Справа № 0440/5773/18
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
05 вересня 2018 р.Справа №0440/5773/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Юхно І.В., розглянувши заяву державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» про забезпечення позову в адміністративній справі за адміністративним позовом державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови,-
30 липня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов за позовом державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати:
- Постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 11.04.2018 року №17/4.3-5/173, керуючись ст.259 КЗпПУ, ст.53 ЗУ «Про зайнятість населення», ч.3 ст.34 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», п.8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013 року №509 та на підставі абз.7 ч.2 ст.265 КЗпПУ було накладено штраф в розмірі 372 300,00 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2018 року адміністративний позов державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» було залишено без руху у зв'язку з недотриманням вимог статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано позивачу протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2018 року позовну заяву прийнято до провадження, відкрито загальне позовне провадження у справі та справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні 14 вересня 2018 року о 14:00 год.
31 серпня 2018 року до суду надійшла заява державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» про забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови про накладення штрафу уповноваженими особами №17/4.3-5/173 від 11 квітня 2018 року, відповідно до якої заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Корольовим К.В. на підставі акту про неможливість проведення інспекційного відвідування від 20 березня 2018 року №17/4.3-5 на державну установу «Солонянська виправна колонія (№21)» на підставі ст.259, ст.53 ЗУ «Про зайнятість населення», ч.3 ст.34 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», п.8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013 року №509, абз.7 ч.2 ст.265 КЗпП України накладено штраф у розмірі 372 300 гривень до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі за позовом державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови №17/4.3-5/173 від 11 квітня 2018 року.
У період з 20 серпня 2018 року до 04 вересня 2018 року включно суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Юхно І.В. не здійснювала судочинство у зв'язку з перебуванням у щорічній відпустці, у зв'язку з чим матеріали заяви державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» відповідно до реєстру передачі справ судді від 31.08.2018 року №2895/18 отримані головуючим суддею Юхно І.В. 05 вересня 2018 року.
З матеріалів заяви про забезпечення судом встановлено, що в обґрунтування вказаної заяви заявник посилається на те, що постановою №17/4.3-5/173 від 11 квітня 2018 року на державну установу «Солонянська виправна колонія (№21)» накладено штраф в розмірі 372 300,00 грн. Постанова набирає законної сили з 11.04.2018 року. Строк постанови до виконання до 11.07.2018 року. 23 серпня 2018 року заявнику стало відомо про винесення начальником відділу Солонянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Більчуком Олександром Андрійовичем постанови про відкриття виконавчого провадження №57071034. Враховуючи те, що подання адміністративного позову не зупиняє дію оскаржуваної постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, а також те, що зазначена постанова є виконавчим документом і пред'являється до виконання органам державної виконавчої служби протягом трьох місяців з наступного дня після набрання законної сили постанови, позивач вбачає очевидну небезпеку заподіяння шкоди своїм правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, оскільки в разі подання Головним управління Держпраці постанови №17/4.3-5/173 від 11 квітня 2018 року до Державної виконавчої служби для примусового виконання, на рахунки позивача буде накладено арешт та стягнуто виконавчий збір.
За положеннями частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Відповідно до приписів частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з частиною другою вказаної статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.
Частиною другою вказаної статті передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Поряд із цим, суд зазначає, що згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.
При цьому, частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд звертає увагу, що обов'язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.
З наданих до матеріалів заяви доказів вбачається, що 23 серпня 2018 року постановою Солонянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження №57071034 з примусового виконання постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 11 квітня 2018 року №17/4.3-5/173 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на суму 372 300,00 грн. на державну установу «Солонянська виправна колонія (№21)».
Пунктом 10 Порядку накладання штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 (далі - Порядок №509) визначено, що постанова про накладення штрафу може бути оскаржена у судовому порядку.
Згідно з пунктом 11 Порядку №509 не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються, зокрема, органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Отже, постанови органів Держпраці про накладення штрафів є самостійними виконавчими документами і можуть бути пред'явлені до виконання до органів державної виконавчої служби в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».
Суд звертає увагу, що чинним законодавством не передбачено зупинення дії та виконання постанов органів Держпраці про накладення штрафів у разі оскарження таких постанов у судовому порядку.
Частиною першою статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» визначені підставі зупинення виконавчих дій, пунктом 1 якої передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
Згідно з положеннями частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:
1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;
2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;
3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;
4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;
5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Предметом розгляду справи у межах даного провадження є саме правомірність прийняття Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області постанови від 11 квітня 2018 року №17/4.3-5/173 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на суму 372 300,00 грн.
Матеріалами заяви підтверджується наявність відкритого виконавчого провадження на підставі оскаржуваного рішення, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що на даний час існує реальна можливість здійснення державним виконавцем заходів примусового виконання оскаржуваної постанови.
Таким чином, у разі визнання протиправною оскаржуваної постанови і задоволення позовних вимог, позивачу доведеться докласти зусиль і витрат, що відновити свої права та повернути своє майно (кошти), на які може бути звернуто стягнення. Отже, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду.
Оскільки, правомірність оскаржуваного постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області підлягає дослідженню лише під час судового розгляду адміністративної справи, суд вважає, що заходи забезпечення адміністративного позову, про які у своїй заяві просить позивач, відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі.
При цьому, суд звертає увагу, що вжиття заходів забезпечення позову за заявою позивача не є вирішенням публічного-правового спору по суті без фактичного його розгляду судом. Зупинення дії оскаржуваної постанови не скасовує її чинність, ніяк не змінює обсягу прав та обов'язків сторін у спорі, а лише тимчасово забороняє застосування передбачених нею заходів до вирішення спору в даній справі.
Додатково, суд зазначає, що зупинення дії оскаржуваної постанови, не призведе до негативних наслідків та не завдасть шкоди будь-яким іншим зацікавленим особам, що відповідає вимогам частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України. Натомість, вжиття заходів забезпечення позову, захистить майнові права позивача до прийняття судом рішення по суті заявлених вимог.
Таким чином, розглянувши подану позивачем заяву про забезпечення адміністративного позову, зважаючи на фактичні обставини справи, виходячи із пов'язаності заходів забезпечення позову з його предметом, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 150-154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Заяву державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» про забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі за позовом державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.
Зупинити дію постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими особами №17/4.3-5/173 від 11 квітня 2018 року, відповідно до якої заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Корольовим К.В. на підставі акту про неможливість проведення інспекційного відвідування від 20 березня 2018 року №17/4.3-5 відповідно до статті 259 Кодексу законів про працю України, статті 53 Закону України «Про зайнятість населення», частини третьої статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пункту 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509, та на підставі абзацу 7 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України на державну установу «Солонянська виправна колонія (№21)» накладено штраф у розмірі 372 300 гривень до набрання законної сили рішенням по суті у справі №804/5773/18.
Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Стягувач: державна установа «Солонянська виправна колонія (№21)»; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 08562921; адреса: 52406, Дніпропетровська область, Солонянський район, селище Аполлонівка, Військове Містечко, буд.37.

Боржник: Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 39788766; адреса: 49050, м. Дніпро, вул. Казакова, буд.3.

Строк пред'явлення до виконання: до 06 вересня 2021 року.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Юхно