Справа № 824/335/18-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 р. м. Чернівці Справа № 824/335/18-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення.

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням листа Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 15.01.2018 р. №К64/ФОП/24-13-40-02-11 "Про уточнення рішення про застосування фінансових санкцій", просить визнати протиправним та скасувати рішення №000003 про застосування фінансових санкцій у сумі 13668,84 грн. винесене Головним управлінням ДФС у Чернівецькій області від 09.01.2017 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване рішення є неправомірним, неспівставним з вчиненим правопорушенням та таким, що підлягає скасуванню.

Вважає, що він не порушував вимоги ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», оскільки цигарки «Пріма люкс № 8» реалізовано по ціні 23,50 грн, яка не перевищує максимальну роздрібну ціну. Вказував, що цигарки реалізовано по такій ціні, оскільки фактична роздрібна ціна даних цигарок становить 23,499 грн, що виходячи з загальних правил заокруглень становить 23,50 грн.

Головне управління ДФС в Чернівецькій області (далі - відповідач) подало до суду відзив на адміністративний позов, відповідно до змісту якого вказувало, що спірне рішення прийняте відповідачем на підставі, у спосіб та в межах повноважень, передбачених законодавством. Водночас позивачем у межах заявлених предмета та підстав позову не спростовано встановленого контролюючим органом факту порушення ним положень Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» в частині реалізації цигарок «Пріма люкс № 8» по ціні, яка є вищою допустимої максимальної роздрібної ціни.

Позивач скористався правом передбаченим ст. 163 КАС України та подав до суду відповідь на відзив.

Під час розгляду справи по суті представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов у повному обсязі, представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Після виступу із вступним словом та дослідження письмових доказів учасники справи заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи приписи ст. 194 КАС України та подання учасниками справи заяв про розгляд справи у порядку письмового провадження без їх участі, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Заслухавши вступне слово учасників справи, з'ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, юридична адреса: АДРЕСА_1) перебуває на обліку в Головному управлінні ДФС в Чернівецькій області з 21.06.2010 р. та є платником акцизного податку.

На підставі наказу Головного управління ДФС у Чернівецькій області №369/ФП від 15.12.2017 р., направлень від 18.12.2017 р. № 2327 та №2328 спеціалістами відповідача проведено фактичну перевірку суб'єкта господарювання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань додержання ним вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, за наслідками якої складено акт №100/24-13-40-01-06/НОМЕР_1 від 27.12.2017 р.

Перевірку проведено в магазинах за адресою АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3, що належать суб'єкту господарювання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1

Так, перевіркою встановлено, що магазини за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 відчинені, споживачі обслуговуються, здійснюється роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами.

При реалізації однієї пачки цигарок "Пріма люкс №8" 20 шт., ціна на пачці 22,38 грн, дата виготовлення 07.10.2017 р, марка акцизного податку АВТ 26АВАК №253949 за ціною 23,50 грн, реєстратор розрахункових операцій застосовувався, розрахунковий документ видавався. Загальна сума залишків тютюнових виробів в господарських об'єктах позивача становить 13668,84 грн (13017,94 грн. + 5% акцизний збір).

Перевіркою встановлено факт реалізації тютюнових виробів за цінами вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробником або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суму акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу, а саме: 26.12.2017 р. о 15 год. 32 хв. реалізовано одну пачку цигарок «Пріма люкс №8» за ціною 23,50 грн, що підтверджується фіскальним чеком №2225 від 26.12.2017 р. При цьому, максимальна роздрібна ціна на цигарки «Пріма люкс № 8» складає 23,49 грн.

У зв'язку з наведеним, відповідачем зроблено висновок про порушення позивачем вимог ст. ст. 11, 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

До акта додано наступні документи: звіт від 26.12.2017 р.; фіскальний чек №2225 від 26.12.2017 р.; пояснення позивача та додаток №1 до акта (відомість щодо наявних тютюнових виробів).

