Справа № 804/470/16
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2018 року справа № 804/470/16

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чорна В.В., розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова група «Вершина» до Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.02.2014 р., -

в с т а н о в и в:

21 січня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова група «Вершина» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 28.02.2014 р.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідача ґрунтується на висновках акту документальної позапланової виїзної перевірки № 295/04-63-22-03/36641427 від 27.01.2014 р., які позивач вважає необґрунтованими. Зокрема, позивач не погоджується з висновками відповідача про те, що ТОВ «ТПГ «Вершина» не мало намірів виконувати умови договорів купівлі-продажу № 14-10 від 12.03.2010 р., № 31-10 від 30.08.2010 р., № 32-10 від 02.09.2010 р. по взаємовідносинам з ТОВ «БМТЗ Комплект», ПП «ВКФ «Інтертрейдсплав» і ТОВ «ДЗПО». Позивач стверджує, що операції з поставки товару за зазначеними договорами відбулись та були своєчасно і в повному обсязі відображені в обліку підприємства. Кошти, отримані ТОВ «ТПГ «Вершина» відповідно до зазначених договорів, не можуть вважатись безповоротною фінансовою допомогою, оскільки не набуті з підстав, зазначених у п.п. 1.22.1 п. 1.22 ст. 1 Закону «Про оподаткування прибутку підприємств», а отримані у якості доходу, з якого сплачено податкові зобов'язання. Також, позивач зазначив про те, що угоди, укладені з контрагентами-покупцями, не підпадають під ознаки нікчемної угоди, оскільки вони не є нікчемними, не порушують публічний порядок та не визнані недійсними за рішенням суду. Посилаючись на викладені обставини, просить суд задовольнити позовні вимоги, визнати протиправним та скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідача (а.с. 4-6).

Ухвалою суду від 29.02.2016 р., після усунення позивачем недоліків позовної заяви, за даним позовом відкрито провадження у адміністративній справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні (а.с. 2).

Представником відповідача за довіреністю Краєвським І.С. подані заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначено, що посадовими особами відповідача відповідно з п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78, та п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, у зв'язку з отриманням постанови від 11.12.2013 року у кримінальному провадженні № 0000148, проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ТПГ «Вершина» (далі - ТОВ «ТПГ «Вершина») з питань правильності дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «БМТЗ Комплект», ПП «ВКФ «Інтертрейдсплав» та ТОВ «ДЗПО» за період з 01.01.2010 року по 31.12.2012 року, за результатами якої складено акт № 295/04-63-22-03/36641427 від 27.01.2014 р. Перевіркою встановлено порушення п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижено податок на прибуток у сумі 15 065 грн., у тому числі за II квартал 2011 року - в сумі 15 065 грн. Представник відповідача зазначає, що з наданих до перевірки документів встановлено, що ТОВ «ТПГ «Вершина» не мало наміру виконувати умови договорів купівлі-продажу № 14-10 від 12.03.2010 р., № 31- 10 від 30.08.2010 р., № 32-10 від 02.09.2010 р. по взаємовідносинам з ТОВ «БМТЗ «Комплект», ТОВ «ДЗПО» та ПП «ВКФ «Інтертрейдсплав», зазначені правочини здійснені без мети настання реальних наслідків, не містять у своїй суті розумних економічних або інших причин (ділової мети) та не спричиняють реального настання правових наслідків, крім тих, що пов'язані з їх нереальністю. Посилаючись на викладені обставини, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 62-64).

