Справа № 0340/1338/18
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року ЛуцькСправа № 0340/1338/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

ВСТАНОВИВ:

Волинське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі позивач) звернулося з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач, ФОП ОСОБА_1 Є.) про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч вимогам частини першої статті 19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні відповідачем у 2017 році не забезпечено норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів в кількості 1 особи. Сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів становить 20882,78 грн., яка відповідачем в добровільному порядку не сплачена. За несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій відповідачу нарахована пеня у сумі 1065,05 грн., яку позивач просить стягнути з ФОП ОСОБА_1 із сумою адміністративно-господарських санкцій в примусовому порядку.

Ухвалою суду від 16.07.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в даній справі та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Копія ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі від 16.07.2018 року була надіслана відповідачу рекомендованою кореспонденцією за адресою реєстрації місця проживання відповідача, зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте поштове відправлення повернулося 25.07.2018 року на адресу суду із відміткою відділення поштового звязку інші причини, що не дали змоги виконати обовязки щодо пересилання поштового відправлення, тобто, не була вручена відповідачу з незалежних від суду причин, а тому необхідно вважати, що така копія ухвали вручена належним чином.

Відповідач відзив на позов не подав.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 05.06.2013 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.07.2018 року № (а.с.17-18).

Згідно з частинами першою та другою статті 19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні від 21.03.1991 року №875-ХІІ (далі Закон №875-ХІІ, в редакції станом на 01.01.2017 року) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Частиною першою статті 20 Закону №875-ХІІ визначено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Відповідно до частин першої та третьої статті 18 Закону №875-ХІІ забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 18-1 Закону № 875-ХІІ пошук підходящої роботи для осіб з інвалідністю здійснює державна служба зайнятості.

Отже, обовязки роботодавців стосовно забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування полягають:

- у виділенні та створенні робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальних робочих місць;

- у створенні для них умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації;

- у забезпеченні інших соціально-економічних гарантій, передбачених чинним законодавством;

- у наданні державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування інвалідів;

- у звітуванні Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року №70, звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом. Інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.02.2018 року за вхідним №971 відповідач подав до відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт форми №10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік, у якому відображено, що середньооблікова чисельність працюючих у 2017 році у відповідача фактично складала 9 чоловік, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, становила 0 осіб. При цьому, кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, повинна складати 1 особу. Фонд оплати праці штатних працівників відповідача у 2017 році становив 375,89 тис. грн. (а.с.11).

14.06.2018 року за вих. № 90/19-286 Волинське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів направило ФОП ОСОБА_1 претензію щодо добровільної сплати адміністративно-господарських санкцій та пені (а.с.12), яка залишена відповідачем без відповіді.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 50 Закону України Про зайнятість населення роботодавці зобовязані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Пунктом 5 Порядку подання форми звітності №3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії), затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 року №316, визначено, що Форма N 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Отже, своєчасно та в повному обсязі надавши інформацію про попит на вакансії роботодавець, фактично вживає усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих осіб з інвалідністю в установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 26.06.2018 року (справа № 806/1386/17) та в силу приписів частини пятої статті 242 КАС України враховується при вирішенні цієї справи.

Разом з тим, відповідач не надав суду доказів того, що на початку 2017 року він здійснив належне інформування центру зайнятості про вакантне у нього робоче місце для особи з інвалідністю. Заходи, спрямовані на працевлаштування інваліда, ФОП ОСОБА_1 у 2017 році не вжив. Зазначене також підтверджується листом Волинського обласного центру зайнятості від 23.08.2018 року №2327/04 (а.с.26), з якого слідує, що впродовж 2016 року ФОП ОСОБА_1 до Нововолинського міського центру зайнятості з інформацією про попит на робочу силу (вакансії) не звертався, у 2017 році ФОП ОСОБА_1 подав звітність за формою № 3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії) 20.02.2017 року та 04.08.2017 року (а.с.27-29). З приводу працевлаштування саме осіб з інвалідністю у 2017 році ФОП ОСОБА_1 не звертався. До ФОП ОСОБА_1 для працевлаштування особи з інвалідністю у 2017 році не направлялись.

Відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Судом встановлено, що відповідач не вжив всіх необхідних заходів для недопущення порушень вимог Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні при здійсненні господарської діяльності, оскільки, створивши робоче місце для осіб з інвалідністю, ФОП ОСОБА_1 своєчасно не поінформував територіальний орган зайнятості про наявне вакантне місце для працевлаштування інвалідів.

Враховуючи, що ФОП ОСОБА_1 у 2017 році не виконав вимоги Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні в частині вжиття своєчасних заходів, спрямованих на працевлаштування осіб з інвалідністю, тому суд приходить до висновку, що нараховані адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу з працевлаштування осіб з інвалідністю в сумі 20882,78 грн. та пеня в сумі 1065,05 грн. підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (45400, Волинська область, місто Нововолинськ, 15 мікрорайонАДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави в особі Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (43008, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Писаревського, будинок 3А, ) суму адміністративно-господарських санкцій та пені в загальному розмірі 21947,83 грн. (двадцять одна тисяча девятсот сорок сім гривень 83 коп.) в дохід Державного бюджету України на рахунки, відкриті в Державній казначейській службі України (УК у м.Нововолинськ/м. Нововолинськ, 50070000, код ЄДРПОУ отримувача 37950540, номер рахунку 3005, МФО 899998, банк отримувача Казначейство України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_2 Андрусенко