Справа № 367/5344/17
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 367/5344/17 Суддя (судді) першої інстанції: Карабаз Н.Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О., Губської О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 травня 2018 року (дата виготовлення повного тексту невідома) у справі за позовом ОСОБА_2 до Ірпінської міської ради Київської області про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач) звернулася до суду з позовом до Ірпінської міської ради Київської області (далі - відповідач), в якому просила суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення двадцять восьмої сесії сьомого скликання Ірпінської міської ради Київської області від 23.02.2017 року № 1990-28-V11, яким було відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1

- зобов'язати Ірпінську міську раду Київської області прийняти рішення, яким відвести земельну ділянку в АДРЕСА_1 для індивідуального житлового будівництва їй у відповідності до норм ст. 118 Земельного кодексу України, ст. 20 ч. 1 п. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 10 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким позов задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що згідно витягу з державного земельного кадастру земельна ділянка знаходиться в АДРЕСА_1 перебуває у комунальній власності з цільовим призначенням - землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Згідно із ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, до суду не з'явилися.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно посвідчення серії НОМЕР_2 від 14 січня 2008 року ОСОБА_2 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників війни.

Згідно посвідчення серія НОМЕР_1 від 28 травня 2003 року позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей померлих ветеранів війни.

Згідно посвідчення серія НОМЕР_3 від 28.09.1999 року ОСОБА_2 має право на пільги, компенсації встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно довідки Київської обласної державної адміністрації № 995 від 22.01.1997 року ОСОБА_2 є членом сім'ї померлого ОСОБА_3 першої категорії.

07.12.2017 року позивач звернулася до Ірпінської міської ради Київської області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшим оформленням права власності (цільове призначення- будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), розташованої за адресою: АДРЕСА_1

Вказану заяву позивача було розглянуто на сесії Ірпінської міської ради Київської області 23.02.2017 року.

Згідно рішення 28 сесії 7 скликання Ірпінської міської ради Київської області № 1990-28-VII від 23.02.2017 року позивачу було відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1.

Підставою для відмови стала та обставина, що зазначена земельна ділянка знаходиться в комунальній власності Ірпінської міської ради з цільовим призначенням землі загального користування (для облаштування дитячого та спортивного майданчика).

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення відповідача є законним та обґрунтованим.

Ухвалюючи рішення по суті, суд першої інстанції виходив з того, що цей спір є справою адміністративної юрисдикції.

Такий висновок є помилковим, оскільки, даний спір стосується правомірності рішення органу про відмову у наданні земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні іншої юридичної особи.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ірпінської міської ради Київської області «Про надання дозволу Ірпінському виробничому Управлінню комунального господарства на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в постійне користування земельної ділянки для облаштування дитячого та спортивного майданчиків в АДРЕСА_1)» №2821-40-VI від 31 січня 2013 року дозволено Ірпінському виробничому Управлінню комунального господарства розробити проект землеустрою щодо відведення в постійне користування земельної ділянки площею 700 м2 для облаштування дитячого та спортивного майданчиків в АДРЕСА_1).

Рішенням Ірпінської міської ради Київської області «Про затвердження проекту землеустрою та надання земельних ділянок в постійне користування Ірпінському виробничому Управлінню комунального господарства для облаштування дитячого та спортивного майданчика в АДРЕСА_1) від 4506-63-4 від 25 грудня 2014 року, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 0,0393 га (кадастровий номер НОМЕР_4) та 0,0307 га (кадастровий номер НОМЕР_4) в постійне користування Ірпінському виробничому Управлінню комунального господарства для облаштування дитячого та спортивного майданчика за адресою: в АДРЕСА_1); надано Ірпінському виробничому Управлінню комунального господарства в постійне користування земельні ділянки площею 0,0393 га та 0,0307 га (за рахунок земель Ірпінської міської ради, категорія зелені насадження загального користування) для облаштування дитячого та спортивного майданчику за адресою: в АДРЕСА_1).

Дані обставини встановлені в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2016 року по справі № 367/8596/15-а за позовом ОСОБА_2 до Ірпінської міської ради Київської області, третя особа Ірпінське виробниче управління комунального господарства про визнання незаконним та скасування рішення, та мають преюдиційне значення для вирішення даної справи.

Вищевказані відомості підтверджуються витягом з державного земельного кадастру щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_4 від 03.01.2017, з якого вбачається, що земельна ділянка площею 0,0393 га за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером НОМЕР_4 відноситься до земель загального користування (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо) та перебуває у власності Ірпінської міської ради Київської області, вид використання земельної ділянки - для облаштування дитячого та спортивного майданчика, категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельна ділянка перебуває у постійному користуванні Ірпінського виробничого управління комунального господарства.

Також з витягу з державного земельного кадастру від 03.01.2017 стосовно земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_5 вбачається, що земельна ділянка площею 0,0307 га за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером НОМЕР_5 відноситься до земель загального користування (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо) та перебуває у власності Ірпінської міської ради Київської області, вид використання земельної ділянки - для облаштування дитячого та спортивного майданчика, категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельна ділянка перебуває у постійному користуванні Ірпінського виробничого управління комунального господарства.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості Державного земельного кадастру є офіційними.

З огляду на викладене, колегією суддів встановлено, що земельна ділянка, яку бажає отримати у власність позивач за адресою в АДРЕСА_1), перебуває у постійному користуванні Ірпінського виробничого управління комунального господарства на підставі рішення Ірпінської міської ради Київської області «Про затвердження проекту землеустрою та надання земельних ділянок в постійне користування Ірпінському виробничому Управлінню комунального господарства для облаштування дитячого та спортивного майданчика в АДРЕСА_1) від 4506-63-4 від 25 грудня 2014 року, відомості про що наявні в Державному земельному кадастрі.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній на час прийняття рішення судом першої інстанції) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої п. 1 ч. 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За правилами пункту 1 ч. 2 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів на час розгляду справи відносяться спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб'єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивача з правомірністю рішення органу місцевого самоврядування про відмову у наданні їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні іншого суб'єкта, якому таке право надано цим органом місцевого самоврядування як розпорядником земель комунальної власності.

Отже, у цій справі існує спір про право на земельну ділянку, що виключає можливість його розгляду за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність права власності (постійного користування) на земельну ділянку.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) 1. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та розглянув дану справу за правилами КАС України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Частиною 1 ст. 319 КАС України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі.

Керуючись статтями ст.ст. 311, 312, 315, 319, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 травня 2018 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Ірпінської міської ради Київської області про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді О.О. Беспалов
О.А. Губська

Повний текст постанови складено 06.09.2018