Справа № 826/9034/17
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року м. Київ №826/9034/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А.,

при секретарі судового засідання Вовк І.Р.,

за участю: позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Шерехори Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (02160, АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Національної поліції України у м. Києві (01601, м. Київ, вул. Воло-димирська, 15, ) (далі - ГУ НП у м. Києві) про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

У липні 2017р. позивач звернулася до суду з позовом до ГУ НП у м. Києві, в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу і перебування на посаді слідчого Дніпровського управління поліції з 07.11.2015 по 12.04.2017.

Позов обґрунтовано тим, що позивач з 07.11.2015 перебуває на посаді слідчого слідчо-го відділу Дніпровського управління поліції ГУ НП у м. Києві, однак наказом ГУ НП у м. Києві від 17.05.2016 №431 о/с була незаконно звільнена за результатами атестації (через службову невідповідність). Вказаний наказ визнано протиправним і скасовано постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.03.2017 №826/10074/16, на виконання якої відповідачем прийнято наказ від 12.04.2017 №331 о/с про поновлення позивача на вищевказаній посаді з 17.05.2016. За період з листопада 2015р. по квітень 2017р. позивач отримала 3718 грн., у т.ч.: 2288 грн. - у листопаді 2015р., 1430 грн. - у травні 2016р., тому просить стягнути середній заробіток за вказаний час вимушеного прогулу.

Відповідач надав заперечення проти позову, в яких заперечує факт вимушеного прогулу та вважає безпідставною вимогу про його оплату, посилаючись на те, що на день свого звільнення позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому грошове забезпечення не підлягало виплаті згідно з абзацом 3 п. 8 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 №260.

Під час розгляду справи позивач підтримала позов з наведених у ньому підстав.

Представник відповідача не визнала позов, просила відмовити в його задоволенні з наведених у запереченнях підстав.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обста-вини і відповідні їм правовідносини.

Позивач з 18.03.2013 прийнята на службу в органи внутрішніх справ згідно з наказом №100 о/с і проходила службу на посаді слідчого слідчого відділу Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

На підставі заяви позивача від 07.11.2015 і відповідно до п.п. 9 та 12 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" наказом ГУ НП у м. Києві від 07.11.2015 №10 о/с її призначено слідчим Дніпровського управління поліції, присвоївши їй спеціальне звання "лейтенант поліції".

На підставі атестаційного листа позивача з висновком атестаційної комісії наказом ГУ НП у м. Києві від 17.05.2016 №431 о/с її було звільнено зі служби в поліції згідно з п. 5 (через службову невідповідність) ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" 13.05.2016.

Вказаний наказ від 17.05.2016 №431 о/с в частині звільнення позивача визнано проти-правним і скасовано, а позивача поновлено на службі в поліції на посаді слідчого Дніпровсь-кого управління поліції ГУ НП у м. Києві з 17.05.2016 постановою Окружного адміністра-тивного суду міста Києва від 03.03.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляцій-ного адміністративного суду від 01.06.2017 у справі №826/10074/16.

На виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.03.2017 у справі №826/10074/16 наказом ГУ НП у м. Києві від 12.04.2017 №331 о/с пози-вача поновлено на посаді слідчого Дніпровського управління поліції.

Дані обставини визнаються обома сторонами, підтверджуються наявними у справі копіями трудової книжки позивача (с.с. 1-5), копіями витягів з наказів ГУ НП у м. Киві від 07.11.2015 №10 о/с, від 17.05.2016 №431 о/с, від 12.04.2017 №331 о/с, а також встановлені у постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.03.2017 і ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 01.06.2017 по справі №826/10074/16 за позовом ОСОБА_1 до ГУ НП у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, копії яких також містяться у справі.

За період з листопада 2015р. по квітень 2017р. позивач отримала 3718 грн., у т.ч.: 2288 грн. - у листопаді 2015р., 1430 грн. - у травні 2016р., що також визнається обома сторонами і підтверджується наявною у справі копією довідки про доходи Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ НП у м. Києві від 16.06.2017 №949.

Водночас оспорюваним сторонами є факт вимушеного прогулу позивача у період з 07.11.2015 по 12.04.2017 з чим позивач пов'язує стягнення середнього заробітку.

Представник відповідача стверджує, що позивач з липня 2014р. перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і не працювала у зазначений нею у позовній заяві період.

На підтвердження цієї обставини представником відповідача надано до суду копію рапорту позивача від 15.07.2014 про надання додаткової частково оплачуваної відпустки по догляду за дитиною по досягненню віку трьох років, витяг з наказу ГУ МВС України в м. Києві від 28.07.2014 №426 о/с, яким на підставі рапорту позивача від 15.07.2014 та свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 17.05.2014, та відповідно до ст. 18 Закону України "Про відпустки" позивач вважається такою, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 16.07.2014 по 11.05.2017.

