Справа № 0340/1279/18
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2018-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2018 року ЛуцькСправа № 0340/1279/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання Шевчику Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі ГУ ДФС у Волинській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.03.2018 року №0027949/1303-0305.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДФС у Волинській області 12.03.2018 року прийнято податкове повідомлення-рішення №0027949/1303-0305, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік у розмірі 3 232 грн.

Зазначає, що податкове повідомлення-рішення було надіслано без обовязкового розрахунку податкового зобовязання та без посилання на відповідне рішення Ківерцівської міської ради.

Разом з тим, вважає, що воно прийняте з порушенням процедури його прийняття, набрання чинності, встановлення податкового періоду, та «Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків».

А відтак, просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.03.2018 року №0027949/1303-0305.

В судове засіданні позивач не прибула, в позовній заяві просила розглянути справу без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, 31.08.2018 року подав заяву, просив розгляд справи проводити без його участі, проти позову заперечив.

Відповідно до частини першої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає, враховуючи наступне.

Частина 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси і просити про їх захист.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок, А-1, загальною площею 322,0 кв.м., житлова площа 76,7 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Ківерці, вул. Наливайка, 11а, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.01.2012 року.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким викладено в новій редакції статтю 266 Податкового кодексу України «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки».

Так, рішенням Ківерцівської міської ради «Про встановлення податку на майно, відмінне від земельного податку» від 30 січня 2015 року № 48/2 встановлено ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

12 лютого 2016 року Ківерцівською міською радою прийнято рішення «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території міста Ківерці» № 5/5, яким затверджено Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. При цьому, рішення Ківерцівської міської ради від 30 січня 2015 року № 48/2 «Про встановлення податку на майно, відмінне від земельного податку» та «Положення про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в м. Ківерці» вважати таким, що втратив чинність.

Відповідно до Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території м. Ківерці встановлена ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для об'єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, у розмірі 1 (одного) відсотка від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м. бази оподаткування.

ГУ ДФС у Волинській області 12.03.2018 року прийнято податкове повідомлення-рішення №0027949/1303-0305, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік у розмірі 3 232 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки належить до місцевих податків, особливості введення якого передбачені ст.12 Податкового кодексу України (далі- ПК України).

У відповідності до п.п.8.1, 8.3 ст.8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених вказаним Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно з пп.10.1.1 п.10.1 ст.10 ПК України до місцевих податків належить податок на майно, який в силу ст.265 ПК України складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до п.10.3 ст.10 ПК України місцеві ради в межах повноважень, визначених вказаним Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Підпунктами 12.3.1, 12.3.2 п.12.3 ст.12 ПК України визначено, що сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному вказаним Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 вказаного Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII вказаного Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

ОСОБА_2 України з 01.01.2015 року набрали чинності зміни до Податкового кодексу України, внесені ОСОБА_2 України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року № 71-VІП.

ОСОБА_2 №71-VIII, зокрема, викладено в новій редакції статтю 266 ПК України, яка визначає порядок та умови сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до п.п.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

У п.п.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до ст.266 ПК України - базою оподаткування є загальна площа обєкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. Підпунктом 266.3.2. п.266.3 ст.266 ПК України - база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом па підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Нормами ПК України, встановлені пільги зі сплати вищезазначеного податку, зокрема відповідно до п.п.266.4.1 п.266.4 ст.266 ПК України - база оподаткування об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів.

Відповідно до підпункту 266.5.1 п.266.5 ст.266 Податкового кодексу України - ставки

податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що нё перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Рішенням Ківерцівської міської ради №5/5 від 12.02.2016 року, затверджено Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки).

Відповідно до пп.2.5.1 п.2.5 ст.2 Положення Про встановлення податку на нерухоме майно відмінне від земельного податку в Ківерцівській міській раді, що є додатком до рішення міської ради від 12.02.2016 року №5/5 ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для обєктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, у розмірі 1 (одного) відсотка від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Пунктом 3 розд. II «Прикінцеві та перехідні положення» ОСОБА_2 України від 20 грудня 2016 року №1791-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» (далі - Закон №1791) установлено, що з 1 січня 2017 року до прийняття відповідним органом місцевого самоврядування рішення про встановлення ставок місцевих податків і зборів на 2017 рік відповідно до ОСОБА_2 №1791, встановлені таким органом місцевого самоврядування ставки, зокрема податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, застосовуються з коефіцієнтом 0,5.