Згідно пояснень позивача, останній вказував, що «цигарки «Пріма Люкс № 8» продано по ціні 23,50 грн, яка є вища за максимальну роздрібну ціну у зв'язку з тим, що не зробили правильне заокруглення».

За результатами проведеної фактичної перевірки та, відповідно, зроблених висновків, 09.01.2017 р. відповідачем винесено рішення про застосування фінансових санкцій №000003, яким до позивача застосовано штрафні санкції у вигляді штрафу в розмірі 13668,84 грн.

15.01.2018 р. Головне управління ДФС у Чернівецькій області листом №К64/ФОП/24-13-40-02-11 "Про уточнення рішення про застосування фінансових санкцій" повідомило позивача, що в рішенні про застосування фінансових санкцій від 09.01.2017 р. №000003 після слів «про застосування фінансових санкцій» слід читати: 09 січня 2018 р., а далі за текстом.

19.01.2018 р. позивач подав до Державної фіскальної служби України скаргу на рішення про застосування фінансових санкцій від 09.01.2018 р. №000003, в якій просив скасувати вказане рішення, прийняте Головним управлінням ДФС у Чернівецькій області.

Рішенням Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги від 22.03.2018 р. № 4025/Н/99199-110307-25 залишено без змін рішення про застосування фінансових санкцій від 09.01.2018 р. №000003, а скаргу без задоволення.

Не погоджуючись із прийнятим відповідачем рішенням про застосування фінансових санкцій від 09.01.2018 р. №000003, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Спірні правовідносини врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) та Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 р. №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Так, відповідно до ст. 11-1 Закону №481/95-ВР встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення. Максимальна роздрібна ціна за пачку, коробку або сувенірну коробку наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається з її цифрового виразу та скороченого найменування грошової одиниці України. Дата виготовлення наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається із шести цифр, перші дві з яких означають день, наступні дві - місяць, останні дві - рік такої дати.

Згідно п.п. 14.1.106 п. 14.1 ст. 14 ПК України максимальні роздрібні ціни - ціни, встановлені на підакцизні товари (продукцію з урахуванням усіх видів податків (зборів). Акцизний податок з реалізованих суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів не включається до максимальної роздрібної ціни. Максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію) встановлюються виробниками або імпортерами товарів (продукції) шляхом декларування таких цін у порядку, встановленому цим Кодексом. Продаж суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, на які встановлюються максимальні роздрібні ціни, не може здійснюватися за цінами, вищими за максимальні роздрібні ціни, збільшені на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Підпунктом 14.1.4 п.14.1 ст. 14 ПК України визначено, що акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Відповідно до п.п. 9.1.4 п. 9.1 ст. 9 ПК України до загальнодержавних податків належать, зокрема акцизний податок.

Підпунктом 213.1.9 п. 213.1 ст. 213 ПК України передбачено, що об'єктами оподаткування є операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Згідно п. 215.1 ст. 215 ПК України до підакцизних товарів належать, зокрема тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну.

Відповідно до п.п. 214.1.4 п. 214.1 ст. 214 ПК України у разі обчислення податку із застосуванням адвалорних ставок базою оподаткування є вартість (з податком на додану вартість та без урахування акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів) підакцизних товарів, що реалізовані відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу.

Пунктом 215.3.10 п. 215.3 ст. 215 ПК України визначено, що для пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, реалізованих відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, ставка податку становить 5 відсотків.

Згідно п. 28.2 ст. 28 ПК України відносною (адвалорною) визнається ставка податку, згідно з якою розмір податкових нарахувань встановлюється у відсотковому або кратному відношенні до одиниці вартісного виміру бази оподаткування.

