Справа № 758/2977/18
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

06 вересня 2018 року м. Київ №758/2977/18

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Ключковича В.Ю. та суддів Горяйнова А.М., Кузьменка В.В., перевіривши матеріали апеляційної скарги Первинної профспілкової організації Енергетичної митниці Державної фіскальної служби на рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 липня 2018 року (суддя Гребенюк В.В.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Енергетичної митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови Енергетичної митниці ДФС від 27.02.2018 у справі про порушення митних правил №0011/90300/18,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до Подільського районного суду м.Києва з адміністративним позовом до Енергетичної митниці Державної фіскальної служби, в якому просив:

- скасувати постанову начальника Енергетичної митниці ДФС Піковського І.О. від 27.02.2018 р. у справі про порушення митних правил № 0011/90300/18 про визнання ОСОБА_2 - голови правління публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 7 027 389 072 (сім мільярдів двадцять сім мільйонів триста вісімдесят дев'ять тисяч сімдесят дві) гривні 36 копійок;

- закрити справу про порушення митних правил №0011/90300/18 у зв'язку з відсутністю у діях ПАТ «НАК «Нафтогаз України» складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 23 липня 2018 року позов задоволено частково. Скасовано постанову начальника Енергетичної митниці ДФС Піковського І.О. від 27.02.2018 р. у справі про порушення митних правил № 0011/90300/18 про визнання ОСОБА_2, голови правління Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Код ) винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, накладення на громадянина ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 7 027 389 072 (сім мільярдів двадцять сім мільйонів триста вісімдесят дев'ять тисяч сімдесят дві) гривні 36 копійок. Закрити справу про порушення митних правил №0011/90300/18 у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України. В іншій частині в задоволенні вимог заяви відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням Первинна профспілкова організація Енергетичної митниці Державної фіскальної служби 04.09.2018 подала апеляційну скаргу.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження за апеляційною Первинної профспілкової організації Енергетичної митниці Державної фіскальної служби у справі №758/2977/18 суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За змістом частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

Стосовно конституційного права особи на захист від порушень з боку органів державної влади, то офіційне тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України міститься, зокрема, у рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011. У цьому рішенні Конституційний Суд України, серед іншого, відзначив, що «права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Стосовно порушеного права, за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004 це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним».

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що Енергетичною митницею Державної фіскальної служби винесено постанову від 27.02.2018 у справі про порушення митних правил №0011/90300/18 відносно ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 529 Митного кодексу України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або органом доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справі.

Згідно ст. 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

З аналізу вищенаведених норм можна зробити висновок, що право на оскарження у судовому порядку постанови у справі про порушення митних правил наявне у особи, стосовно якої вона винесена (у даній справі - ОСОБА_2.) та у органу доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справі ( у даній справі - Енергетична митниця ДФС).

Відтак, постанова у справі про порушення митних правил має вплив лише на особу, стосовно якої її винесено, тобто є актом індивідуальної дії.

Індивідуальний акт - це акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (пункт 19 частини першої статті 4 КАС).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що право на оскарження рішення (індивідуального акта) суб'єкта владних повноважень надано особі, щодо якої воно прийняте або прав, свобод та інтересів якої воно безпосередньо стосується.

Аналогічний висновок зроблено і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 березня 2018 року у справі № 800/414/17.

Відтак, колегія суддів зазначає, що інші особи не наділені правом на оскарження рішень митного органу (постанови про порушення митних правил), оскільки така не створює для них жодних правових наслідків та не породжує юридичних прав та/чи обов'язків.

З матеріалів справи №758/2977/18 судом встановлено, що ОСОБА_2 скористався правом на оскарження постанови від 27.02.2018 у справі про порушення митних правил №0011/90300/18 та звернувся до суду з адміністративним позовом, який рішенням Подільського районного суду м.Києва від 23 липня 2018 року задоволено частково. Не погоджуючись з даним рішенням Енергетичною митницею ДФС було подано апеляційну скаргу, за якою Київським апеляційним адміністративним судом відкрито апеляційне провадження.

Відсутність у Первинної профспілкової організації Енергетичної митниці Державної фіскальної служби прав та/або обов'язків у зв'язку з винесенням оскаржуваної постанови митниці у справі про порушення митних правил не породжує у такої і права на захист (права на подання позову), а відтак, як наслідок, у Первинної профспілкової організації Енергетичної митниці Державної фіскальної служби відсутнє право і на подачу апеляційної скарги на рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 липня 2018 року, оскільки така фактично оскаржує рішення, яке не порушує її права, так як дане рішення має безпосередній вплив лише на сторін, стосовно яких воно ухвалене.

Правові позиції аналогічного змісту неодноразово висловлював Верховний Суд України, зокрема у постановах від 03.02.2015 у справі №21-617а14, від 12.04.2017 у справі №П/800/589/16, такий же висновок зроблено в ухвалі Верховного Суду від 02.01.2018 у справі №П/9901/22/17.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки рішення митного органу у справі про порушення митних правил не може бути оскаржене іншими особами, окрім особи, стосовно якої дану постанову винесено та органу, який її виніс, та не підлягають оскарженню в судах дані рішення за зверненням інших осіб, оскільки їх права/свободи жодним чином не порушуються, у таких відсутнє і право на оскарження рішення суду, яким вирішено питання про скасування/залишення в силі такої постанови.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що жодних доводів щодо наявності порушених прав/свобод/інтересів/обов'язків Первинної профспілкової організації Енергетичної митниці Державної фіскальної служби рішенням суду першої інстанції/постановою митного органу, апелянтом в апеляційної скарзі не зазначено.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи.

Відтак, особа, яка не брали участі у справі може оскаржити рішення суду першої інстанції лише у випадку, коли суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, разом з тим, жодних доказів того, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 23 липня 2018 року вирішено питання про її права/свободи/інтереси/обов'язки Первинною профспілковою організацією Енергетичної митниці Державної фіскальної служби суду апеляційної інстанції не надано та апеляційна скарга не містить.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, суд враховує висновки, зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15.03.2018 у справі №800/414/17, у якій суд зазначив, що: «поняття «спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в ширшому значенні, тобто це поняття стосується як спорів, що не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Із системного аналізу статей 13 та 299 КАС України, а також правових висновків Верховного Суду, колегія суддів приходить до висновку, що право на оскарження рішення суду першої інстанції наявне лише у тих осіб, які чітко визначені законодавцем. В той же час, зі змісту рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 липня 2018 року вбачається, що таке стосується безпосередньо ОСОБА_2 та Енергетичної митниці Державної фіскальної служби.

Відтак, оскільки Первинна профспілкова організація Енергетичної митниці Державної фіскальної служби не входить до кола суб'єктів, відносно прав/свобод/інтересів/обов'язків яких вирішено питання у рішенні Подільського районного суду м. Києва від 23 липня 2018 року, а іншого апелянтом не доведено, то така не є у суб'єктом оскарження даного рішення, що є перешкодою у відкритті апеляційного провадження саме за апеляційною скаргою Первинної профспілкової організації Енергетичної митниці Державної фіскальної служби.

Керуючись ст. 13, 299, 321, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

У відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Первинної профспілкової організації Енергетичної митниці Державної фіскальної служби на рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 липня 2018 року (суддя Гребенюк В.В.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Енергетичної митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови Енергетичної митниці ДФС від 27.02.2018 у справі про порушення митних правил №0011/90300/18 - відмовити.

Апеляційну скаргу разом із доданими до неї матеріалами повернути Первинній профспілковій організації Енергетичної митниці Державної фіскальної служби.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді А.М. Горяйнов

В.В. Кузьменко