Справа № 809/1453/15
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 рокуЛьвів№ 876/3932/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Макарика В.Я., Судової-Хомюк Н.М.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2018 року, ухвалене суддею Біньковською Н.В. у м.Івано-Франківську о 17:28, повний текст якого складений 23 квітня 2018 року, у справі № 809/1453/15 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

06 квітня 2015 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача - Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, у якому просив визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення № від 18.03.2015, № від 18.03.2015, № від 18.03.2015, № від 18.03.2015, № від 18.03.2015.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті контролюючим органом на підставі акту перевірки №793/172/НОМЕР_2 від 01.10.2013, складеного за наслідками проведеної позапланової виїзної документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.10.2010 по 31.12.2012.

Перевірка Долинською ОДПІ ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області проведена згідно постанови слідчого відділу ДПС в Івано-Франківській області від 11.09.2013 про призначення документальної позапланової перевірки згідно матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.04.2013 №0000096, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212 КК України.

При цьому, покликаючись на п.86.9 ст. 86 Податкового кодексу України позивач зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті контролюючим органом поза межами встановленого 10-ти денного строку. Крім того позивач зауважує, що визначені податковими повідомленнями-рішеннями № та №000189170 суми грошових зобов»язань є відмінними від сум, зазначених у судовому рішенні, прийнятому за результатами розгляду кримінального провадження.

Також зазначає, що висновки Долинською ОДПІ ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області про порушення позивачем вимог податкового законодавства зроблено без дослідження первинної документації, оскільки первинні документи були вилучені у позивача до початку перевірки в межах кримінального провадження №0000096 від 25.04.2013.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Долинської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області № від 18.03.2015 в частині збільшення суми грошового зобов»язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 317 444,85 грн, з яких 253 955,87 грн за основним платежем та 63 488,98 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Долинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області № від 18.03.2015 в частині збільшення суми грошового зобов»язання з податку на додану вартість в сумі 887 712,05 грн, з яких 710 169,64 грн за основним платежем та 177 542,41 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Долинської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області № від 18.03.2015.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Долинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області № від 18.03.2015.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Долинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області № від 18.03.2015.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, сторони оскаржили його в апеляційному порядку.

Позивач вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги, зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні судового рішення надано преюдиційне значення обставинам, встановленим у справі №343/2463/14-к, у якій ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13.02.2015 звільнено ОСОБА_1 від кримінальногї відповідальності за ч.2 ст.122 у зв'язку закінченням строків притягнення до кримінальногї відповідальності та закрито кримінальне провадження, проігнорувавши, що ОСОБА_1 не усвідомлював значення подання такого клопотання та наслідки постановленої судом ухвали. При цьому преюдиційність цієї ухвали, на думку ОСОБА_1, спростовується тим, що судом не було досліджено жодних доказів у справі, оскільки розгляд по суті не здійснювався.

Зазначає, що оскільки обставини, викладені в ухвалі Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13.02.2015, ним заперечуються, так як судом при її постановленні, зокрема, не було враховано та не дослідженого факту протиправного знищення документів, фактів підробки протоколів обшуку та внесення до акту перевірки недостовірних даних, фактів незаконного неврахування наявних зареєстрованих накладних, фактів проведення перевірки за показами свідків та на підставі зошитів, справжність яких є сумнівною, висновок про преюдиційність врахованого судом першої інстанції судового рішення є протиправним.

Просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити нове, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Відповідач не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, вважає його необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права та без врахування всіх фактичних обставин справи.

В обгунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті контролюючим органом за результатами проведеної перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 на дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.10.2010 по 31.12.2012, якою встановлено порушення позивачем п. 177.2 ст. 177 ПК України, що призвело до заниження суми валового доходу, в результаті чого збільшено до сплати податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 1370863,95 грн.; п. 44.1 ст. 44, п.177.10 ст. 177 ПК України порушення - не ведення книги обліку доходів і витрат; п.4.1 ст. 4, пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», п.185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, пп. 187.1 ст. 187, п. 198.6 статті 198, п. 201.1 ст.201 ПК України, в результаті чого донараховано податок на додану вартість в період, що перевірявся, всього у сумі 1543478 грн; п.176.2 (б) ст.176 ПК України, подання не в повному обсязі податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків; абз.4 п.1 ст. 8 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», п. 125.1 ст. 125 ПК України в наслідок діяльності, без отримання відповідних торгових патентів, що тягне за собою сплату штрафу у подвійному розмірі збору за весь період здійснення такої діяльності, але не менше подвійного його розміру за один місяць; п.1 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Висновки про отримання позивачем виручки у вигляді грошових коштів, яку він не відобразив у податковому обліку, зроблені на підставі наданих слідчим органом документів.

Зокрема зазначає, що донарахування згідно акту Долинської ОДПІ ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області від 01.10.2013 про результати позапланової визної документальної перевірки ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.10.2010 по 31.12.2012 податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 1370863,95 грн підтверджується висновком експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 11.07.2014 №4540/14-45; донарахування податку на додану вартість і сумі 1543478,00 грн - висновками додаткової судово-економічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 27.08.2014 №11381/14-45.

Просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким з задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг, відзиву відповідача на апеляційну скаргу, подану позивачем, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційних скарг слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 зареєстрований 11.05.2001 як суб»єкт підприємницької діяльності, взятий на податковий облік Долинською ОДПІ 25.12.1997, згідно з реєстраційними даними видами господарської діяльності суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 визначено 68.20 - надавання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого майна; 47.19 - інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.

Постановою старшого слідчого слідчого відділу з ОВС слідчого управління фінансових розлідувань ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області від 11.09.2013 у кримінальному провадженні №0000096 призначено документальну позапланову перевірку з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства при проведенні фінансово-господарської діяльності приватним підприємцем ОСОБА_1 (т.7 а.с.22-23).

В період з 16 вересня 2013 року по 24 вересня 2013 року на підставі пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78, пп. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України, відповідно до направлень від 16.09.2013 № 90, № 91, № 92, № 93, наказу від 16.09.2013 № 138 та згідно постанови слідчого відділу ДПС в Івано-Франківській області від 11.09.2013, посадовими особами Долинської ОДПІ Головного управління Міндохідів в Івано-Франківській області проведена позапланова виїзна документальна перевірка фінансово-господарської діяльності суб»єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2010 по 31.12.2012 (т.1 а.с.142-147).

Перевіркою встановлено порушення:

-п. 177.2 ст. 177 ПК України, що призвело до заниження суми валового доходу, в результаті чого збільшено до сплати податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 1370863,95 грн;

-п. 44.1 ст. 44, п.177.10 ст. 177 ПК України порушення - не ведення книги обліку доходів і витрат;

-п.4.1 ст. 4, пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», п.185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, пп. 187.1 ст. 187, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст.201 ПК України, в результаті чого донараховано податок на додану вартість в період, що перевірявся, всього у сумі 1543478 грн;

-п.176.2 (б) ст.176 ПК України, подання не в повному обсязі податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків;

-абз.4 п.1 ст. 8 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», п. 125.1 ст. 125 ПК України в наслідок діяльності, без отримання відповідних торгових патентів, що тягне за собою сплату штрафу у подвійному розмірі збору за весь період здійснення такої діяльності, але не менше подвійного його розміру за один місяць;

-п.1 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», про що складено акт №793/172/НОМЕР_2 від 01.10.2013 (т.1 а.с.142-147).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2015 року ОСОБА_1, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності у зв»язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження №1-кп/0343/5/15, 343/2463/14-к по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч.2 ст.212 КК України закрито у зв'язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Ухвала суду набрала законної сили (т.1 а.с.20-23).