Також представник відповідача посилається і надала до суду копію позовної заяви ОСОБА_1 від 24.06.2017 у справі №826/10074/16, в якій остання зазначає про те, що з липня 2014р. знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також про те, що у листопаді 2015р. їй повідомили про необхідність виходу з відпустки для прийняття в поліцію; після звільнення з міліції та прийняття в поліцію, позивач знову пішла у відпустку по догляду за дитиною.

Обставина перебування позивача з липня 2014р. у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку встановлена в ухвалі Київського апеляційного адміністра-тивного суду від 01.06.2017 по справі №826/10074/16. Факт вимушеного прогулу судами у справі №826/10074/16 не встановлено, а мотиви апеляційного суду щодо обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 ґрунтуються саме на передбаченій ч. 3 ст. 184 КЗпП України забороні звільнення жінок, які мають дітей віком до трьох років.

Крім цього, згідно з наявною у справі довідкою про доходи Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ НП у м. Києві від 18.09.2017 №1530, за два місяці (березень, квітень 2016р.), що передували звільненню позивача у травні 2016р. їй не нараховувалася заробітна плата чи інші нарахування.

Надані представником відповідача докази свідчать про те, що у період з 07.11.2015 по 12.04.2017 позивач фактично не працювала, грошове забезпечення не отримувала, а перебу-вала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Окремі виплати коштів у листопаді 2015р. і травні 2016р., які, як пояснила представник відповідача і проти чого не заперечила позивач, пов'язані з компенсацією невикористаної відпустки і не стосуються виконання позивачем посадових обов'язків у період перебування у відпустці.

Під час розгляду справи позивач не заперечувала проти наданих представником відпо-відача доказів і обставин, які ними підтверджуються. Доказів, які б спростовували доводи відповідача і свідчили про вихід позивача з відпустки та виконання нею посадових обовязків, позивачем до суду не надано.

Таким чином, беручи до уваги надані представником відповідача докази, які є належ-ними і допустимими доказами по справі та мають значення для вирішення справи, судом встановлено перебування позивача у період з 07.11.2015 по 12.04.2017 у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Спірні правовідносини виникли у сфері проходження публічної служби і стосуються стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Частиною 2 ст. 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про понов- лення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно з п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" виплата грошового забезпечення поліцей-ським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутріш-ніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейсь-ким Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за №669/28799, передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на служ-бі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в т.ч. премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівни-ка органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Згідно з абзацом 3 п. 8 розділу ІІІ цього Порядку поліцейським за час перебування у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку грошове забезпечення не виплачується.

Як встановлено судом, у період з 07.11.2015 по 12.04.2017 позивач фактично не пра-цювала, а перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, що вказує на відсутність підстав для виплати позивачу грошового забезпечення за цей період. При цьому факт вимушеного прогулу судами у справі №826/10074/16 не встановлено, згідно з довідкою про доходи Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ НП у м. Києві від 18.09.2017 №1530 на день звільнення грошове забезпечення позивачу не визначалося (0,00 грн.), а у наказі ГУ НП у м. Києві від 12.04.2017 №331 о/с не зазначено про нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення, що у повній мірі спростовує твердження позивача про вимушений прогул за вказаний період та необхідність його оплати.

Посилання позивача на відсутність наказу щодо її рапорту від 23.12.2015 на ім'я нача-льника ГУ НП у м. Києві Крищенка А.Є про надання додаткової частково оплачуваної від-пустки по догляду за дитиною по досягненню нею трьохрічного віку з 23.11.2015 по 11.05.2017, копія якого надана представником відповідача і міститься у справі, суд не бере до уваги, оскільки вказані обставини не підтверджують фактичне виконання позивачем посадо-вих обов'язків, тому не впливають на вирішення справи.

Крім того, листом Управління кадрового забезпечення ГУ НП у м. Києві від 16.05.2018 №1942 вх/125/26/01-2018, що надійшов до суду у відповідь на запит суду від 26.04.2018, повідомлено, що у задоволенні рапорту ОСОБА_1 від 23.12.2015 керівництвом ГУ НП у м. Києві було відмовлено з огляду на те, що за результатами атестування комісією прийнято рішення про невідповідність займаній посаді та її звільнення зі служби в поліції і на виконання п. 28 розділу 4 Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 №1465. Також, у листі зазначено про перебування позивача на даний час у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 22.09.2017 по 12.07.2020.

З огляду на те, що позивачем не доведено тих обставин, на які вона посилається у підтвердження своїх вимог і не спростовано заперечень відповідача про відсутність підстав для нарахування і виплати позивачу заробітної плати за вказаний нею період, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову і відсутність підстав для його задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 241-246, 250, пп. 10 п. 1 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_1 (02160, АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) у задоволенні адміністративного позову повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження ст. 255 КАС України.. Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293, 295-297 КАС України. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.А. Костенко

Повний текст складено: ________________ р.