Разом з тим, відповідно до п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Абзацом 15 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, - 100 відсотків вартості наявних у суб'єкта господарювання тютюнових виробів, але не менше 10000 гривень.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що максимальна роздрібна ціна, зазначена на пачці тютюнових виробів, не є базою оподаткування акцизним податком, оскільки такою базою оподаткування акцизним податком є вартість реалізованих підакцизних товарів (п.п. 214.1.4 п. 214.1 ст. 214 ПК України), та не є базою оподаткування ПДВ, оскільки база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (п.188.1 ст. 188 ПК України). Максимальна роздрібна ціна, зазначена на пачці тютюнових виробів виробником або імпортером, не є договірною вартістю, оскільки пачка тютюнових виробів не реалізується по такій максимальній роздрібній ціні.

При цьому, базою оподаткування ПДВ при здійсненні роздрібного продажу тютюнових виробів є вартість реалізації, з урахуванням акцизного збору.

У свою чергу, ціна роздрібного продажу розраховується продавцем підакцизних товарів самостійно, з дотриманням вимог п.п.14.1.106 п. 14.1 ст. 14 ПК України, відповідно до якого продаж суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, на які встановлюються максимальні роздрібні ціни, не може здійснюватися за цінами, вищими за максимальні роздрібні ціни, збільшені на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Виходячи з викладеного, суд приходить до переконання, що податковим законодавством визначено, що максимальні роздрібні ціни збільшуються не на ставку акцизного податку від максимальних роздрібних цін, як застосовано податковим органом при нарахуванні позивачу спірної фінансової санкції, а на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів, яка визначається за формулою: сума акцизного податку = база оподаткування (відповідно до п.п. 214.1.4 п. 214.1 ст. 214 ПК України визначена як вартість реалізованих підакцизних товарів) х 5% (ставка акцизного податку згідно з п.п. 215.3.10 п. 215.3 ст. 215 ПК України).

Таким чином, оскільки базою оподаткування акцизним податком з реалізації підакцизних товарів, що здійснюється суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі, є вартість (з ПДВ) реалізованих підакцизних товарів, то визначення розміру фактичних роздрібних цін на тютюнові вироби, перевищення якого призводить до порушення п.п.14.1.106 п. 14.1 ст. 14 ПК України має здійснюватися з розрахунку максимальної роздрібної ціни, встановленої виробником або імпортером підакцизного товару, збільшеної на суму акцизного податку, яка розраховується, як 5% від бази оподаткування (вартості реалізованих підакцизних товарів).

З огляду на це, суд вважає, що при визначенні позивачем ціни реалізації тютюнових виробів ним було правильно визначено базою оподаткування акцизним податком у відповідності до п.п. 214.1.4 п. 214.1 ст. 214 ПК України вартість реалізованих підакцизних товарів та суму акцизного податку з розрахунку 5 % від зазначеної вартості, за вирахуванням якої від вартості реалізованого підакцизного товару, ціна пачки тютюнових виробів не перевищувала максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари, встановлені виробником на пачці тютюнових виробів, що узгоджується з п.п.14.1.106 п. 14.1 ст. 14 ПК України.

Отже, позивач здійснював роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами, які не перевищували максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів.

Як видно із матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, максимальна роздрібна ціна на товар (цигарки «Пріма Люкс № 8») встановлена у розмірі 22,38 грн.

Дослідженням фіскального чеку від 26.12.2017 р., який долучено до акту фактичної перевірки встановлено, що одну пачку цигарок "Пріма люкс №8" реалізовано позивачем за ціною 23,50 грн, при цьому сума акцизного податку становила 5%, що склало 1,12 грн.

Наведена обставина не заперечувалася сторонами в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку базою оподаткування акцизним податком тютюнових виробів була, у відповідності до вимог п.п. 214.1.4 п. 214.1 ст. 214 ПК України, вартість реалізованих підакцизних товарів (23,50 грн), сума акцизного податку становить 5% від зазначеної вартості (1,12 грн), за вирахуванням якої від вартості реалізованого підакцизного товару ціна пачки тютюнових виробів не перевищує максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію), встановлені виробником (22,38 грн), що узгоджується з п.п. 14.1.106 п. 14.1 ст. 14 ПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що визначені за позивачем порушення вимог ст. 11-1 Закону №481/95-ВР є безпідставними та не підтверджені належними доказами.