Після отримання 04.03.2015 цієї ухвали, на підставі зазначеного вище акту перевірки від 01.10.2013 №793/172/НОМЕР_2 від 01.10.2013, Долинською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС в Івано-Франківській області 18.03.2015 винесені податкові повідомлення-рішення:

-№ , яким позивачу збільшено суму грошового зобов»язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 1929347,50 грн, з яких 1543478 грн - за основним платежем та 358869,50 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

-№ , яким позивачу збільшено суму грошового зобов»язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у загальному розмірі 1713579,95 грн, з яких 1370863,95 грн - за основним платежем та 342716 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

-№ , яким позивачу визначено штрафні (фінансові) санкції (штрафи) по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 510 грн;

-№ , яким позивачу визначено штрафні (фінансові) санкції (штрафи) по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у розмірі 510 грн;

-№ , яким позивачу визначено суму штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування у розмірі 11352 грн;

-№ , яким позивачу визначено суму штрафних санкцій за порушення ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 (т.1 а.с. 13-18)

Позивач, вважаючи податкові повідомлення-рішення Долинської об'єднаної державної податкової інспекцією ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 18.03.2015 № , № , № , № , № протиправними, звернувся до суду з вимогою про їх скасування. При цьому податкове повідомлення- рішення Долинської об'єднаної державної податкової інспекцією ГУ ДФС в Івано-Франківській області № від 18.03.2015 позивачем не оскаржено.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Статтею 13 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26.12.1992, чинного на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що згідно з цим розділом Декрету оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

До 01.01.2011 порядок оподаткування податком з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності регламентувався нормами Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», а з 01.01.2011 - нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України).

В розумінні пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України в редакції, що діяла на час виникнення спірних, доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно з п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Об»єктом оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої тфізичної особи-підприємця (п.177.2 ст.177 ПК України).

Згідно з п.14.1.27 п.14.1 ст. 14 ПК України витратами є сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу.

Відповідно до п. 14.1.178 п. 14.1 ст. 14 ПК України податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Згідно з п. 180.1 ст. 180 ПК України для цілей оподаткування платником податку є: будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу; будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

Відповідно до п. 14.1.139 п. 14.1 ст. 14 ПК України особою для цілей розділу V цього Кодексу, є зокрема, фізична особа - підприємець, яка є платником податків і зборів, встановлених цим Кодексом, крім єдиного податку.

Пунктом 185.1 статті 185 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Постачанням товарів є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду ( п. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Базою оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (п. 188.1 ст. 188 ПК України).

Відповідно до п.187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У статті 198 Податкового кодексу України встановлено підстави, за яких у платника ПДВ виникає право на податковий кредит; визначено умови, дату, час та порядок його формування; визначено права і обов'язки платників податку в цій сфері податкових правовідносин; підстави, що унеможливлюють віднесення сплаченого (нарахованого) податку до податкового кредиту.

Зокрема, згідно із пунктом 198.1 цієї статті право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п.198.2 ст.198 ПК України).

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (абзац.1 п.198.6 ст.198 ПК України).

Так, судом встановлено, що в частині оскарження податкового повідомлення-рішення № від 18.03.2015 та податкового повідомлення рішення № від 18.03.2015 підставами для визначення позивачу сум грошового зобов»язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, стали висновки контролюючого органу про те, що ОСОБА_1, перебуваючи на загальній системі оподаткування, з двох пунктів продажу з липня 2010 року по грудень 2012 року отримав виручку в сумі 7958823,44 грн, яку не відобразив у податковому обліку, а також завищив витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату на загальну суму 66611,20 грн, у зв»язку з чим встановлено заниження чистого доходу на суму 8025434,46 (за 2010 рік - 1354659,29 грн, за 2011 рік - 1811500,91 грн, за 2012 рік - 4859274,16 грн) і, як наслідок, донараховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 1370863,95 грн (за 2010 рік - 203198,89 грн, за 2011 рік - 323724,00 грн, за 2012 рік - 843941,04 грн.).

Підставами для визначення позивачу сум грошового зобов»язання з податку на додану вартість стали висновки контролюючого органу про те, ОСОБА_1, отримавши виручку в сумі 7958823,44 грн, її не задекларував та не включив у рядок 1 декларацій з податку на додану вартість за період з 01.09.2010 по 31.12.2012, внаслідок чого занизив податкові зобов»язання на загальну суму 1244001,00 грн, а також, включивши до складу податкового кредиту податок на додану вартість без первинних документів (податкових накладних), завищив податковий кредит на загальну суму 751970,00 грн, у зв»язку з чим встановлено заниження нарахованого позивачем податку на додану вартість в сумі 1543478 грн.

Так, зі змісту акта перевірки №793/172/НОМЕР_2 від 01.10.2013 слідує та не заперечується сторонами, що висновки контролюючого органу про порушення позивачем пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, пункту 4.1 статті 4, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пункту 187.1 статті 187, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України ґрунтуються на матеріалах, наданих слідчим органом, в тому числі, даних, наведених у постанові про призначення документальної перевірки від 11.09.2013, протоколах допиту ОСОБА_2, ОСОБА_3, протоколах огляду предметів, документах, вилучених у ОСОБА_1, зокрема, зошитах із зазначенням в них даних по щоденному запасу виручки, книгах обліку придбання товарів, видаткових накладних, рахунків, накладних, актів здачі-прийняття робіт, договорів, товаро-транспортних накладних, податкових накладних.

Виявлені податковим органом порушення ОСОБА_1 вимог податкового законодавства щодо сплати податку на доходи фізичних осіб та податку на додану вартість були предметом розгляду кримінального провадження №0000096.

Зокрема, Акт перевірки №793/172/НОМЕР_2 від 01.10.2013, складений Долинською ОДПІ ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області за результатами позапланової документальної перевірки ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.10.2010 по 31.12.2012, як доказ у кримінальному провадженні №0000096 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.212 КК України, був предметом дослідження судово-економічної експертизи, призначеної в межах цього кримінального провадження, та предметом дослідження додаткової судово-економічної експертизи.

Так, згідно висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ) за результатами проведення судово-економічної експертизи №4540/45 від 11.07.2014 донарахування підприємцю ОСОБА_1 податку на додану вартість в сумі 1543478 грн, встановлені згідно акту перевірки №793/172/НОМЕР_2 від 01.10.2013, проведеної Долинською ОДПІ, документально підтверджується в сумі 1 285 773,36 грн, а донарахування податку з доходів фізичних осіб в сумі 1 370 863,95 грн - документально підтверджується в сумі 1 116 908,08 грн (т.1 а.с.199-210).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13.02.2015, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.212 КК України у зв»язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрито в зв»язку з таким звільненням, тобто з нереабілітуючих підстав.

Зі змісту даної ухвали слідує, що ОСОБА_1 обвинувачувався в тому, що діючи з метою ухилення від сплати податків у великих розмірах, упродовж жовтня-грудня 2010 року та 2011-2012 років, зі склад-магазину, що знаходився в АДРЕСА_1, та належав ОСОБА_1, останній реалізував будівельних матеріалів та інших товарів за готівкові кошти на загальну суму 5741006,18 гривень, у тому числі 956834,36 гривень податку на додану вартість, які приховав від оподаткування шляхом невідображення доходу у бухгалтерському обліку та податковій звітності. Діючи з аналогічною метою, ОСОБА_1 протягом жовтня-грудня 2010 року та 2011-2012 років з належного йому склад-магазину, що розташовувався в АДРЕСА_2, реалізував за готівкові кошти будівельні матеріали та інші товари на загальну суму 1973634 гривень, у тому числі 328939,00 гривень податку на додану вартість, які також не відобразив у бухгалтерському обліку та податковій звітності. Всього за вказаний період ОСОБА_1 від реалізації за готівку товарів отримав 7714640,18 гривень доходу, у тому числі 1285773,36 гривень податку на додану вартість. У такий спосіб ОСОБА_1, діючи з метою ухилення від сплати податків у великих розмірах та в порушення вимог п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, внаслідок приховування від оподаткування впродовж жовтня-грудня 2010 року та 2011-2012 років 6428866,82 гривень доходу, отриманого від реалізації товарів за готівку, ухилився від сплати 1116908,08 гривень податку на доходи фізичних осіб, у тому числі 72244,25 гривень за ІV квартал 2010 року, 341976,09 гривень за 2011 рік та 702687,74 гривень за 2012 рік. Крім цього, з урахуванням залишку від»ємного значення з податку на додану вартість попередніх періодів, що склав 452465,00 гривень, ОСОБА_1 ухилився від сплати 833308,36 гривень податку на додану вартість.

