Справа № 805/1144/17-а
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2018-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 серпня 2018 року

Київ

справа №805/1144/17-а

адміністративне провадження №К/9901/36439/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Бахмутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року (суддя: С.А. Бабіч),

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року (Судді: А.В. Гайдар, Л.А. Василенко Л.А., Ханова Р.Ф.),

у справі № 805/1144/17-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства»

до Бахмутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

09 лютого 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства» (далі - позивач, ТОВ «Новгородський комбінат комунального господарства») звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (правонаступник Бахмутська ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області, далі - відповідач) з вимогами про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 19 жовтня 2016 року: № 000106100, № 000105100, № 000102100, № 000101100, № 000100100, № 000099100 (арк. справи 4-5).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року позов задоволений, визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 19 жовтня 2016 року №№ 000099100, 000100100, 000101100, 000102100, 000105100, 000106100 (арк. справи 84-87, 113-116).

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами норм матеріального права, просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції, та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування касаційної скарги відповідач зазначив, що по-перше: відповідно до статей 19 та 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи здійснюють контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків і зборів, та мають право проводити камеральні, документальні та фактичні перевірки; а по-друге, судами не враховано, що наданий позивачем Сертифікат ТПП про форс-мажорні обставини надає можливість на отримання відстрочення (розстрочення) грошових зобов'язань відповідно до статті 17.1.5 пункту 17.1 статті 17 ПК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2018 року касаційну скаргу разом з матеріалами справи було передано судді-доповідачу Васильєвій І.А. та визначений склад колегії суддів, до якої також входять судді: Пасічник С.С. та Юрченко В.П.

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

З огляду на відсутність в матеріалах справи клопотання від сторін про розгляд справи за їх участю, суд розглядає справу на підставі п. 1 ч. 1 статті 345 КАС України в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції та вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства» (), зареєстроване платником податку на додану вартість, місцезнаходження: 85200, Донецька область, м. Торецьк, смт. Новгородське, вул. Квіткова, буд. 1.

Бахмутською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області проведено документальну невиїзну перевірку своєчасності сплати позивачем податків, зборів, обов'язкових платежів до бюджету, за результатами якої 04.10.2016 року складений акт перевірки № 185/12/31459617, з висновками про порушення ТОВ «Новгородський комбінат комунального господарства»:

- п.57.1, ст.57 розділу II, п. 203.2 ст. 203 розділу V Податкового Кодексу України, у зв'язку з несвоєчасною сплатою ПДВ;

- п. 287.3 ст. 287 розділу XII Податкового Кодексу України платником податків у зв'язку з несвоєчасною сплатою узгодженої суми податкового зобов'язання з земельного податку з юридичних осіб за період липень - грудень 2015 року, січень, березень, травень, липень 2016 року;

- п. 257.5 ст. 257 розділу ІХ Податкового кодексу України платником податків у зв'язку з несвоєчасною сплатою узгодженої суми з рентної плати за спеціальне використання води за три квартали 2015 року та за І квартал 2016 року;

- п. 250.2 ст. 250 розділу VIII Податкового кодексу України платником податків, у зв'язку з несвоєчасною сплатою позивачем узгодженої суми податкового зобов'язання з екологічного податку за І квартал 2016 року;

На підставі висновків акта перевірки від 04.10.2016 року № 185/12/31459617, відповідачем прийняті податкові повідомлення - рішення:

- від 19.10.2016 року № 000099100 про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату земельного податку з юридичних осіб у розмірі 868,55 грн (арк. справи 6);

- від 19.10.2016 року № 000100100 про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату земельного податку з юридичних осіб у розмірі 504,54 грн (арк. справи 8);

- від 19.10.2016 року № 000101100 про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату з рентної плати за спеціальне використання води на суму 3 403,06 грн (арк. справи 10);

- від 19.10.2016 року № 000102100 за несвоєчасну сплату податкового зобов'язання з надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення на суму 91,02 грн. (арк. справи 12);

- від 19.10.2016 року № 000105100 за несвоєчасну сплату податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 4 184,50 грн (арк. справи 14);

- від 19.10.2016 року № 000106100 за несвоєчасну сплату податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 45 287,96 грн (арк. справи 16-17).

Незгода з вищенаведеними податковими повідомленнями-рішеннями стала підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов шляхом скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суди виходили з того, що перевірка позивача проведена всупереч законодавчій забороні на проведення органами Державної фіскальної служби перевірок суб'єктів господарювання, яка встановлена у пункті 3 Розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VII. До того ж враховували вимоги Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» в частині звільнення позивача щодо нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату земельного податку з юридичних осіб.

Суд погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 79.1 ст. 79 ПКУ документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документів та даних, наданих платником податків у визначених ПК України випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п. 75.1.2 ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Пунктом 3 Розділу ІІ Закону України від 28 грудня 2014 року № 71-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

- з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

- з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що згідно податкової декларації за 2016 рік з податку на прибуток підприємств, дохід позивача становить 10 942 311,00 грн, тобто обсяг доходів позивача становить менше 20 мільйонів грн. Як вбачається з акту перевірки, остання призначена на виконання вимог статей 20 та 79 ПК України, при цьому ні за заявкою суб'єкта господарювання, ні з дозволу Кабінету Міністрів, ні за рішенням суду, ні згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Крім цього, позивач також не здійснює операцій з підакцизними товарами.

Жодного посилання на те, що заборона, встановлена пунктом 3 Розділу ІІ Закону України від 28 грудня 2014 року № 71-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» не розповсюджується на проведення документальних невиїзних перевірок, вказаний закон не містить.

З огляду на викладене, поширення цих норм на будь-які перевірки, за виключенням винятків, наведених вище, не дотримання ОДПІ норм, якими встановлюється процедура отримання дозволу на перевірку у період заборони на їх здійснення, суди дійшли правильного висновку про неправомірність такої перевірки.

При цьому в доводах касаційної скарги відповідач посилався тільки на надане контролюючому органу право у відповідності до статей 19 та 75 Податкового кодексу України, здійснювати контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків і зборів, та право проводити камеральні, документальні та фактичні перевірки, жодним чином не спростувавши неправильність висновків судів першої та апеляційної інстанції в частині мораторію на проведення перевірки.

До того ж, суд зазначає, що відповідач в силу статті 6 Закону України № 1669 звільняється від своєчасної сплати податкового зобов'язання з земельного податку, що не потребує додаткового засвідчення цих обставин Сертифікатом ТПП, отже посилання відповідача в касаційній скарзі на те, що Сертифікат ТПП виданий виключно для розстрочення та відстрочення сплати грошових зобов'язань судом не приймається.

Крім цього суд вважає правильними в даному випадку посилання суду апеляційної інстанції, що зважаючи на мету прийняття Закону № 1669 та на те, що норми Податкового кодексу України регулюють, зокрема, загальні питання справляння плати за землю, а норми Закону № 1669 регулюють вказані питання з визначенням певної території, на яку розповсюджується дія норм цього закону (населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція), а також часу такого розповсюдження (між 14.04.14 року та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України), норми Закону № 1669 щодо звільнення від своєчасної сплати податкового зобов'язання за землю є спеціальними відносно відповідних норм Податкового кодексу України.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень, судами першої та апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 345, 349, 350 , 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Бахмутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року у справі № 805/1144/17-а, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.А. Васильєва
Судді: С.С. Пасічник
В.П. Юрченко