Справа № 759/17907/17
Суддя: Величко Т. О.
Дата ухвалення: 2018-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/17907/17

пр. № 2-а/759/164/18

23 серпня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва у складі суду: суддя Величко Т.О. при секретарі: Забела А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними, стягнення компенсації за втрату частини доходу у зв"язку з порушенням строків їх виплати,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними, стягнення компенсації за втрату частини доходу у зв"язку з порушенням строків їх виплати.

Позивач обгрунтовує свої позовні вимоги тим, що перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві і отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №2262-ХІІ (далі Закон 2262-ХІІ).

Позивач зазначив, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в частині відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії у зв'язку із збільшенням грошового забезпечення військовослужбовців та зобов'язано відповідача провести перерахунок пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 25.05.2012 № 21/3/2-1647/2626, наданої Фінансово- економічним управлянням Служби безпеки України та здійснити відповідні виплати з 26 червня 2013 року. Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, виконуючи вищезазначене рішення суду проведено перерахунок пенсії та в червні 2014 року нарахована сума заборгованості в розмірі 29 759,91 грн. (двадцять дев'ять тисяч сімсот п'ятдесят дев'ять грн. 91 коп.), виплата якої здійснена в лютому 2017 року. У вимозі нарахування компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати відповідно до статті 55 Закону № 2262-ХІІ та Закону України № 2050-ІІІ від 19 жовтня 2000 року "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон № 2050 - III) Головним управлінням ПФУ в місті Києві листом від 14.11.2017 року відмовлено.

Позивач зазначив, що Законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції Україниі складається з цього Закону, ЗаконуУкраїни"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів (стаття 1Закону № 2262-ХІІ).За визначеннями, наведеними в статті 1 Закону України «Прозагальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсійні виплати - це грошові виплати в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, що здійснюються у вигляді пенсії, довічної пенсії; пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного забезпечення.Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовано Законом № 2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати, прийнятим для реалізації згаданого Закону та затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.За статтею 1 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).Статті 2, 3 Закону № 2050-ІІІ встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, - один і більше календарних місяців, та визначає поняття «доходи» - доходи громадян, які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення), а також порядок обчислення суми компенсації.Частиною 2 статті 2 Закону № 2050-ІІІ визначено, що під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.У розумінні Закону № 2050-ІІІ (стаття 2) пенсія є доходом громадянина, вона не носить разового характеру навіть у випадку її присудження за рішенням суду. При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування; самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.Наведений висновок узгоджується з правової позицією Верховного Суду України при розгляді заяв про перегляд судових рішень з мотивів неоднакового застосування норм матеріального права судом касаційної інстанції у справах подібних правовідносин, висвітлений у Постанові ВСУ від 18 листопада 2014 року у справі № 21-518а14.Пункти 1, 2 Порядку відтворюють положення Закону № 2050-ІИ і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.У пункті 4 Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням.Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов'язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Позивач зазначив, що використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ та пункті 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов'язкова складова обчислення компенсації- невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.Даний підхід до розуміння зазначених норм права Верховний Суд України висловив у постанові від 11 липня 2017 року (справа № 2а- 1102/09/2670).Верховний Суд України у вказаній постанові при скасуванні судових рішень в частині відмови у стягненні компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати визначив порядок вирішення подібних спірних правовідносин, якій є слушним при розгляді даного спору: вимоги про стягнення компенсації за втрачену частину заробітної плати за час вимушеного прогулу, нарахованої відповідно до рішення суду потребують дослідження документів та інших фактичних обставин, необхідних для встановлення як права на компенсацію, так і обчислення її конкретного розміру.Враховуючи, вищенаведені правові висновки Верховного Суду України, право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені. Тобто, право позивача на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати виникає з моменту порушених прав встановленого судом.

Позивач вказуваву, що Постановою суду визнано протиправними дії ГУ ПФУ в місті Києві при обчисленні його пенсійного забезпечення, а несвоєчасна виплата заборгованої суми пенсії визначає моє право на виплату компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

Позивач зазначив, що при обґрунтуванні відмови у нарахуванні компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати, посадова особа ГУ ПФУ в м. Києві застосовує визначення - "доходи громадян ", наведене Методикою обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальних допомог, затвердженого Міністерством юстиції України 07.02.2002 р. за №112/6400.Застосування даного нормативного акту є помилковим, оскільки за своєю суті призначена для обчислення сукупного доходу сімей (одержувачів) для всіх видів соціальної допомоги і застосовується при визначенні їх право на соціальну допомогу та розрахунку її розміру.Відповідно до пункту 4 Постанови № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.Для визначення розміру компенсації необхідно здійснити окремі розрахунки за кожний період невиплати грошового доходу (наприклад з 01.06.2013 р. по 06.02.2017 р.; з 01.07.2013 р. по 06.02.2017 р.; з 01.08.2013 по 06.02.2017 р.).