В 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання ОСОБА_2 №1791, не застосовуються вимоги пп. 4.1.9 п. 4.1 та п. 4.5 ст. 4, пп. 12.3.4 п. 12.3, пп. 12.4.3 п. 12.4 та п. 12.5 ст. 12 ПКУ та ОСОБА_2 України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» (п. 4 розд. II «Прикінцеві та перехідні положення» ОСОБА_2 №1791).

Як встановлено судом ОСОБА_1 має у власності житловий будинок в м. Ківерці загальною площею 322 кв.м.

Пільга з податку для будинків згідно п.б) ст.264.1 ст.264 ПКУ-120 кв.м.

Крім того, як встановлено судом при розрахунку цього податку за 2017 рік, відповідач зменшив базу оподаткування не на 160 кв. метрів, як це передбачено Рішенням №5/5, а на 120 кв. метрів, у відповідності до ст. 266 п. 266.4. пп. «б» ПК України, при цьому відповідач виходив з того, що ОСОБА_2 України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 року був виключений абз. 6 пп. 266.4.1. п. 266.4. ст. 266 ПК України, який надавав право органам місцевого самоврядування збільшувати загальну площу житлових будинків, яка не включається до бази оподаткування, відповідно тому у 2017 році позивач не мала права на пільги, передбачені Рішенням №5/5.

Ставка податку по м. Ківерці - 1% від мінімальної заробітної плати на 2017 рік (3200 грн.) - 1% = 32,00 грн.

322 - 120 = 202 м/кв - площа що підлягає оподаткуванню.

Ставка податку встановлена п.2.5.1 Положення, затвердженого рішенням Ківерцівської міської ради №5/5 від 12.02.2016 року (один відсоток мінімальної заробітної плати на 1 січня звітного 2017 року (мінімальна зарплата 3200,00 грн /100 х 1% =32,00 грн. ставка на 1 м/кв).

ОСОБА_2 України від 20 грудня 2016 року №1791-УІП змінено ставку на 2017 рік.

Установлено, що з 1 січня 2017 року до прийняття відповідним органом місцевого самоврядування рішення про встановлення ставок місцевих податків і зборів на 2017 рік відповідно до цього ОСОБА_2, встановлені таким органом місцевого самоврядування ставки єдиного податку для платників першої групи, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та збору за місця для паркування транспортних засобів застосовуються з коефіцієнтом 0,5.

32,00 грн. / 0,5 = 16,00 грн. за м/кв на 2017 рік.

202 м/кв - площа що підлягає оподаткуванню.

16,00 грн. м/кв. ставка на 2017 рік.

202 м/кв. х 16,00 грн. = 3 232 грн.

Отже контролюючим органом вірно розраховано та прийнято податкове повідомлення-рішення №0027949/1303-0315 від 12.03.2018 року, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік у розмірі 3 232 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем в судовому засіданні доведений факт правомірності прийнятого ним податкового повідомлення - рішення №0027949/1303-0315 від 12.03.2018 року, у зв'язку з чим позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відтак, з наведених вище підстав у задоволенні позову слід відмовити.

Крім того, суд вважає за необхідне відмітити, що ОСОБА_1 вже оскаржувала аналогічне рішення ДФС тільки по даному податку за 2016 рік. Постановою Волинського окружного адміністративного суду в справі №803/1938/17 від 23.02.2018 року, яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2018 року було скасовано вказане податкове повідомлення-рішення. Підставою скасування рішення податкового органу стало рішення місцевої ради стосовно податку на нерухоме майно,, яке не могло бути застосовано в 2016 році у звязку з його офіційним оприлюдненням в цьому періоді, а бути застосованим не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим. Однак для скасування нарахованого відповідачем податку за 2017 рік така норма права не може бути застосована.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії субєкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом не підтвердилися обставини щодо порушення відповідачем прав, свобод та інтересів позивача, а позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження позовних вимог.

Таким чином, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_3 Костюкевич

Повне рішення суду складено 05.09.2018 року.