Ухвалою суду від 22.09.2016 р. провадження у даній справі було зупинено до надання відповідачем витребуваних судом документів, зокрема, засвідчених належним чином копій всіх документів, що підтверджують підстави проведення перевірки ТОВ «Торгівельно-промислова група «Вершина», результати якої оформлені актом від 27.01.2014 р. № 259/04-63-22-03/36641427 (наказ, направлення на проведення перевірки), акти звірок з контрагентами-покупцями відповідача за період спірних правовідносин (якщо такі були), а також інформацію щодо наявності інших адміністративних справ, відкритих за позовом ТОВ «Торгівельно-промислова група «Вершина» про скасування спірного податкового повідомлення-рішення № від 28.02.2014 р. (якщо така відома). Також, у Головного управління ДФС в Дніпропетровській області було витребувано копії первинних документів по господарським взаємовідносинам позивача з ТОВ «БМТЗ Комплект», ПП «ВКФ «Інтертрейдсплав» та ТОВ «ДЗПО», що були вилучені 10.08.2011 року посадовими особами ВПМ ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська під час обшуків в приміщеннях ТОВ «Торгівельно-промислова група «Вершина» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Короленко, буд. 2, кв. 17 та кв. 14, за результатами дослідження яких податковий орган в акті перевірки № 295/04-63-22-03/36641427 від 27.01.2014 р. прийшов до висновку про заниження позивачем податку на прибуток за період 2 кварталу 2011 року на суму 15 065 грн., а також надати інформацію про хід та результати розслідування у кримінальному провадженні № 0000148 від 12.02.2013 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, з наданням засвідчених належним чином копій відповідних процесуальних рішень (а.с. 122, 123, 124).

Ухвалою суду від 19.04.2018 р. провадження у справі було поновлено, та ухвалено подальший розгляд даної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні (а.с. 195).

При цьому, на момент розгляду справи Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 10 ч. 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 15.12.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності Кодексу в редакції від 15.12.2017 року, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності нової редакції Кодексу.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.

Ухвалою від 27.07.2018 р. судом допущено заміну відповідача у справі з ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області на ДПІ у Соборному районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

На підставі наказу № 27 від 13.01.2014 р. про проведення перевірки, направлення на перевірку від 14.01.2014 р. № 39/22-03, виданого ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів України у Дніпропетровській області, посадовими особами відповідача відповідно з п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, у зв'язку з отриманням постанови від 11.12.2013 р. у кримінальному провадженні № 0000148, проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ТПГ «Вершина» з питань правильності дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «БМТЗ Комплект», ПП «ВКФ «Інтертрейдсплав» та ТОВ «ДЗПО» за період з 01.01.2010 року по 31.12.2012 року, за результатами якої складено акт № 295/04-63-22-03/36641427 від 27.01.2014.

Згідно висновків вказаного акту перевірки, перевіркою встановлено наступні порушення:

- п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено збільшення позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту звітного періоду червня 2011 року (рядок 18 декларації) у сумі 47 500 грн. і, як наслідок, зменшення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації) у сумі 47 500 грн.;

- п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток всього у сумі 15 065 грн., у тому числі за II квартал 2011 року в сумі 15 065 грн.;

- п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 р. № 334/94-ВР, в результаті чого занижено податок на прибуток всього у сумі 5 173 523 грн., у тому числі за 2010 рік у сумі 5 173 523 грн. (а.с. 18).

На підставі висновків даного акту перевірки, ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 28.02.2014 р., яким зменшено розмір від'ємного значення податку на додану вартість у розмірі 47 500 грн., а також податкове повідомлення-рішення № від 28.02.2014 р., яким збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 15 065 грн.

Враховуючи, що 1095 днів з дня граничного строку подання декларації за 2010 рік сплинули, податковим органом в акті перевірки зроблено висновок про те, що позивач вважається вільним від нарахованого грошового зобов'язання з податку на прибуток за 2010 рік у сумі 5 173 523 грн., а тому податкове повідомлення-рішення за цим фактом не виносилось (а.с. 18).

Не погодившись з висновками перевірки та вважаючи неправомірним податкове повідомлення-рішення № від 28.02.2014 р., позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у справі № 804/4095/14.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2014 у справі № 804/4095/14 адміністративний позов ТВО «ТПГ «Вершина» було задоволено, визнано не чинним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області № від 28.02.2014 р., а також визнано протиправними дії відповідача щодо нарахування згідно акту перевірки від 27.01.2014 р. податку на прибуток за 2010 рік.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2015 р. постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2014 р. у справі № 804/4095/14 скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області щодо нарахування згідно акту перевірки від 27.01.2014 р. податку на прибуток за 2010 рік.

