Справа № 826/9824/18
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2018-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 серпня 2018 року № 826/9824/18

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючого судді Шевченко Н.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1.) звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, у якому просить:

- визнати протиправним дії Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо неврахування під час розрахунку податкової знижки за 2017 рік грошової суми фактично сплачених відсотків по кредитному договору № 3 від 09.12.2010;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 08.06.2018.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що відповідач помилково вважає, що вона не має права на податкову знижку за іпотечним житловим кредитом, у зв'язку із відсутністю у поданих разом з податковою декларацією платіжних документах (квитанціях) суми сплачених процентів (розбивки на проценти та основну суму боргу за кредитом), з огляду на що, прийняте податкове повідомлення - рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

30.07.2018 до суду від Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача наголошує на тому, що камеральною перевіркою установлено, що сума податку на доходи фізичних осіб, зазначена платником податку в поданій декларації та що підлягає поверненню з бюджету є більшою ніж визначено за результатами камеральної перевірки, що призвело до завищення суми податку, що підлягає поверненню з бюджету на 9612,07 грн., а тому, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Як убачається з матеріалів справи, 09.12.2010 між ОСОБА_1 (позичальником) та Іпотечним центром в м. Києві та Київській області Державної фінансової спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (кредитором) та Державною спеціалізованою фінансовою установою «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» укладено тристоронній Кредитний договір № 3. (а. с. 20 - 27)

Відповідно п. 1.1. вказаного договору відповідно до положення про порядок надання довготермінових пільгових кредитів на будівництво житла молодим сім'ям, що потребують поліпшення житлових умов, Фонд надає позичальнику кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у сумі 632711,50 грн. строком повернення 324 місяці.

Згідно п. 1.2. договору кредит надається на будівництво житла, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Пунктом 2.5 договору встановлено плату за користуванням кредитом у розмірі 10,75 % річних суми зобов'язань за кредитом.

Відповідно п. 4.2.3 з дати зарахування коштів кредиту на особистий рахунок позичальника в банку - агенті, що зазначений в п. 2.3 цього договору, протягом кожного місяця, але не пізніше останнього робочого дня звітного місяця, сплачувати суми коштів, що визначені у розрахунку розміру щомісячних платежів, на рахунок Київського іпотечного центру Фонду, вказаного у п. 1.3 договору, до повного виконання зобов'язань за цим договором.

Згідно графіку погашення іпотечного кредиту - додатку до договору про іпотечний кредит на кожну дату погашення встановлюється розмір планового платежу, який складається з визначених сум платежу погашення заборгованості за кредитом та відсотків за користування кредитом.

В забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором позивачем передано Іпотечному центру в м. Києві та Київській області Державної фінансової спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» в іпотеку згадану вище квартиру.

Згідно копії Витягу про державну реєстрацію прав № 31039823 від 20.08.2011 квартира № 10 за адресою: м.Київ, вул. Лаврухіна Миколи, будинок 10, належить позивачу на праві приватної власності. (а. с. 49 - 50)

За вказаною адресою у паспорті позивача зроблено відмітку про реєстрацію місця проживання за вищевказаною адресою. (а. с. 13)

Згідно з квитанціями від 04.01.2017 № 20272719 на суму 6000 грн., від 02.02.2017 № 20872191 на суму 6000 грн., від 06.03.2017 № 21569961 на суму 6000 грн., від 05.04.2017 № 22282550 на суму 6000 грн., від 04.05.2017 № 22926119 на суму 6300 грн., від 13.06.2017 № 23861791 на суму 6500 грн., від 04.07.2017 № 24314584 на суму 6600 грн., від 01.08.2018 № 25010152 на суму 6600 грн., від 01.09.2017 № 25782719 на суму 6600 грн., від 03.10.2018 на суму 6500 грн., від 08.11.2017 № 27484243 на суму 6600 грн., від 04.12.2017 на суму 6500 грн., позивачем сплачено на користь Іпотечному центру в м. Києві та Київській області Державної фінансової спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» платежі за кредитним договором № 3 від 09.12.2010. (а. с. 51 - 55)

