Справа № 607/16358/18
Суддя: Кунцьо С. В.
Дата ухвалення: 2018-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.08.2018 Справа №607/16358/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської областів складі:

головуючого судді: Кунцьо С.В.

з участю секретаря с/з: ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: Тисменицького РВ національної поліції України в Івано-Франківській області, старшого сержанта поліції Тисменицького ВП ГУНП ОСОБА_3,

про: визнання неправомірними дій старшого сержанта Тисменицького ВП ГУНП ОСОБА_3 при розгляді справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Тисменицького РВ національної поліції України в Івано-Франківській області, старшого сержанта поліції Тисменицького ВП ГУНП ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій старшого сержанта Тисменицького ВП ГУНП ОСОБА_3 при розгляді справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 097519 від 15 серпня 2018 року.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 15 серпня 2018 року старшим сержантом поліції Тисменицького ВП ГУНП ОСОБА_3 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 097519, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно до даної постанови 15 серпня 2018 року о 14 год. 19 хв. громадянин ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Мерседес Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Тисмениця вул. К.Левицького, 11 а, та здійснив обгін на перехресті, а саме на кільцевій розвязці, чим порушив вимоги ч.2 ст.122 КУпАП. Із зазначеною постановою не згідний та вважає що інспектором поліції не зібрано і не надано достатніх доказів на підтвердження порушення ПДР, а тому постанова є не вмотивованою та необґрунтованою. Окрім того інспектор незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу чим суттєво порушив його права.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, однак подав суду письмову заяву, в якій просить слухати справу в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов.

Представник відповідача Тисменицького РВ національної поліції України в Івано-Франківській області та відповідач старший сержант поліції Тисменицького ВП ГУНП ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися з невідомої суду причини, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, у встановленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомили та відзиву на позовну заяву не надсилали.

За наявності вказаних обставин, приймаючи до уваги заяву позивача, який просить слухати справу у його відсутності, та те, що представник Тисменицького РВ національної поліції України в Івано-Франківській області та інспектор Кудля Є.І., які повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином в судове засідання не зявилися, при цьому не повідомивши суд про поважність причини своєї неявки, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, в порядку письмового провадження, відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних міркувань.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 097519, громадянин ОСОБА_2 15 серпня 2018 року о 14 год. 19 хв. керував автомобілем марки «Мерседес Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Тисмениця вул. К.Левицького, 11 а, та здійснив обгін на перехресті, а саме на кільцевій розвязці, чим ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно постанови серії ДП 18 № 097519від 15 серпня 2018 року, винесеної старшим сержантом поліції Тисменицького ВП ГУНП ОСОБА_3 на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Незважаючи на вимоги КУпАП, всупереч вимога ч.2 ст.77 КАСУ, відповідачем не представлено суду жодних достатніх належних доказів на підтвердження викладених інспектором поліції у постанові обставин та спростування заперечень у позові ОСОБА_2 проти цього.

Окрім цього судом встановлено, що при винесенні оскаржуваної постанови інспектором не було враховано вищезазначених вимог закону, оскаржувана постанова містить лише фабулу адміністративного проступку без посилання на докази, передбачені ст.251 КУпАП із наданням їх правової оцінки та обставини визначені у ст.280 КУпАП, тобто не має мотивування.

Так, згідно ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів справи в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, всупереч вимогам ст. 283 КУпАП, відсутнє посилання на докази, які підтверджують факт порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху, зокрема у цій же постанові графа 8 «до постанови додаються…» не заповнена, тому суду не зрозуміло, яким чином сторона відповідача могла б довести правомірність винесення постанови та взагалі породжується питанння чи фіксувався процесуальний порядок, з моменту виявлення ймовірного проступку ОСОБА_2, до вручення копії постанови про адміністративне правопорушення особі, у звязку із чим неможливо встановити чи субєктом владних повноважень при розгляді справи були дотримані норми чинного законодавства.

Детальний аналіз оскаржуваної постанови дозволяє зробити висновок про те, що постанова винесена без дотримання вимог щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин справи та належного документування обставин адміністративного правопорушення, адже оглядом постанови також встановлено, що вона містить посилання лише на норму КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення правил обгону, однак у ній не зазначено пункт правил дорожнього руху, який регулює правила обгону учасникам дорожнього руху, в даному випадку забороняє обгін на кільцевій розвязці дороги.

Крім того у своєму позові ОСОБА_2 вказує на порушення субєктом владних повноважень положень закону, щодо місця винесення постанови, звертаючи увагу на те, що інспектором справа розглядалась на місці зупинки транспортного засобу.

Однак варто звернути увагу на те, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 КУпАП та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 КУпАП мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Так, у зазначеному рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення; однак вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення Правил дорожнього руху України, зокрема ч.2 ст.122 КУпАП, на місці вчинення такого правопорушення.За таких обставин позов ОСОБА_2 в частині визнання неправомірними дій старшого сержанта Тисменицького ВП ГУНП ОСОБА_3 при розгляді справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу до задоволення не підлягає.

З врахуванням вищевикладеного, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов'язку доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення.

За таких обставин, наявні у справі матеріали, зокрема, постанова не дає суду достатніх підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, а обставинам викладеним у постанові не може бути надано правової оцінки, оскільки така оцінка без підтверджуючих доказів вчинення адміністративного правопорушення може призвести до неправильного висновку судом про наявність в діях позивача порушень вказаних у постанові.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з'ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню, адже за принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь; не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На підставі ст.55 Конституції України, ст.9, п.1 ст.247, ст.251, ст.289, ч.1 ст.293 КУпАП, та керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 (вул. Симоненка, 4/22, м. Тернопіль, посвідчення водія серії ВХТ 323700) до Тисменицького РВ національної поліції України в Івано-Франківській області, старшого сержанта поліції Тисменицького ВП ГУНП ОСОБА_3 (вул. Левицького, 4, м. Івано-Франківськ) про визнання неправомірними дій старшого сержанта Тисменицького ВП ГУНП ОСОБА_3 при розгляді справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 №098519 від 15 серпня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду складено 31 серпня 2018 року

Головуючий суддяОСОБА_4