Справа № 802/1513/18-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Вінниця

21 серпня 2018 р. Справа № 802/1513/18-а
Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Р.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Макарової К.В.

представника позивачів: адвоката Козачука М.В.

представника відповідача: Москаленка А.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ; ОСОБА_2

до: Міністерства оборони України

про: визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з адміністративним позовом до Міністерства оборони України. В адміністративному позові позивачі просять суд:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у непризначені одноразової грошової допомоги дружині - ОСОБА_1 , матері - ОСОБА_2 загиблого військовослужбовця Збройних Сил України - ОСОБА_3 ;

- зобов`язати Міністерство оборони України виплатити членам сім`ї загиблого військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_3 , передбачену ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження військової служби у військовому резерві, у розмірі 750-кратного розміру прожиткового мінімуму доходів громадян у рівних частках дружині - ОСОБА_1 , матері - ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову зазначено, що 24.01.2018 року листом начальника управління організаційного та соціальних виплат Департаменту фінансів Міністерства оборони України В.Саліхова №248/3/6//133 від 15.01.2018 року висновок ІНФОРМАЦІЯ_1 №12/3437 від 17.11.2017 року щодо виплати одноразової грошової допомоги повернутий у військкомат. Підставою повернення стала відсутність документів слідчих органів або дорожньої автоінспекції щодо порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху. Вважаючи даний лист відмовою розпорядника коштів у призначенні одноразової грошової допомоги та проявом бездіяльності Міністерства оборони України щодо призначення виплати сім`ї загиблого військовослужбовця, позивачі звернулися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 29.02.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

20.06.2018 року на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов. Так, відповідач зазначає, що прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні допомоги належать до виключної компетенції розпорядника бюджетних коштів - Міністерства оборони України, яке здійснює їх реалізацію через вказану Комісію шляхом оформлення протокольного рішення Комісії, яке має затвердити Міністр оборони України. Проте на розгляд Комісії МОУ заява позивачів надана не була, відтак протокольне рішення не прийнято. Тому розгляд заяви позивачів відбувся без дотримання процедури визначеної Порядком №975, оскільки будь-яке рішення з даного питання Міністерством оборони України не приймалося, а спірний лист Департаменту фінансів не можна розцінювати як рішення Міністерства оборони України про результати розгляду заяви позивачів. Таким чином, на думку відповідача, з боку Міністерства оборони України було допущено протиправну бездіяльність по відношенню до Позивачів, яка полягає у не розгляді їх заяв про виплату допомоги, а не у непризначені одноразової грошової допомоги. Крім того, оскільки Міністерством оборони України жодних рішень щодо призначення або відмови у призначенні допомоги позивачам не приймалось, то позовна вимога про зобов`язання Міністерством оборони України виплатити позивачам одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 , у розмірі 750-кратного розміру прожиткового мінімуму доходів громадян, є передчасною і задоволенню не підлягає.

Ухвалою суду від 02.08.2018 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав та просив задовольнити повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Додатково представник позивачів зазначив, що позивачі дотрималась всіх вимог щодо порядку та умов отримання спірної грошової допомоги, а саме подали відповідні заяви з усіма необхідними документами до ІНФОРМАЦІЯ_1 , який передав дані матеріали до Міністерства оборони України для прийняття відповідного рішення. Звернув увагу, що у наданих документах вказано, що смерть ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок набряку головного мозку, травматичного крововиливу у головний мозок, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

16.08.2017 року при виконанні обов`язків військової служби загинув ОСОБА_3 , який був чоловіком для ОСОБА_1 та сином для ОСОБА_2 .

17.11.2017 року позивачі звернулися до Вінницького обласного військового комісаріату через Калинівський РВК із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю чоловіка та сина відповідно, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в порядку та на умовах, визначених Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року. До вказаних заяв додані усі необхідні документи, передбачені п. 10 зазначеного Порядку.

