Справа № 447/535/18
Суддя: Бачун О. І.
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/447/45/18
Справа №447/535/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

04.07.2018 року Миколаївський районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Бачуна О.І., при секретарі Крочак І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення і закриття справи про адміністративне правопорушення

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обгрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення від 15 березня 2017 року, винесеної головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Горох Н.С. його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.10 ст.96 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у сумі 11 900,00 грн, оскільки він у 2016 році на власній земельній ділянці, кадастровий №:01:006:0144, що у с. Стільсько Миколаївського району Львівської області, без розробленої та затвердженої проектної документації і дозволу на виконання будівельних робіт розпочав будівництво штучної водойми (ставу)- об'єкта будівництва, що відноситься до V категорії складності, чим порушив вимоги:

- ст.7, ч.1 ст.9, абз.3, 4 ч.1 ст.27 Закону України „Про архітектурну діяльність",

- п.3 ч.1 ст.34 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності",

- абз.4 п.5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою КМУ №466 від 13.04.2011 р.,

-абз.4 п.п.4 п.6 Порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорії складності, затвердженого постановою КМУ №557 від 27.04.2011 р.

Вважає дану постанову незаконною з наступних підстав.

Згадана земельна ділянка за кадастровим №:01:006:0144 площею 0,30 га, що розташована у с. Стільсько Миколаївського району Львівської області і призначена для ведення особистого селянського господарства, належить йому на праві власності на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 14 квітня 2016 року.

Згідно п.10 даного договору витягом з ДЗК України №НВ-016 від 12.04.2016 р., виданим Управління Дергеокадастру у Миколаївському районі Львівської області, встановлено, що відомості про обмеження у використанні вказаної земельної ділянки не зареєстровані.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав від 18.04.2016 р. відомості про реєстрацію обтяжень на вказану земельну ділянку відсутні.

Відповідач в оскаржуваній постанові не послався на жодні документи у розумінні даного Закону, які свідчать про зареєстроване право на земельну ділянку під названий об'єкт культурної спадщини, її кадастровий номер, межі на місцевості або рішення уповноваженого органу про відведення земельної ділянки під цей об'єкт з визначеними і встановленими межами на місцевості.

На цій підставі твердження відповідача про те, що його земельна ділянка знаходиться у межах згаданої пам'ятки археології безпідставні.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали, дали суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просили такі задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, згідно поданого відзиву вважає даний позов безпідставним, а доводи викладені в ньому необґрунтованими, а тому у задоволені позову просить відмовити.

Згідно ст.ст.125, 126 Земельного Кодексу України право постійного користування земельною ділянкою оформляється в порядку, передбаченому Законом України „Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та виникає з моменту державної реєстрації такого права.

Відповідно до ст.373 Цивільного кодексу України, ст.79 Земельного кодексу України:

- право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у її межах, на водні об'єкти, на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд;

- власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення та може використовувати на свій розсуд усе, що знаходиться над і під її поверхнею, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.

Як встановлено судом, відносно позивача 15.03.2017 року винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.10 ст.96 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 11900,00 грн.

Оскаржувану постанову обґрунтовано також тим, що:

- згідно тверджень в.о. директора Адміністрації історико-культурного заповідника „Стільське городище" ОСОБА_4 земельна ділянка ОСОБА_1 знаходиться на території пам'ятки археології ІХ-ХІ століття „Городище" у с. Стільсько. яку на підставі постанови КМУ №928 від 03.09.2009 р. внесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України як об'єкт культурної спадщини національною значення (охоронний №130019-Н);

- згідно наданих ОСОБА_4 паспорта вказаного об'єкта, розробленого ПДІ пам'яткоохоронних досліджень Державної служби з питань національно-культур¬ної спадщини Міністерства культури і туризму України, та плану розташування зазначеного об'єкта з нанесеними його межами земельна ділянка ОСОБА_1 розташована у межах даного об'єкта;

- згідно листа Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації від 06.03.2017 р. №16-507 земельна ділянка ОСОБА_1 знаходиться у межах згаданого об'єкта.

Відповідно до ч.3 ст. 79 відповідач, третя особа , яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Так як відповідач не навів суду переконливих доказів про відповідність постанови про накладення адмінстягнення на ОСОБА_1 обставинам справи, суд вважає, що є підстави для скасування постанови про накладення адмінстягнення на ОСОБА_1, тому суд вважає їх за правдиві.

Таким чином, фактично, в діях позивача відсутній склад адміністаривного правопорушення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст .79, 243-246,250 КАС України , суд-

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задоволити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення № 18/50-ф/пз від 15.03.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу 11900,00 грн. - скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного адміністративного суду Львівського області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бачун О. І.