Також зі змісту рішення вбачається, що судом встановлено та підтверджено доказами та показаннями свідків несплату ОСОБА_1 у повному розмірі податку на додану вартість, який мав бути сплачений до 30 січня 2013 року та податок на доходи з фізичних осіб, який мав бути сплачений до 09 лютого 2013 року, тобто з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло більше 2 років. Клопотання про закриття кримінального провадження було заявлено захисниками ОСОБА_1 та підтримане обвинуваченим. При цьому наслідки такого закриття обвинуваченому були зрозумілі.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Відповідно до ч.6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Аналізуючи наведені правові норми колегія суддів приходить до висновку про належність та допустимість доказів, зібраних в ході кримінального провадження щодо обставин (фактів), встановлених судом, що мають значення для правильного вирішення даної справи, та вважає безпідставними та необґрунтованими покликання ОСОБА_1 щодо протиправного їх врахування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до вимог п. 86.9 ст. 86 ПК України в редакції, що діяла на час проведення контролюючим органом перевірки та прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, у разі, якщо грошове зобов'язання розраховується органом державної податкової служби за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених пп.78.1.11 п. 78.1 ст. 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким податковим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим податковим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили. Матеріали такої перевірки разом з висновками органу державної податкової служби передаються органу, що призначив перевірку.

Водночас відповідно до п.58.4 ст. 58 ПК України у разі, коли судом за результатами розгляду кримінального провадження про кримінальне правопорушення, предметом якого є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, або винесено рішення про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами, відповідний контролюючий орган зобов'язаний визначити податкові зобов'язання платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена судовим рішенням, та прийняти податкове повідомлення-рішення про нарахування платнику таких податкових зобов'язань і застосування стосовно нього штрафних (фінансових) санкцій у розмірах, визначених цим Кодексом. Складання та надсилання платнику податків податкового повідомлення-рішення за податковими зобов'язаннями платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена судовим рішенням, забороняється до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні або винесення ухвали про закриття такого кримінального провадження за нереабілітуючими підставами. Абзац другий цього пункту не застосовується, коли податкове повідомлення-рішення надіслане (вручене) до повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Тобто наведеним нормами встановлено обов'язок контролюючого органу при визначенні податкових зобов»язань згідно матеріалів перевірки, проведеної у відповідності до кримінально-процесуального закону, враховувати обставини, встановлені судовим рішенням, прийнятим за наслідками розгляду кримінального провадження.

Оскільки зазначені норми відповідачем не дотримано, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність визначення ОСОБА_1 збільшення суми грошового зобов»язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 317444,85 грн, з яких 253955,87 грн (1370863,95 грн -1116908,08 грн ) - за основним платежем та 63488,98 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями, що має наслідком визнання протиправним та скасування винесеного Долинською ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області податкового повідомлення-рішення № від 18.03.2015 в цій частині, та визначення грошового зобов»язання з податку на додану вартість на суму 887712,05 грн, з яких 710169,64 грн (1543478 грн -833308,36 грн) - за основним платежем та 177542,41 грн - за штрафними санкціями, що має наслідком визнання протиправним та скасування винесеного Долинською ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області податкового повідомлення-рішення № від 18.03.2015 в цій частині.