17.11.2017 року Вінницьким обласним військовим комісаріатом направлено Міністерству оборони України висновок із усіма необхідними документами про те, що позивачі мають право на виплату одноразової грошової допомоги.

24.01.2018 року листом начальника управління організаційного та соціальних виплат Департаменту фінансів Міністерства оборони України В.Саліхова №248/3/6//133 від 15.01.2018 року зазначений висновок та усі документи були повернуті у військкомат. Підставою повернення стала відсутність документів слідчих органів або дорожньої автоінспекції щодо порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху.

Вважаючи вказане протиправною бездіяльністю, позивачі звернулися до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку вказаним обставинам, суд виходив з наступного.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, що встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до пункту 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно підпунктів 1-3 пункту 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; смерті військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби), що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця строкової військової служби, військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Пунктом 3 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу", указами Президента України".

Аналогічні норми закріплені в статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до статті 161 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно пункту 1 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Пунктами 6, 8 та 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначається Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі по тексту - Порядок).

Відповідно до пункту 10 Порядку члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи: 1. заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; 2. витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); 3. витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

До заяви додаються копії: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого); свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); довідки органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; сторінок паспортів повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою); рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста); рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи. які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні.

Згідно пункту 12 Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Пунктом 13 Порядку передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Відповідно до пунктів 14 та 15 Порядку одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Пунктом 19 Порядку встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Перелік підстав для відмови у виплати одноразової грошової допомоги визначений пунктом 19 Порядку є виключним та не підлягає розширеному тлумаченню.

Матеріали справи підтверджують, що солдат ОСОБА_3 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія-електрика центру прив`язки 1 польового вузла зв`язку.

Згідно до акту про результати службового розслідування по факту смерті внаслідок дорожньо-транспортної пригоди солдата ОСОБА_3 від 01.09.2017 року (а.с.11-21) та витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Південного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №347 від 01.09.2017 року (а.с. 22) солдат ОСОБА_3 отримав травму, яка призвела до смерті, та пов`язана із виконанням обов`язків військової служби.

Згідно частини другої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Відповідно до свідоцтва про народження від 23.12.1996 року серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.30).

Згідно свідоцтва про шлюб від 02.09.2014 року серії НОМЕР_3 дружиною ОСОБА_3 є ОСОБА_6 (а.с.26).

Отже, позивачі є особами, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей".

17.11.2017 року позивачі звернулися до Вінницького обласного військового комісаріату через ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю чоловіка та сина відповідно, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в порядку та на умовах, визначених Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року. До вказаних заяв додані усі необхідні документи, передбачені п. 10 зазначеного Порядку. 17.11.2017 року Вінницьким обласним військовим комісаріатом направлено Міністерству оборони України висновок із усіма необхідними документами про те, що позивачі мають право на виплату одноразової грошової допомоги.

24.01.2018 року листом начальника управління організаційного та соціальних виплат Департаменту фінансів Міністерства оборони України В.Саліхова №248/3/6//133 від 15.01.2018 року зазначений висновок та усі документи були повернуті у військкомат. Підставою повернення стала відсутність документів слідчих органів або дорожньої автоінспекції щодо порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №2718 від 17.08.2017 року причиною смерті ОСОБА_3 є зіткнення пішохода із легковим автомобілем 16.08.2017 року на 463 км а/д "Одеса-Київ". Крім того, у витязі із протоколу засідання Військово-лікарської комісії Південного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №347 від 01.09.2017 року (а.с.22) визначено, що солдат ОСОБА_3 отримав травму, яка призвела до смерті, та пов`язана із виконанням обов`язків військової служби.

Аналіз і співставлення фактичних обставин справи з частиною третьою статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виключає будь-які сумніви стосовно того, що військовослужбовець ОСОБА_3 помер під час виконання обов`язків військової служби.