В своєму рішенні апеляційний суд зазначив про те, що на підставі оскаржуваних позивачем висновків акту перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 28.02.2014 р., яким позивачу збільшено зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 15 065 грн., у зв'язку з чим, належним способом захисту для позивача буде оскарження зазначеного податкового-повідомлення рішення, а не висновків акту перевірки, який не є рішенням (актом індивідуальної дії) в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин, позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 28.02.2014 р.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 28.02.2014 р. винесено на підставі акту ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська № 295/04-63-22-03/36641427 від 27.01.2014 р. «Про результати проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТПГ «Вершина» з питань правильності дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «БМТЗ Комплект», ПП «ВКФ «Інтертрейдсплав» та ТОВ «ДЗПО» за період 01.01.2010 по 31.12.2012 р.р., яким, зокрема, встановлено заниження позивачем податку на прибуток за період 2 кварталу 2011 року на суму 15 065 грн.

З даного акту вбачається, що в ході проведення перевірки відповідачем були враховані документи, надані ВПМ ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська, вилучені відповідно до протоколу обшуку від 10.08.2011 р.

Крім того, з акту перевірки слідує, що за результатами проведених слідчих дій у кримінальному провадженні № 0000148 від 12.02.2013 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, встановлено, що протягом 2010-2012 років ТОВ «БМТЗ Комплект», ПП «ВКФ «Інтертрейдсплав» та ТОВ «ДЗПО» здійснено надання незаконних послуг по формуванню податкового кредиту з ПДВ та завищення валових витрат підприємствам реального сектору економіки, одним з яких є ТОВ «ТПГ «Вершина».

З долучених до матеріалів справи документів вбачається, що 10.08.2011 року посадовими особами відділу податкової міліції ДПІ Кіровського району м. Дніпропетровська були проведені обшуки в приміщеннях Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова група «Вершина» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Короленко, буд. 2, кв. 17 та кв. 14, в ході яких були вилучені, в тому числі, первинні документи позивача.

В судовому засіданні 22.09.2016 року представник позивача зазначив, що документи, вилучені посадовими особами відділу податкової міліції ДПІ Кіровського району м. Дніпропетровська під час вищевказаних обшуків ТОВ «Торгівельно-промислова група «Вершина» до теперішнього часу не повернуті, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості надати їх суду в обґрунтування заявлених позовних вимог, та заявив клопотання про їх витребування судом.

У зв'язку з чим, судом вжито вичерпних заходів щодо витребування та долучення до матеріалів справи копій первинних документів по господарським взаємовідносинам позивача з ТОВ «БМТЗ Комплект», ПП «ВКФ «Інтертрейдсплав» та ТОВ «ДЗПО», які були вилучені 10.08.2011 року посадовими особами відділу податкової міліції ДПІ Кіровського району м. Дніпропетровська під час обшуків в приміщеннях ТОВ «Торгівельно-промислова група «Вершина» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Короленко, буд. 2, кв. 17 та кв. 14, натомість, витребувані документи до суду не надані, та відповідачем у справі не спростована їх наявність у позивача на момент проведення обшуку.

Отже, при розгляді зазначених спірних правовідносин суд виходить із доказів, наданих сторонами у справі.

З акту перевірки судом встановлено, що ТОВ «ТПГ «Вершина» у якості продавця протягом 2010 року було укладено ряд договорів з контрагентами-покупцями, а саме: ТОВ «БМТЗ Комплект», ТОВ «Дніпропетровський завод промислової оснастки» (ТОВ «ДЗМО») та ПП «ВКФ «Інтертрейдсплав», відповідно до яких, продавець зобов'язується поставити, а покупець прийняти та сплатити товар виробничо-технічного призначення, а саме: автошини вантажні, легкові, с/г призначення.

Зокрема, між ТОВ «ТПГ «Вершина» та ТОВ «БМТЗ Комплект» укладено договір № 14-10 від 12.03.2010 р.; між ТОВ «ТПГ «Вершина» та ТОВ «ДЗМО» укладено договір купівлі-продажу № 31-10 від 30.08.2010 р., а також між ТОВ «ТПГ «Вершина» та ПП «ВКФ «ІнтерТрейдСплав» укладено договір № 32-10 від 02.09.2010 р.

Первинні документи по зазначених господарським операціям досліджувались податковим органом в обсязі, наданому посадовими особами відділу податкової міліції ДПІ Кіровського району м. Дніпропетровська (з числа вилучених під час проведення обшуку), та їх перелік наведено в акті перевірки (а.с. 10-12).