Щодо покликань позивача на обставину, що за місцем здійснення його підприємницької діяльності підприємницьку діяльність здійснювали також інші особи, неврахування якої під час перевірки мало наслідком встановлення порушень податкового законодавства та вплинуло на збільшення суми грошових зобов'язань контролюючим органом, визначених податковими повідомленнями рішеннями № від 18.03.2015, № від 18.03.2015, колегія суддів зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 у період, що перевірявся, здійснював господарську діяльність у складських приміщеннях, які знаходились в АДРЕСА_3, АДРЕСА_4. На орендованих частинах складських приміщень в період, що перевірявся, також здійснювали господарську діяльність дружина, діти та зять позивача: по АДРЕСА_5 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8; по АДРЕСА_6 - ОСОБА_5, ОСОБА_6

Слід зазначити, що Долинською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС в Івано-Франківській області на підставі пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України відповідно до направлень, наказів, на підставі постанови слідчого про призначення документальної позапланової перевірки від 21.05.2013 було проведено позапланові виїзні документальні перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства зазначених суб'єктів господарювання за аналогічний період, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів перевірки від 20.09.2013, 31.07.2013, 31.07.2013, 22.07.2013 та 22.07.2013 (т.6 а.с. 202-260, т.7 а.с.1-14).

Дослідивши зміст актів перевірки зазначених суб'єктів господарювання судом встановлено відсутність суттєвих порушень податкового законодавства, пов'язаних із оподаткуванням та обліком готівкових коштів.

Зокрема, за результатами перевірки фінансово-господарської діяльності ОСОБА_4 контролюючим органом встановлено заниження чистого доходу на суму 181,93 грн за 2012 рік, в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 27,29 грн, а також порушення п.44.1 ст.44, п.177.10 ст.177 ПК України (не ведення книги обліку і витрат), п.176.2(б) ст.176 ПК України (подання не в повному обсязі податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків) та пп.2 п.291.4 ст.291, п.292.16 ст.292 ПК України (перевищення граничного обсягу виручки в 4 кв.2012 року), в результаті чого збільшено до сплати єдиний податок на суму 48272,59 грн за 2012 рік.

Крім того встановлено, що продавці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в охоплюваний перевірками період перебували у трудових відносинах із ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, що підтверджується зазначеними вище актами перевірки та актом перевірки позивача, податковими розрахунками сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них доходу (форма №1 ДФ), поданих позивачем контролюючому органу за 4 квартал 2010, 2011-2012 роки, довідкою Долинського районного центру зайнятості від 26.07.2017 №1451-05/21-17, згідно якої ОСОБА_3 перебувала в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_4 станом на 30.04.2013, тобто після 2012 року, трудовим договором між позивачем та ОСОБА_2 від 01.07.2010.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами спростовуються доводи позивача про те, продавці ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які обліковували готівкові кошти, працювали у підприємця ОСОБА_4, а тому готівкові кошти йому не належали.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними покликання ОСОБА_1 на недотримання Долинською ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області визначеного п.86.9 ст. 86 ПК України десятиденного строку на прийняття податкових повідомлень-рішень, як підставу для їх скасування.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвала Долинського районного суду від 13.02.2015 отримана відповідачем 04.03.2015, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідачем прийняті протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем отримання відповідного судового рішення року, що набрало законної сили, -18.03.2015, тобто в межах передбаченого п. 86.9 ст. 86 ПК України строку.

Слід зазначити, що примірник акту перевірки від 01.10.2013 №793/172/НОМЕР_2 від 01.10.2013, наявний у позивача, та примірник цього ж акту, наявний у відповідача, містять незначні розбіжності, зокрема, у написанні адрес, відмінків, виду системи оподаткування, розбіжність у пунктах 1 та 3 висновків акту перевірки стосовно суми заниженого валового доходу і суми донарахованого податку на додану вартість (15443478 грн, 1543478 грн, відповідно), однак оскільки такі є несуттєвими та не вплинули на висновки відповідача, зазначені в акті перевірки щодо порушень позивачем податкового законодавства, зазначені розбіжності не є підставою для скасування оскаржуваних податкових-повідомлень рішень.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № від 18.03.2015, судом встановлено, що вказаним податковим повідомленням-рішенням позивачу збільшено суму грошового зобо»язання з податку на доходи фізичних осіб за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 510,00 грн за порушення вимог пп.44.1 ст.44, п. 177.10 ст.177 ПК України.

Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п.177.10. ст.177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма книги обліку і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Станом на час здійснення перевірки форма та Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, був затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України № 1025 від 24.12.2010 (далі-Порядок).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що фізичні особи підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат, у якій щоденно на підставі первинних документів здійснюються записи про операції, що відбулись у звітному (податковому) періоді.

Прошнурована з пронумерованими сторінками Книга безоплатно реєструється в органі державної податкової служби за основним місцем обліку самозайнятої особи. У разі необхідності реєстрації нової Книги протягом звітного року записи в ній продовжуються наростаючим підсумком, а попередня книга залишається у самозайнятої особи (п.2 та пп. 3.3 пункту 3 Порядку). Заведення нової Книги у кожному новому році Порядком не передбачено.

Судом встановлено, що книга обліку доходів і витрат станом на час проведення перевірки позивача за період з 01.10.2010 по 31.12.2012 була відсутньою, однак, як вбачається з акту перевірки №2616/171/НОМЕР_2 від 16.12.2011 про результати проведення планової виїзної перевірки за період з 01.07.2008 по 31.12.2010, перевіряючими особами при проведенні перевірки використано подану позивачем книгу обліку доходів і витрат, про що зазначено в акті перевірки від 16.12.2011 (а.с.69 т.2).

Із наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що відповідач звертався з листом № 140/7/17-106/287 від 16.09.2013 до старшого слідчого ОВС відділу кримінальних розслідувань слідчого відділу служби фінансових розслідувань Головного управління міністерства доходів і зборів в Івано-Франківській області щодо надання інформації про вилучення в ході проведеного обшуку в рамках кримінального провадження №0000096, зареєстрованого відносно ОСОБА_1, книги обліку доходів та витрат ОСОБА_1 та первинних документів бухгалтерського та податкового обліку за період з 01.01.2010 по 31.12.2012, на який старшим слідчим ОВС відділу кримінальних розслідувань слідчого відділу служби фінансових розслідувань Головного управління міністерства доходів і зборів в Івано-Франківській області скеровано лист №2280/7/09-19-09-02 від 17.09.2013 про надання документів, а саме: копії протоколу огляду від 17.05.2013 предметів, документів, вилучених в ході обшуку за адресою діяльності приватного підприємця ОСОБА_1 у АДРЕСА_3 та оригінали документів відповідно до даного протоколу; протоколу огляду від 20.05.2013 предметів, документів, вилучених в ході обшуку за адресою діяльності приватного підприємця ОСОБА_1 у АДРЕСА_3 та оригінали документів відповідно до даного протоколу (т.7 а.с.24,25).

Разом з тим із зазначених листів судом не встанолено відсутність книг обліку доходів і витрат ОСОБА_1 у відповідача. Інших доказів про відсутність реєстрації таких книг у контролюючого органу відповідач суду не представив.

Водночас відповідачем не підтверджено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем вимог п.44.1 ст.44, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України, відтак суд вважає доводи відповідача про порушення позивачем зазначених норм податкового законодавства в частині не ведення позивачем книги обліку доходів і витрат за період, що підлягав до перевірки, необґрунтованими, що має наслідком задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 18.03.2015.

Щодо висновків контролюючого органу, викладених в акті, про порушення позивачем вимог п.176.2 (б) ст.176 Податкового кодексу України - подання не в повному обсязі податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, що стало підставою для прийняття податкового повідомлення рішення № від 18.03.2015, яким позивачу визначено грошове зобов»язання за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 510 грн суд зазначає наступне.

Відповідно п. 176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів зобов»язані, зокрема, (б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, якщо інше не визначено нормами цього Кодексу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування.

Зі змісту акту перевірки слідує, що податковий орган при проведенні перевірки утримання та перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб відповідно до Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» та Податкового Кодексу України дійшов висновку про неподання ОСОБА_1 податкових розрахунків форми 1 ДФ про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податків фізичних осіб-підприємців за період з 01.01.2010 по 31.12.2012.

Суть вказаного порушення в акті перевірки не описана, додаткових пояснень щодо зазначеного порушення, зокрема, в чому воно полягає, по яких виплатах та по яких саме фізичним особам-підприємцям ОСОБА_1 не подано податкових розрахунків форми 1 ДФ про суми нарахованих (сплачених) доходів відповідачем не надано.

Разом з тим, відповідачем не представлено доказів на підтвердження доводів, що внесені ОСОБА_1 на банківський рахунок НОМЕР_3 в АТ «УкрСиббанк» кошти, які значаться як власні кошти, є необлікованими готівковими коштами від здійснення господарської діяльності.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Долинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області № від 18.03.2015.

Відповідно до частин 1, 2 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», чинного до 01.01.2011, об'єктом правового регулювання згідно з цим Законом є торговельна діяльність за готівкові кошти, а також з використанням інших форм розрахунків та кредитних карток на території України, діяльність з обміну готівкових валютних цінностей (включаючи операції з готівковими платіжними засобами, вираженими в іноземній валюті, та з кредитними картками), а також діяльність з надання послуг у сфері грального бізнесу та побутових послуг. Суб'єктами правовідносин, які підлягають регулюванню за цим Законом, є юридичні особи та суб'єкти підприємницької діяльності, що не мають статусу юридичної особи, - резиденти і нерезиденти, а також їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо), які займаються підприємницькою діяльністю, передбаченою частиною першою цієї статті.

Частина 3 цього Закону визначає види торговельної діяльності та діяльності з надання побутових послуг на які не поширюється дія зазначеного Закону.

Згідно частини 1 статті 267 Податкового кодексу України, в редакції станом на час проведення перевірки, платниками збору є суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), їх відокремлені підрозділи, які отримують в установленому цією статтею порядку торгові патенти та провадять такі види підприємницької діяльності: а) торговельна діяльність у пунктах продажу товарів; б) діяльність з надання платних побутових послуг за переліком, визначеним Кабінетом Міністрів України; в) торгівля валютними цінностями у пунктах обміну іноземної валюти; г) діяльність у сфері розваг (крім проведення державних грошових лотерей).

Податковим повідомленням рішенням № від 18.03.2015 позивачу було визначено грошове зобов»язання за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 11352,00 грн за порушення законодавства про патентування, норм обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Штрафні санкції відповідачем визначено позивачу згідно абз.4 п.1 ст.8 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», відповідно до якого за здійснення операцій, передбачених цим Законом, без одержання відповідних торгових патентів або з порушенням порядку використання торгового патенту, передбачено сплату штрафу у подвійному розмірі вартості торгового патенту за повний термін діяльності із зазначеним порушенням, а також пункту 125.1 статті 125 Податкового кодексу України, за яким суб'єкти господарювання, що проводять торговельну діяльність, здійснюють торгівлю готівковими валютними цінностями, діяльність у сфері розваг та надають платні послуги, зокрема, за здійснення діяльності, передбаченої статтею 267 цього Кодексу, без отримання відповідних торгових патентів або з порушенням порядку використання торгового патенту, передбаченого підпунктами 267.6.4 - 267.6,6 пункту 267.8 статті 267 цього Кодексу (крім діяльності у сфері розваг), сплачують штраф у подвійному розмірі збору за весь період здійснення такої діяльності, але не менше подвійного його розміру за один місяць.

Водночас, слід зазначити, що Закон України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» з 01.01.2011 втратив чинність, статтю 125 Податкового кодексу України виключено на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII від 28.12.2014, а статтю 267 цього Кодексу в редакції Закону №71-VIII від 28.12.2014 викладено в новій редакції «Транспортний податок».

При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу.

Із системного аналізу наведених правових норм та обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки на час прийняття податковим органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 18.03.2015 чинним законодавством не передбачалась відповідальність за порушення порядку отримання та використання торгового патенту, що виключає підстави для застосування до позивача штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій, позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування податкового повідомлення-рішення № від 18.03.2015 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2018 року у справі № 809/1453/15 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді В. Я. Макарик
Н. М. Судова-Хомюк
Постанова складена в повному обсязі 31.08.2018.