Доводи відповідача про те, що вартість 1 пачки цигарок "Пріма люкс №8" з урахуванням 5% акцизного податку має становити 23,499 грн, суд відхиляє з наступних підстав.

Як зазначалося вище, максимальна роздрібна ціна на цигарки «Пріма Люкс №8» встановлена у розмірі 22 грн. 38 коп.

Посилаючись на лист Державної фіскальної служби України від 20.01.2015 р. №1519/7/99-99-19-03-03-17 «Про забезпечення сплати акцизного податку з роздрібного продажу» відповідач вважає, що граничною роздрібною ціною тютюнових виробів цигарок «Пріма Люкс № 8» є 23,499 грн. (22,38 грн:100*105 = 23,499 грн).

Водночас, суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Відповідно до розділу ІІІ Порядку складання та подання Декларації про максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.03.2015 р. № 359 максимальна роздрібна ціна одиниці товару (продукції) зазначається у гривнях та копійках.

Положеннями п. 15 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ціни і ціноутворення» передбачено, що ціна - виражений у грошовій формі еквівалент одиниці товару.

Встановлення ціни на тютюнові вироби у гривнях та копійках відповідає вимогам ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національний банк України».

Твердження відповідача, що округлення є не вірним, суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до загальновідомих правил, при округленні десяткового дробу до певного розряду всі наступні за цим розрядом цифри замінюють нулями або відкидають (якщо вони стоять після коми).

Якщо перша наступна за цим розрядом цифра 5, 6, 7, 8 або 9, то останню цифру, що залишилася, збільшують на одиницю. Якщо перша наступна за цим розрядом цифра 0, 1, 2, 3 або 4, то останню цифру, що залишилася, не змінюють.

Враховуючи вищезазначене, граничною роздрібною ціною тютюнових виробів цигарки «Пріма Люкс № 8» не може бути сума 23,499 грн, оскільки згідно правил заокруглення ця сума становить 23,50 грн.

Крім того, суд звертає увагу, що одну пачку цигарок "Пріма люкс №8" позивачем реалізовано за ціною 23,50 грн, при цьому сума акцизного податку становила 5%, що склало 1,12 грн. Відтак вартість реалізованого підакцизного товару не перевищує максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію), встановлені виробником (23,50 грн - 1,12 грн = 22,38 грн).

Щодо тверджень відповідача про те, що позивачем підписаний акт без заперечень і до акта надано пояснення, суд вважає, що це не є підтвердженням згоди позивача із висновками акту перевірки та визнання вчинення ним відповідного правопорушення.

Зважаючи на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення, з урахуванням листа Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 15.01.2018 р. №К64/ФОП/24-13-40-02-11 "Про уточнення рішення про застосування фінансових санкцій", є протиправним та необґрунтованим, оскільки прийняте без урахування всіх обставин по справі, а тому підлягає визнанню протиправними та скасуванню.

Згідно ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 та 2 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 - 76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ч. 1 - 3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що відповідачем в ході судового розгляду справи не доведено правомірності прийняття оскаржуваного рішення, а отже адміністративний позов є таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що звертаючись до суду щодо оскарження спірного рішення, позивачем сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн, згідно квитанції №0.0. від 06.04.2018 р.

Враховуючи наведені вище висновки, суд вважає, що необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись керуючись ст. ст. 9, 72-77, 90, 139, 241 - 246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 09.01.2017 р. №000003, з урахуванням листа Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 15.01.2018 р. №К64/ФОП/24-13-40-02-11 "Про уточнення рішення про застосування фінансових санкцій".

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) судовий збір у сумі 704,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, ).

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.К. Левицький