Докази розгляду комісією Департаменту фінансів Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги заяв позивачів з відповідними документами, направленими відповідачу Вінницьким обласним військовим комісаріатом, до суду не надано та в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин у суду є підстави для висновку про те, що Міністерством оборони України заяви позивачів по суті не розглядалися, і рішення по суті не приймалося, що є підставою для визнання протиправною відповідної бездіяльності Міністерства оборони України, що визнається і представником відповідача.

При цьому, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання щодо призначення виплати позивачам немає необхідності у завершенні кримінального провадження та винесення остаточних висновків по ньому, оскільки на переконання суду у позивачів наразі наявні усі документи, які підтверджують факт смерті ОСОБА_3 від травм, отриманих під час виконання службових обов`язків.

Одночасно судом береться до уваги, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості внесено за фактом загибелі солдата ОСОБА_3 , що не пов`язані із вчиненням останнім кримінального правопорушення. Разом з тим, судом відхиляються посилання представника відповідача на ймовірні адміністративні правопорушення солдатом з огляду на те, що відомостей щодо допущення адміністративного правопорушення загиблим в матеріалах справи немає. Суб`єкт владних повноважень має керуватись не припущеннями, а достовірними доказами, належність та допустимість яких суду не надано.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача виплатити позивачам одноразову грошову допомогу, то суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.4 ч.4 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятими 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З наведеного вище можна дійти висновку, що у випадку, коли суб`єкт владних повноважень наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні певної дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Водночас у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, суд може зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

Також суд вважає можливим та доцільним застосувати до спірних правовідносин практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні від 14.06.2007 у справі "Свято-Михайлівська Парафія проти України" наголосив, що в національному праві має бути засіб юридичного захисту від свавільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Визначення дискреційних повноважень, якими наділені органи державної влади в сфері основоположних прав, у спосіб, що фактично робить ці повноваження необмеженими, суперечило б принципу верховенства права. Відповідно, закон має чітко визначати межі повноважень компетентних органів та чітко визначати спосіб їх здійснення, беручи до уваги легітимну мету засобу, який розглядається, щоб гарантувати особі адекватний захист від свавільного втручання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі №802/1869/17-а.

Таким чином, на думку суду, наявна в суб`єкта повноважень свобода дій при прийнятті рішення в межах його повноважень не є абсолютною, а обмежена певними законодавчо встановленими рамками, якими, зокрема, визначаються підстави та необхідні умови прийняття певного рішення, зміст цього рішення, його альтернативні варіанти, а також перелік дій, які повинна вчинити особа для отримання певної вигоди внаслідок прийняття суб`єктом владних повноважень відповідного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене вище суд вважає, що дії Міністерства оборони України як суб`єкта владних повноважень та можливі варіанти рішень, які можуть прийматись за результатами розгляду заяви особи про признання та виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, чітко регламентовані Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" і Порядком призначення і виплати цієї допомоги, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, а тому відсутність передбачених цими нормами законодавства обставин, які б перешкоджали у спірному випадку виплатити одноразову грошову допомогу позивачам, є підставою для зобов`язання відповідача виплатити таку допомогу.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази, наявні у справі, суд дійшов висновку про ефективний судовий захист шляхом задоволення позовних вимог в заявленому обсязі.

Відповідно до положень КАС України, у зв`язку з тим, що позивачі звільнені від сплати судового збору, відсутні підстави для його відшкодування.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у непризначені одноразової грошової допомоги дружині - ОСОБА_1 , матері - ОСОБА_2 загиблого військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_3 .

Зобов`язати Міністерство оборони України виплатити членам сім`ї загиблого військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_3 , передбачену ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження військової служби у військовому резерві, у розмірі 750-кратного розміру прожиткового мінімуму доходів громадян у рівних частках дружині - ОСОБА_1 , матері - ОСОБА_2 .

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити сторін: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ); ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_5 ); Міністерство оборони України (03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6, ідентифікаційний код 00034022)

Повний текст рішення виготовлений 03.09.2018 року.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна