Справа № 640/17338/17
Суддя: Чередник В. Є.
Дата ухвалення: 2018-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2018 року Київський районний суд м. Харкова
у складі головуючого судді Чередник В.Є.,
за участю секретаря судового засідання Кочеткової М.В.,
Оскільки з фактом порушення митних правил, передбачених ч.3 ст. 470 МК України ОСОБА_3 не погодився, вважав що вона винесена з грубими порушеннями норм матеріального (ст.458 ч.З, ст.470 МК України, ст. 10,11 КУпАП) та процесуального права (ст.486, 489 МК України), а тому повина бути скасована, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 14.11.2017 р. відкрито провадження у справі.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2018 р. вказана адміністративна справа передана судді Чередник В.Є.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 10.07.2018 р. прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на підстави, вказані в позові та відповіді на відзив.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав викладених у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
08.02.2017 р. митним постом "Харків-Центральний" Харківської митниці ДФС уповноваженою особою на роботу з митницею ТОВ "Євро-Диліжанс" ОСОБА_4 подано для здійснення митного контролю та митного оформлення митну декларацію типу ТР81АА № 807100000/2017/004267 для поміщення товару "Сигарети з тютюном (сигарети з фільтром): - portal SILVER - 1500 пачок. Торгівельна марка: немає даних. Виробник: ОАО "Гродненская табачная фабрика "Неман". Країна виробництва: BY (а.с.10).
Відповідно до п. 25 ч. 1 ст. 4 МК України митний режим - комплекс взаємопов'язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 МК України декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно ч. 1 ст. 92 МК України митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України.
Частиною 1 ст. 91 Митного кодексу України визначено, що переміщення товару у митному режимі транзиту здійснюється як прохідний або внутрішній транзит, або каботаж.
Згідно з п. в) п. 2 ч. 2 ст. 91 МК України митний режим транзиту застосовується до товарів, які переміщуються від одного пункту, розташованого на митній території України, до іншого пункту, розташованого на митній території України, у тому числі якщо частина цього переміщення проходить за межами митної території України.
Умови поміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митний режим транзиту визначені статтею 92 МК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 92 МК України для поміщення товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення у митний режим транзиту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна: 1) подати органу доходів і зборів митну декларацію (документ, який відповідно до статті 94 цього Кодексу використовується замість митної декларації), товарно-транспортний документ на перевезення та рахунок-фактуру (інвойс) або інший документ, який визначає вартість товару; 2) у випадках, визначених законодавством, надати органу доходів і зборів дозвільний документ на транзит через митну територію України, який видається відповідними уповноваженими органами; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, забезпечити виконання зобов'язання із сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.
Крім того, згідно зі ст. 93 МК України визначені вимоги до переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митному режимі транзиту, зокрема відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту повинні бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: 1) для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб); 2) для залізничного транспорту - 28 діб; 3) для авіаційного транспорту - 5 діб; 4) для морського та річкового транспорту - 20 діб; 5) для трубопровідного транспорту - 31 доба; 6) для трубопровідного транспорту (з перевантаженням на інші види транспорту) - 90 діб.
Таким чином, скориставшись правом, відповідно до ст. 71 МК України та обравши митний режим транзиту ТОВ "Євро - Диліжанс", зобов'язувалось дотримуватись його умов, визначених ст.ст. 92, 93, 95 МК України.
Оскільки однією з умов перебування товару в митному режимі транзиту є саме доставка його до митниці призначення у строки, встановлені ст. 95 МК України, суд приходить до висновку, що підприємство було зобов'язане виконати вказані умови митного режиму транзиту.
З урахуванням положень п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України митницею за митною декларацією ТР81АА №807100000/2017/004267 від 08.02.2017 р. було встановлено строк доставки до 13.02.2017 р.
Відповідно до ч. 2 ст. 95 МК України до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).
Згідно з електронним повідомленням ТОВ "Євро-Диліжанс" про розміщення на митний склад товарів, поміщених у інші митні режими від 13.02.2017р. на підставі ч. 3 ст. 122 МК України вказаний товар було розміщено для зберігання на митному складі ТОВ "Євро-Диліжанс", встановлений строк перебування товарів на митному складі до 14.05.2017 р. (а.с.12).
Звернення на виконання митних формальностей поза місцем розташування органу доходів і зборів по видачі з митного складу ТОВ "Євро-Диліжанс" товару задекларованого по вищевказаній митній декарації, відповідно до вимог наказу Міндоходів від 16.12.2013 № 804, або на виконання інших митних формальностей до Харківської митниці ДФС не надходили.
Так, відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.
При ввезенні товарів на митну територію України з метою подальшого їх поміщення у відповідний митний режим митний режим транзиту завершується фактичним доставленням товарів до органу доходів і зборів призначення.
Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.
Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 102 МК України для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного ст. 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений ст. 94 цього Кодексу.
