

З 26 січня 2018 року ОСОБА_1 було встановлено довічно 2 групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного із впливом аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісіїсерії АВ №0770637 від 30.01.2018 (а.с.10).

Отже, з матеріалів справи вбачається наявність у позивача всіх юридичних підстав для встановлення статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видачі посвідчення потерпілого 1 категорії, оскільки статтею 14 Закону №796 визначено, що до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії можуть бути віднесені інваліди з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, який встановлений, зокрема, обласною спеціалізованою медико-соціальною експертною комісією.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі №802/1445/17-а (№К/9901/1750/17), яка відповідно до частини пятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України повинна враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Підставою звернення позивача до суду із цим позовом є саме відмова відповідача-1 у направленні документів до Київської обласної державної адміністрації для встановлення позивачу статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі відповідного посвідчення.

Відмовляючи у направленні документів до Київської обласної державної адміністрації для встановлення позивачу статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, відповідач-1 посилається на ОСОБА_2 України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", яким внесено зміни до Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 27.02.1991 № 791а-XII та, зокрема, зону посиленого радіоекологічного контролю, в тому числі місто Буча та місто Ірпінь, виключено з числа зон, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, з приводу чого суд зазначає таке.

Абзацом третім пункту 10 Порядку №51 передбачено, що видача посвідчень провадиться іншим потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також дружині (чоловіку) або опікуну дітей померлого громадянина, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою - ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Отже, до функцій відповідача-1 входить складання та направлення подання до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації на підставі отриманих документів.

Відмовляючи позивачу в оформленні подання для встановлення статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, відповідач-1 діяв з перевищенням своїх повноважень, оскільки в його компетенцію відповідно до чинного законодавства входить лише функція прийняття необхідного пакету документів та підготовка подання до Київської обласної державної адміністрації, яка, у свою чергу, має повноваження приймати рішення щодо надання особі статусу постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС або відмови у такому статусі.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради щодо відмови в оформленні подання до Київської обласної державної адміністрації про встановлення ОСОБА_1 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі відповідного посвідчення, яка викладена у листі №2446 від 04.06.2018.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача-1 оформити та направити відповідне подання до Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації про встановлення ОСОБА_1 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі відповідного посвідчення, суд зазначає таке.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 ОСОБА_3 Міністрів РЄ державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою ОСОБА_3 Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) субєкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Водночас, згідно пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Відповідно до частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобовязати відповідача - субєкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З урахуванням тієї обставини, що оскаржувана відмова відповідача-1 у розглядуваній ситуації не ґрунтується на дискреційних повноваженнях, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача-1 оформити та направити відповідне подання до Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації про надання ОСОБА_1 статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4 з видачею відповідного посвідчення.

При цьому, суд зазначає, що у період розгляду справи судом, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян» від 11 липня 2018 р. № 551, якою, зокрема, затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян.

Суд звертає увагу, що вищевказана постанова Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551 набрала чинності з 25.07.2018.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої пункту 11 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 р. № 551 (далі Порядок №551), посвідчення видаються уповноваженими органами за поданням райдержадміністрацій за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).

Згідно з частиною пятою пункту 11 Порядку №551 рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний строк з дня надходження необхідних документів до уповноважених органів.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації встановити ОСОБА_1 статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видати відповідне посвідчення, суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства, згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтерес юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У цьому контексті, суд звертає увагу позивача, що спірне в рамках даного провадження оформлення та направлення подання до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації ще не здійснено, а отже порушення щодо видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи може мати місце лише у подальшому, тому вимога до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації є передчасною.

Аналогічну позицію закріпив Пленум Вищого адміністративного суду України у своїй постанові №7 від 20 травня 2013 року, зазначивши, що резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов'язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимога позивача про зобов'язання Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації встановити ОСОБА_1 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видати відповідне посвідчення є необґрунтованою, передчасною та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає, що у відповідача-1 були наявні законні підстави для оформлення та направлення подання до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про надання позивачу статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської категорії 1 та видачі відповідного посвідчення.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі, як суб'єктє владних повноважень, належних і достатніх доказів, які б свідчили про правомірність відмови в оформленні та направленні подання до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про надання позивачу статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської категорії 1 та видачі відповідного посвідчення, не надали.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як встановлено судом, позивач відповідно до пункту 9 статті 5 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент звернення до суду) звільнений від сплати судового збору, витрати позивача, пов'язані з залученням свідків та проведенням експертиз також відсутні, отже, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Приймаючи до уваги обставини справи, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача-1, який є суб'єктом владних повноважень, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, з таким розрахунком, щоб суб'єкт владних повноважень мав реальну можливість виконати судове рішення у визначений законом і цим рішенням спосіб з урахуванням об'єктивних обставин.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246, 250, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради щодо відмови в оформленні подання до Київської обласної державної адміністрації про встановлення ОСОБА_1 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі відповідного посвідчення.

3. Зобов'язати Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради оформити подання до Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації для встановлення ОСОБА_1 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі відповідного посвідчення.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Встановити для Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради строк для надання суду звіту про виконання судового рішення 10 днів з дня набрання законної сили судовим рішенням.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Дата складення повного тексту рішення 28.08.2018 р.

Суддя Кушнова А.О.