Справа № 811/1817/18
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2018-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2018 року м. Кропивницький Справа № 811/1817/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Казарнянської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області (далі - відповідач) про визнання незаконними рішень та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом та просить суд визнати незаконною відмову відповідача щодо затвердження проекту землеустрою та зобов'язати його затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Казарнянської сільської ради Знам1янського району.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що розробивши та погодивши у встановленому порядку проект землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок вона 19.12.2017 року звернулася до відповідача із заявою про його затвердження. Однак, 16.02.2018 р. було отримано відмову у затвердженні поданого проекту землеустрою як такого, що не набрав потрібної кількості голосів. Вважаючи таку відмову протиправною позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у поданому до суду відзиві посилався на те, що проект рішення яким було рекомендовано затвердити проект землеустрою не було підтримано депутатами сільської ради, а тому відповідно воно не набрало потрібної кількості голосів для його прийняття. У зв'язку з цим представник просив відмовити в задоволенні позову (а.с.115-122).

Згідно ст.ст.262, 263 КАС України, дану справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши наявні в справі матеріали суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що рішенням 5-ї сесії 7-го скликання Казарнянської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області від 25.02.2016 року №87 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1" позивачці було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, загальною площею 2 га (з яких ріллі - 0,60 та 1,40 га), для ведення особистого селянського господарства (а.с.17).

На підставі вказаного рішення та договору на виконання робіт №108 від 23.09.2016 року розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, загальною площею 2,00 га, який було погоджено експертом державної експертизи згідно висновку від 19.10.2017 р. №2312/82-17 (а.с.9-64).

13.12.2017 р. у Державний земельний кадастр внесено земельні ділянки площею 1,4000 га, які було присвоєно кадастровий номер: НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.65-67), та 0,6000 га, якій присвоєно кадастровий номер: НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.68-70).

19.12.2017 р. позивачка звернулась до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою (а.с.8).

Рішенням 19 сесії 7 скликання Казарнянської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області від 16.02.2018 №404 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність гр. ОСОБА_1", керуючись ст. 12, 118 Земельного кодексу України та враховуючи рекомендації постійної депутатської комісії з питань земельних відносин та благоустрою, відхилено проект рішення гр. ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ - 01.03) як таких, шо не набрав потрібної кількості голосів (а.с.72-73).

12.06.2018 р. позивач повторно звернулась до відповідача щодо затвердження проекту землеустрою (а.с.108).

Рішенням 21 сесії 7 скликання Казарнянської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області від 19.06.2018 №447 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність гр. ОСОБА_1", керуючись ст.ст.12 і 118 Земельного кодексу України та враховуючи рекомендації постійної депутатської комісії з питань земельних відносин та благоустрою, було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ - 01.03) як таких, шо не набрав потрібної кількості голосів (а.с.109).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст.14 Конституції України, ст.373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Стаття 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) вказує, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 2 статті 22 ЗК України передбачено те, що до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

При цьому, пунктом "а" частини 3 статті 22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Пунктом "в" ч. 3 ст.116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Згідно до ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2.0 гектара.

Відповідно ч. 1 ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських рад у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища належать, в т.ч. делеговані повноваження: організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою (п.9).

Відповідно ст.ст.12, 42 Закону України "Про місцеве самоврядування" сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об'єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста; забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства.

Частиною 1 статті 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін (ч.7 ст.118 Кодексу).

Згідно ч.8 ст.118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

При цьому, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (ч.9 ст.118 Кодексу).

Згідно ч.10 цієї статті Кодексу, відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме: подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність; отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні); після розроблення проекту землеустрою такий погоджується з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Погоджений проект землеустрою подається громадянином до відповідного органу виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, у двотижневий строк, зобов'язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

Частиною 1 статті 50 Закону України "Про землеустрій" передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки.

За правилами ч.ч.2-3 ст.50 цього Закону, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають:

завдання на розроблення проекту землеустрою;

пояснювальну записку;

копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності);

рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом);

письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду;

довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями;

матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки);

відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна для об'єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці;

розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом);

розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом);

акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки);

акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки);

перелік обмежень у використанні земельних ділянок;

викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

кадастровий план земельної ділянки;

матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки);

матеріали погодження проекту землеустрою.

проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають також і акт встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки, акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, кадастровий план земельної ділянки.

Конституцією України закріплено, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом (ч.4 ст.13); право власності на землю гарантується, воно набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ч.2 ст.14).

Як вбачається із рішень відповідача від 16.02.2018 р. № 404 (а.с.72), від 19.06.2018 р. №447 (а.с.109) підставою для відмови позивачці у затвердженні проекту землеустрою стало те, що він не набрав потрібної кількості голосів. Таким чином, відповідачем з непередбачених чинним законодавством підстав відмовлено позивачці у затвердженні проекту землеустрою.

Судом також враховано, що даний проект було погоджено експертом державної експертизи, про що видано відповідний висновок (а.с.56), а тому на цій стадії не встановлено невідповідність положень проекту вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Таким чином, суд звертає увагу, що Земельним кодексом України передбачено механізм безоплатної передачі земель сільськогосподарського призначення у власність і вичерпні підстави для відмови в цьому, а тому відповідач не мав право відмовляти позивачу в затверджені проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність з підстав, не передбачених Земельним кодексом України.

Крім того, аналізуючи норми чинного законодавства України суд зробив висновок, що орган, який передає земельні ділянки у власність, може відмовити у затвердженні проекту землеустрою лише у випадку відсутності його погодження, не проведення обов'язкової державної експертизи або відсутності дозволу на його виготовлення.

Отже, суд дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність такої відмови.

Вирішуючи питання про зобов'язання відповідача затвердити проект землеустрою суд зазначає таке.

Як зазначалось судом, статтею 118 Земельного кодексу України прямо передбачено обов'язок органу виконавчої влади або орган місцевого самоврядування прийняти відповідне рішення у випадку надання особою погодженого проекту землеустрою. Крім того, нормою ч. 10 ст. 118 ЗК України також передбачено право особи на оскарження відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або у випадку залишення клопотання без розгляду.

Судом встановлено, що наданий позивачем на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність погоджений у встановленому законом порядку (а.с.56).

Також, з матеріалів даної справи вбачається, що позивачка двічі 19.12.2017 р. (а.с.8) та 12.06.2018 р. (а.с.108) зверталась до відповідача із заявами про затвердження проекту землеустрою. Обидві відмові у затвердженні проекту ґрунтувалися на вимогах ст.ст.12 і 118 Земельного кодексу України. Таким чином, повторна, необґрунтована та неправомірна відмова державного органу має розглядатися як зловживання наданими законом повноваженнями і зобов'язання судом усунути таке зловживання шляхом прийняття певного рішення за встановлених обставин не може вважатися неправомірним втручанням у дискреційні функції суб'єкта владних повноважень.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Конституції України та ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

При цьому, оцінка поданих особами та самостійно зібраних судом доказів в адміністративних справах здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України в порядку, що встановлений законодавчими приписами цього кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, а відповідачем не було спростовано відсутність законних підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі, адже за приписами ст. 118 ЗК України наслідком прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є одночасне надання її у власність.

Згідно ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Ухвалою суду від 23.06.2018 р. звільнено позивача від сплати судового збору (а.с.1). Щодо витрат на виготовлення ксерокопій документів в сумі 276,50 грн. та на поштову кореспонденцію в сумі 60,00 грн., то з наявних в справі матеріалів (розрахункові квитанції, експрес-накладних) не було підтверджено факту їх понесення саме позивачем в межах даної справи (а.с.88-91).

Отже, судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати незаконною відмову Казарнянської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення гр. ОСОБА_1 земельних ділянок у власність, загальною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства на території Казарнянської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області.

Зобов'язати Казарнянську сільську раду Знам'янського району Кіровоградської області затвердити проект землеустрою щодо відведення гр. ОСОБА_1 земельних ділянок у власність, загальною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства на території Казарнянської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.255 КАС України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до вимог підпункту 15.5 пункту 15 Розділ VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. Хилько