Однак, вищевказані вимоги, закріплені в Митному кодексі України позивачем виконані не були.
Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Згідно ч. 2 ст. 459 МК України суб'єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.
Відповідно до ст. 460 МК України, вчинення порушення митних правил передбачених зокрема, статтею 470, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.
Частиною третьою статті 470 МК України встановлено, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Доводи представника позивача на те, що ОСОБА_1 не був обізнаний про скадання протоколу про порушення митних правил, не знав дату, час і місце розгяду оскаржуваної постанови суд відхиляє, оскільки позивач викликався відповідачем для надання пояснень щодо вчиненого правопорушення, що підтверджується копіями листів від 15.06.2017 №3680/20/20-70-20-04, від 12.07.2018 р. №4292/20/20-70-20-04 від 19.07.2017 р. №4498/20/20-70-20-04 (а.с.35-40).
Однак, підтвердження того, що позивач чи його представник зявлялись до митного органу відсутні. Разом з тим, в матеріалах справи не міститься належних доказів, які б підтверджували повідомлення належним чином відповідача про наміри позивача прийняти участь у розгляді справи про порушення митних правил.
Щодо посилань позивача на помилкове застосування митним органом поняття «цигарки», оскільки з поданої позивачем декларації, у графі 31 вказано товар: «Сигарети з тютюном (сигарети з фільтром): - portal SILVER», що не є тотожними поняттями, та, на його думку, свідчить про відсутність обєктивної складової адміністративного правопорушення, то вони є необґрунтованими, оскільки в наявній МД вказано код товару з УКТЗЕД -2402 20 90 20 сигарети з фільтром, а відповідно наданих пояснень до УКТЗЕД, код 2402 20 90 сигарети, цигарки це скрутки тютюну, які можна курити такими, якими вони є і які не належать до категорії сигар або сигарил, тобто представником відповідача вірно зазначено товар, також з цього приводу суд зазначає наступне.
Відповідно до митних декларацій, вказано код товару з УКТЗЕД НОМЕР_1 сигарети з тютюном (сигарети з фільтром), що відповідає розділу 24 - тютюн і промислові замінники тютюну, основних правил інтерпретації УКТЗЕД, що визначені Законом України «Про митний тариф України» від 19.09.2013 року № 584-VII, та не суперечить товарній підкатегорії, вказане дає підстави дійти висновку, що вказані поняття не впливають на суть спору, та не спростовують обовязок своєчасного доставлення товару.
Доводи представника позивача відносно того, що протокол про порушення митних правил винесено з порушенням ст..494 МК України, що позбавило позивача прав, які визначені в ст..498 МК України також не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.
Так, відповідно до ст..494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала. Якщо при складенні протоколу була присутня особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, протокол підписується і цією особою, а за наявності свідків - і свідками. Якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, відмовляється підписати протокол, до протоколу вноситься відповідний запис. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, має право дати пояснення та висловити зауваження щодо змісту протоколу, а також письмово викласти мотиви своєї відмови від підписання протоколу. Власноручно викладені цією особою пояснення додаються до протоколу, про що до протоколу вноситься відповідний запис із зазначенням кількості аркушів, на яких подано такі пояснення. У разі складення протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, розяснюються її права, передбачені статтею 498 цього Кодексу, та повідомляється про можливість припинення провадження у справі про порушення митних правил шляхом компромісу, про що до протоколу вноситься відмітка, яка підписується цією особою. У разі потреби в протоколі зазначаються також місце, дата і час розгляду справи про порушення митних правил. Протокол складається у двох примірниках, один з яких вручається під розписку особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил. У разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, одержати примірник протоколу до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою органу доходів і зборів, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого зазначений примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митниці адресою (місце проживання або фактичного перебування). Протокол вважається врученим навіть у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею адресою або місце проживання чи фактичного перебування, назване нею, є недостовірним.
Із вказаних положень Закону не вбачається обовязок митниці скадати протокол виключно за участі особи, відносно якої він складається.
Статтею 498 МК України визначено, що особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.
Судом зазначалось, що ОСОБА_1 неодноразово викликався до Харківської митниці ДФС, однак жодного разу до митниці не з'явився, пояснень або клопотань про перенесення розгляду справи не надавав. Отже, ОСОБА_1 не скористався процесуальними правами, передбаченими ст. 494 МК України.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно до ст..242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 129 Конституції України, ст. 2, 4, 5, 19, 20, 77, 241-246, 250, 255, 268, 286, 295 КАС України, ст.4, 71, 90-93, 95, 102, 458-460, 470, 494, 498 МК України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Харківської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил відмовити.
Відповідно ч.2 ст.271 КАС України копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.
Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного адміністративного суду.
Позивач ОСОБА_1, паспорт серії МН №540849 виданий Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 08.01.2003 р., ІПН НОМЕР_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Повне судове рішення складено 30.08.2018 р.

Суддя Чередник В.Є.