Справа № 563/437/18
Суддя: Кулик Є. В.
Дата ухвалення: 2018-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 563/437/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.08.2018 року

Корецький районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді Кулика Є.В.

секретар судових засідань Федичканич В.Ю.

за участю:

відповідача Гороха В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Корець адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до інспектора СРПП №1 Корецького ВП Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області Гороха Василя Миколайовича про скасування постанови про вчинення адміністративного правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії НК №946961 від 24.03.2018 року.

В обґрунтуванні позову зазначає, що 24.03.2018 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по а/д «Корець-Славута-Антопіль», був зупинений інспектором СРПП №1 Корецького ВП майором поліції Горохом В.М. Після зупинки автомобіля, інспектор повідомив, що позивач порушив ПДР, а саме: вказано на відсутність заднього бамперу на автомобілі. Під час спілкування інспектор поліції, попросив надати реєстраційні документи на автомобіль, посвідчення водія та страховий поліс. На дане прохання позивач показав вищезазначені документи, але не надав їх для огляду. Інспектором було перевірено, по реєстрам поліції, чи дійсно ці документи видавалися. Оскільки, позивач не надав для огляду посвідчення водія, тому Горох В.М. повідомив, що буде складати відповідну постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Після цього позивачем було пред'явлення для огляду посвідчення водія, техпаспорт на автомобіль та страховий поліс, на що інспектор відповів, що вони йому вже не потрібні, оскільки він заповнює постанову про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить скасувати оскаржувану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України як незаконну ( протиправну ).

Позивач в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В позовній заяві просив позов розглядати без його участі, просив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач інспектор СРПП №1 Корецького ВП Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області Горох В.М. в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні повністю.

Заслухавши відповідача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

В судовому засіданні встановлено, що 24 березня 2018 року інспектором СРПП №1 Корецького ВП Горохом В.М. відносно позивача було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №946961, в якій зазначено, що 24 березня 2018 року о 07 год. 30 хв. на автодорозі «Корець-Славута-Антопіль», ОСОБА_3 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_1 не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП. За вказане правопорушення його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Частина 1 ст. 9 КпАП України передбачає, що адміністративним правопорушенням ( проступком ) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна ) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно приписів ч. 1 ст. 126 КпАП України керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов'язаний мати, зокрема, при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Законодавством визначено перелік випадків, коли працівник поліції має право вимагати, а водій зобов'язаний пред'явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс для перевірки.

При цьому, для перевірки документів водія необхідною умовою є наявність підстав для зупинки транспортного засобу.

Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути обєктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Як вбачається з матеріалів справи транспортний засіб позивача було зупинено ніби-то за порушення Правил дорожнього руху, а саме: через відсутність заднього бамперу, що на думку суду, не є правомірною підставою для зупинки транспортного засобу.

Пунктом 2.1.а) «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (далі Правил дорожнього руху), на порушення якого позивачем в оскаржуваній постанові посилається інспектор поліції Горох В.М., передбачено що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Позивач ОСОБА_3 підтвердив той факт, що він має посвідчення водія серії НОМЕР_2 на право керування траспортними засобами категорії «В» і надав суду відповідну копію вказаного посвідчення водія ( а.с. 5 ).

Натомість в оскаржуваній постанові відповідачем притягнуто ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України за те, що позивач не пред'явив для перевірки посвідчення водія категорії ( В ), але неправильно зазначено на порушення ним п.п. 2.1.а) Правил дорожнього руху. Оскільки обов'язок водія на вимогу поліцейського пред'явити для перевірки посвідчення водія, передбачено п. 2.4.а) Правил дорожнього руху, а не п. 2.1.а), як помилково зазначив в оскаржуваній постанові відповідач Горох В.М.

Згідно зі ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_3 після зупинки на вимогу поліцейського пред'явив для перевірки посвідчення водія категорії «В», однак не надав його для огляду інспектору. Даний факт знайшов підтвердження в судовому засіданні.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно роз'яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно дост. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення, доводи позивача, якими він заперечує правомірність складеної постанови відповідачем не спростовані.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим та не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

При винесені постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, інспектором не було встановлено всіх фактичних даних справи, не у повному обсязі досліджені обставини справи, не з'ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

За вищевикладених обставин, позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є обґрунтованими та доведеними, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.126, ст. 125 КУпАП, ст.ст.6, 14, 72-77, 90, 121-122, 241-243, 245-246, 271, 286 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Постанову серії НК № 946961 від 24.03.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги. Відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з дня проголошення до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Корецький районний суд Рівненської області.

Суддя Є.В.Кулик