При проведенні перевірки посадовими особами відповідача було враховано акт ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська № 4614/231/36641427 від 17.11.11 р. «Про результати планової виїзної перевірки ТОВ «ТПГ «Вершина» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 18.09.2009 року по 30.06.2011 року, валютного та іншого законодавства за період з 18.09.2009 року по 30.06.2011 року» та заново відкриті факти щодо взаємовідносин підприємства ТОВ ТПГ «Вершина» з ТОВ «БМТЗ Комплект», ПП ВКФ «Інтертрейдсплав» та ТОВ «ДЗПО» (а.с. 91-107).

На підставі даних акту № 4614/231/36641427 від 17.11.2011 р., відповідач в акті перевірки № 295/04-63-22-03/36641427 від 27.01.2014 р. прийшов до висновку про те, що ТОВ «ТПГ «Вершина» не мало наміру виконувати умови договорів купівлі-продажу № 14-10 від 12.03.2010 р., № 31- 10 від 30.08.2010 р., № 32-10 від 02.09.2010 р. по взаємовідносинам з ТОВ «БМТЗ «Комплект», ТОВ «ДЗПО» та ПП «ВКФ «Інтертрейдсплав», зазначені правочини здійснені без мети настання реальних наслідків, не містять у суті своїй розумних економічних або інших причин (ділової мети) та не спричиняють реального настання правових наслідків крім тих, що пов'язані з їх нереальністю.

Таким чином, податковий орган побудував свої висновки щодо порушень позивачем вимог податкового законодавства, зокрема, в частині податкових зобов'язань з податку на прибуток приватних підприємств за 2011 рік, на даних акта планової перевірки № 4614/231/36641427 від 17.11.2011 р. та документах, наданих ВПМ ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська, але без надання належної оцінки первинній бухгалтерській документації позивача, та прийшов до висновку про нікчемність здійснених господарських операцій.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 та 5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 2 ст. 207 ГК України визначено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно частин 1 та 2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним; правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Пленум Верховного Суду України в постанові «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р., зокрема, визначив перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею: правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за ст. 228 ЦК, має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Згідно зі ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Необхідними умовами для висновку про нікчемність угоди згідно до ст. 207 ГК України та ст. 228 ЦК України є доведення факту наявності завідомо суперечної інтересам держави та суспільства мети укладення угоди сторонами, а також наявність вини у формі умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних наслідків. Інтерес держави і суспільства у сплаті суб'єктами оподаткування податків випливає з обов'язку кожного сплачувати податки і збори, закріпленому в ст. 67 Конституції України та законах України про оподаткування.

Отже, суб'єктний склад правопорушення повинен бути встановлений компетентним державним органом і підтверджений законодавчо визначеними належними засобами доказування.

В даному випадку, даних про те, що договори з поставки товарів, укладені позивачем з контрагентами-покупцями ТОВ «БМТЗ «Комплект», ТОВ «ДЗПО» та ПП «ВКФ «Інтертрейдсплав» оформлені не належним чином, відповідачем до суду не надано, висновків щодо невідповідності вимогам закону первинних документів, складених на виконання зазначених договорів, що давало б змогу вважати їх паперовими носіями, акт перевірки не містить.

За викладених обставин, суд не погоджується з висновками відповідача про відсутність факту реального здійснення фінансово-господарських операцій ТОВ «ТПГ «Вершина» з ТОВ «БМТЗ «Комплект», ТОВ «ДЗПО» та ПП «ВКФ «Інтертрейдсплав» за вказаний період.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Представником відповідача в судовому засіданні не доведено, що правочини з поставки товарів, укладені ТОВ «ТПГ «Вершина» із зазначеними вище підприємствами-покупцями, є нікчемними, порушують публічний порядок та суперечать інтересам держави і суспільства.

В цьому контексті суд враховує те, що відповідачем на надано жодної інформації стосовно наявності вироків у кримінальних справах або кримінальних проваджень, що на даний час перебувають на стадії проведення досудового розслідування за фактами, пов'язаними із спірними правовідносинами.

Суд також зазначає, що недобросовісність контрагентів позивача не може впливати на його податкові зобов'язання. Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 р. («Булвес «АД проти Болгарії») зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. На думку Європейського Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права, яке повинно застосовуватися судами під час розгляду справ.

З огляду на сукупність викладених вище обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідача.

Керуючись ст.ст. 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова група «Вершина» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 28.02.2014 р.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Чорна