Позивач зазначив, що Індекс споживчих цін за період з 26.06.2013 року по 30.06.2014 року невиплати пенсії (величина приросту споживчих цін) на виконання Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року: за червень 2013 року (період з липня 2013 року по січень 2017 р. включно): х 0,999 х 0,993 х 1,00 х 1,004 х 1,002 х 1.005 х 1,249 х 1,433 х 1,124 х 1,011 = 2,04; за липень 2013 року (період з серпня 2013 року по січень 2017 р. включно): 0,993 х 1,00 х 1,004 х 1,002 х 1.005 х 1,249 х 1,433 х 1,124 х 1,011 =2,042; за серпень 2013 року (період з вересня 2013 року по січень 2017 р. включно): 1,00 х 1,004 х 1,002х 1.005 х 1,249 х 1,433 х 1,124 х 1,011 =2,056; за вересень 2013 року (період з жовтня 2013 року по січень 2017 р. включно): 1,004 х 1,002 х 1.005 х 1,249 х 1,433 х 1,124 х 1,011 =2,056; за жовтень 2013 року (період з листопада 2013 року по січень 2017 р. включно): 1,002 х 1.005 х 1,249 х 1,433 х 1,124 х 1,011 = 2,048за листопад 2013 року (період з грудня 2013 року по січень 2017 р. включно): 1,005 х 1,249x1,433x 1,124x 1,011 =2,044; за грудень 2013 року (період з січня 2014 року по січень 2017 р. включно): 1,249 х 1,433 х 1,124 х 1,011 = 2,034; за січень 2014 року (період з лютого 2014 року по січень 2017 р. включно): 1,006 х 1,022 х 1,033 х 1,038 х 1,01 х 1,004 х 1,008 х 1,029 х 1,024 х 1,019 х 1,03 х 1,433 х 1,124 х 1,011 = 2,029; за лютий 2014 року (період з березня 2014 року по січень 2017 р. включно): 1,022 х 1,033 х 1,038 х 1,01 х 1,004 х 1,008 х 1,029 х 1,024 х 1,019 х 1,03 х1,433х 1,124 х 1,011 =2,018; за березень 2014 року (період з квітня 2014 року по січень 2017 р. включно): 1,033 х 1,038 х 1,01 х 1,004 х 1,008 х 1,029 х 1,024 х 1,019 х 1,03 х 1,433 х 1,124 х 1,011 = 1,974; за квітень 2014 року (період з травня 2014 року по січень 2017 р. включно): 1,038 х 1,01 х 1,004 х 1,008 х 1,029 х 1,024 х 1,019 х 1,03 х 1,433 х 1,124 х 1,011 = 1,974; за травень 2014 року (період з червня 2014 року по січень 2017 р. включно): 1,01 х 1,004 х 1,008 х 1,029 х 1,024 х 1,019 х 1,03 х1,433 х 1,124 х 1,011 = 1,84; за червень 2014 року (період з липня 2014 року по січень 2017 р. включно): х 1,004 х 1,008 х 1,029 х 1,024 х 1,019 х 1,03 х 1,433 х 1,124 х 1,011 = 1,822. Сума компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заборгованої суми пенсії становить 29 465,57 грн. (двадцять дев'ять тисяч чотириста шістдесят п'ять гри. 57 коп.).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.11.2017 року відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просил суд позов задовольнити.

Відповідач належним чином повідомлений у судове засідання уповноваженого представника не направив, відзив на позовну заяву не подав, а тому суд вважає за можливе проводити судове засідання за його відсутності. Позивач проти цього не заперчував.

Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, встановив наступне.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчиненнядії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2017 року визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в частині відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії у зв'язку із збільшенням грошового забезпечення військовослужбовців та зобов'язано відповідача провести перерахунок пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 25.05.2012 № 21/3/2-1647/2626, наданої Фінансово- економічним управлянням Служби безпеки України та здійснити відповідні виплати з 26 червня 2013 року (а.с.10-12).В обгрунтування заявлних позовних вимог позивач вказує, що відповідач не виконав вказане рішення суду, у звязку із чим позивач звернувся до відповідача із заявою від 28.10.2017 року ( а.с.13) про виплату компенсації за несвоєчасну виплату нарахованої пенсії згідно вказаного рішення суду.

Відповідно до ст. 72КАС Україн доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.2. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.74КАС України допустимість доказів Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.76КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 77КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Позивач в обгрунтування заявлених позовних вимог надав суду копію розрахунку пенсії від 04.06.2014 року ( а.с.15), надав відповідь відповідача ( а.с.14), який відмовив у виплаті компенсації за втрату частни доходу у зв"язку з виплатою доходів громадян.

У постанові ВСУ від 11.07.2017 у справі № 21-2003а16 ВСУ роз'яснив, що Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов'язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.ВСУ зауважив, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.Використане у статті 3 Закону та пункті 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов'язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення (постанова ВСУ від 11.07.2017 у справі № 21-2003а16).

Згідно листа відповідача ( а.с.14) від 14.11.2017 року №27295/03/М-2603 не вбачається порушення строку виплати пенсії за рішенням суду, на які б посилвся відповідач та посилання на постанову Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2017 року.

Судом встановлено, що позивач не надав суду докази, як на підставу заявлених позовних вимог на які посилався у позовній заяві, а саме про порушення строків виконання рішення суду, оскільки розрахунок складено 04.06.2014 року ( а.с.15) про дату отримання ним грошових коштів на виконання Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2017 року та про їх розмір згідно розрахунку ( а.с.15), з яких суд міг перевірити строк не виконання судового рішення та розмір компенсації, а тому позивч не довів належними та допустими доказами обгрунтування позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 41 Конституції України, ст. ст. 2, 73, 77, 241-247, 257-263, 295, 297 КАС,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними, стягнення компенсації за втрату частини доходу у зв"язку з порушенням строків їх виплат - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляцйного адміністративного суду протягом 30 днів з часу проголошення.

Суддя Т.О. Величко