Справа № 344/7821/18
Суддя: Татарінова О. А.
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/7821/18
Провадження № 2-а/344/685/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Татарінової О.А.,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції м. Івано-Франківська про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 патрульної поліції м. Івано-Франківська про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Мотивував тим, що 22.05.2018 року відповідач в особі інспектора лейтенанта поліції ОСОБА_3 постановою серії ЕАА № 411416 від 22.05.2018 року у справі про адміністратвине правопорушення визнано позивача виним у скоєнні адміністратвиного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 255грн. Постанову мотивовано тим, що позивач 22.05.2018 року о 12 год. 58 хв. в м. Івано-Франківськ по вул. Надрічна, 2, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 в напрямку руху по смугах і здійснив рух прямо зі смуги для повороту праворучічним, порушив п. 8.4 ПДР порушення вимог інформаційно-вказівних знаків. Позивач вважає дану постанову необгрунтованою, незаконною та такою, що підлягає до скасування, оскільки зазначені в протоколі обставини не відповідають фактичним обставинам справи. Позивач вказує, що він своїм автомобілем не допускав вказаних у протоколі порушень, він їхав не з під моста прямо по дорозі до кільця, що знахдиться біля магазину «ПАККО», що по вул. Надрічній в м. Івано-Франківськ, а їхав по примикаючій до кільця дорозі з права. Прямо по дорозі з під моста їхали ряд автомобілів і один з водіїв автомобіля припинив свій рух і світловим сигналом фар показав позивачу, щоб він проїжджав на кільце і продовжував рух автомобіля прямо, що він і зробив. Ніяких перешкод в русі іншим транспортним засобам він не створював. По проїжджаючому кільцю працівники поліції його не бачили, а тільки побачили за 30 метрів за кільцем, коли він рухався прямо по вул. Надрічній в м. Івано-Франківськ. При проїзді біля машини поліції ніхто не включав ніяких сигналів та не вживав заходів щодо зупинки позивача. Працівниками поліції позивач був зупинений, а точніше сам зупинився перед переїздом, що знаходиться по вул. Надрічній в м. Івано-Франківськ, так як останній закритий для проїзду поїзда. Підїхавши до нього, працівники поліції вказали позивачу про те, що він допустив вказане порушення ПДР. Попереду позивача знаходився автомобіль, водій якого пропустив на кільці позивача, однак на вимогу позивача працівники поліції не захотіли вияснити дану обставину в цього водія. Крім цього, за автомобілем позивача їхав ОСОБА_4, з яким позивач зустрічався по вул. Галицькій, після чого позивач вирішив їхати до Тисменицького районного суду по об'їзній дорозі по вул. Надрічна в м. Івано-Франківськ. ОСОБА_4 на своєму автомобілі їхав за позивачем до кільця чітко бачив, що водій вантажного автомобіля світловим сигналом фар показав позивачу, щоб той проїжджав на кільце, що позивач і зробив та поїхав прямо, а ОСОБА_4 після нього поїхав на кільці наліво в сторону с. Крихівці. Представник суб'єкту оскарження не надав позивачу ніяких доказів порушення ПДР, не роз'яснив йому права, не склав протокол про адміністративне правопорушення, а тільки постанову, не відбирав письмового пояснення та не роз'яснив право про відмову від дачі пояснень згідно ст. 63 Конституції України. На думку позивача, відповідач мав залучити понятих. Також представником відповідача належно не встановлена особа позивача, про те, що він є інвалідом ІІ групи. Постанова відповідача не містить відомостей щодо оскарження даної постанови, чим грубо порушено ч.ч. 2 і 3 ст. 283 КУпАП. Зазначив, що оскаржувану постанову він отримав 22.05.2018 року. Оскільки у нього на утриманні перебуває дружина, яка є інвалідом І групи, та потребує стороннього догляду, тому він з 01.06.2018 року по 04.06.2018 року знаходився на приватному лікуванні за межами Івано-Франківської області, звідки він повернувся пізно ввечері 04.06.2018 року, а 05.06.2018 року ним була подана позовна заява до суду.

На підставі наведеного просив суд поновити процесуальний строк на оскарження постанови, визнати постанову ОСОБА_2 патрульної поліції м. Івано-Франківська в особі інспектора лейтенанта поліції ОСОБА_3 серії ЕАА № 411416 від 22.05.2018 року у справі про адміністративне правопорушення від 24.01.2018 року незаконною та скасувати її.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в заяві обставини, просив такий задовольнити, постанову скасувати.

Представник відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції м. Івано-Франківська в судове засідання не зявилася, подала відзив, в якому просила розглянути справу у відсутності представника відповідача, в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, додала до матеріалів справи диск, який повністю підтверджує вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

Заслухавши позивача, пояснення свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності притягнення інспектором Управління патрульної поліції в Івано-Франківську лейтненантом поліції ОСОБА_3 водія транспортного засобу до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Положеннями ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З постанови серії ЕАА №411416 від 22.05.2018 року в справі про адміністративне правопорушення вбачається, що 22.05.2018 року о 12 год. 58 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Надрічна, 2, водій ОСОБА_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах», чим порушив п. 8.4 «ґ» ПДР, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст.72,73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено частинами 2, 3 статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до пункту 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року № 1408/27853 (далі - Інструкція № 1395) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Позивач в позові зазначив, що він своїм автомобілем не допускав вказаних у постанові порушень, він їхав не з під моста прямо по дорозі до кільця, що знахдиться біля магазину «ПАККО», що по вул. Надрічній в м. Івано-Франківськ, а їхав по примикаючій до кільця дорозі з права. Прямо по дорозі з під моста їхали ряд автомобілів і один з водіїв автомобіля припинив свій рух і світловим сигналом фар показав позивачу, щоб він проїжджав на кільце і продовжував рух автомобіля прямо, що він і зробив. Ніяких перешкод в русі іншим транспортним засобам він не створював.

Інспектором неповністю зясовано обставини справи як це передбачено ст. 280 КУпАП, не встановлено чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи є обставини, що помякшують відповідальність.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив зазначені позивачем обставини.

Однак зазначені позивачем обставини а також покази свідка суперечать дослідженому в судовому засіданні відеозапису. Також, інспектором було розяснено права, те що, розгляд адміністративної справи буде проводитись невідкладно та необхідності за його бажанням надати пояснення.

А тому відповідачем надано належний доказ на підтвердження того, що ОСОБА_1 дійсно порушив Правила дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За вказаних обставин, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9 КАС України, ст. ст. 247, 280, 288, 289, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції м. Івано-Франківська про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Львівського Апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя О.А. Татарінова