У квитанціях не виділено окремо відсотки за кредитним договором, позивачем разом із іншими документами до поданої декларації за 2017 рік подана довідка, що видана Іпотечним центром в м. Києві та Київській області Державної фінансової спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» з інформацією про сплачені кошти, де окремо вказано тіло кредиту та сплачені відсотки. (а. с. 63)

Надалі, 23.05.2018 головним державним ревізором-інспектором відділу податкової знижки управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у м.Києві була проведена камеральна перевірка податкової декларації ОСОБА_1 про майновий стан і доходи за 2017 рік з додатками до неї. В переліку наданих документів (на підтвердження понесених витрат) інспектором перелічено і зазначено у Акті, що така Довідка за №26 з датою видачі 12.01.2018 була долучена до документів разом з Декларацією.

23.05.2018 головним державним ревізором - інспектором відділу податкової знижки управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку податкової декларації ОСОБА_1 про майновий стан і доходи за 2017 рік.

Камеральною перевіркою установлено, що сума податку на доходи фізичних осіб, зазначена платником такого податку у податковій декларації та підлягає поверненню з бюджету є більшою ніж визначено за результатами камеральної перевірки, що призвело до завищення суми податку, що підлягає поверненню з бюджету на суму 9612,07 грн. та складено акт про результати камеральної перевірки № 1031/26-15-13-11-28 від 23.05.2018, у якому контролюючий орган керуючись п. п.14.1.170 п. 14.1. ст. 14, п. п. 166.2.1. п. 166.2 ст. 166 п. п. 166.3.1 ст. 166, п. 175.1 ст. 175 Податкового кодексу України, вважає що у позивача немає права на податкову знижу за іпотечним житловим кредитом, у зв'язку із відсутністю у поданих разом з податковою декларацією платіжних документах (квитанціях) суми сплачених процентів (розбивки на проценти та основну суму боргу за кредитом).

На підставі акту перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві прийнято податкове повідомлення - рішення № від 08.06.2018.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням - рішенням, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. п. 166.1.1, 166.1.2 п. 166.1 ст. 166 Податкового кодексу України (надалі по тексту також - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податку має право на податкову знижку за наслідками звітного податкового року; підстави для нарахування податкової знижки із зазначенням конкретних сум відображаються платником податку у річній податковій декларації, яка подається по 31 грудня включно наступного за звітним податкового року.

Приписами п. п. 166.2.1 та 166.2.2 п. 166.2 ст. 166 ПК України визначено, до податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, копіями договорів, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і їх покупця (отримувача). У зазначених документах обов'язково повинно бути відображено вартість таких товарів (робіт, послуг) і строк їх продажу (виконання, надання); оригінали зазначених у підпункті 166.2.1 цього пункту документів не надсилаються контролюючому органу, але підлягають зберіганню платником податку протягом строку давності, встановленого цим Кодексом.

Згідно п. п. 166.3.1 п. 166.3 ст. 166 ПК України платник податку має право включити до податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу платника податку за наслідками звітного податкового року, визначеного з урахуванням положень пункту 164.6 статті 164 цього Кодексу, такі фактично здійснені ним протягом звітного податкового року витрати, як частину суми процентів, сплачених таким платником податку за користування іпотечним житловим кредитом, що визначається відповідно до статті 175 цього Кодексу.

За правилами п. п. 175.1, 175.2 ст. 175 ПК України платник податку - резидент має право включити до податкової знижки частину суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом, наданим позичальнику в національній або іноземній валютах, фактично сплачених протягом звітного податкового року.

При сплаті процентів за іпотечним житловим кредитом в іноземній валюті сума платежів за такими процентами, здійснених в іноземній валюті, перераховується у гривні за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, що діє на день сплати таких процентів.

Таке право виникає в разі якщо за рахунок іпотечного житлового кредиту будується чи купується житловий будинок (квартира, кімната), визначений платником податку як основне місце його проживання, зокрема, згідно з позначкою в паспорті про реєстрацію за місцезнаходженням такого житла.

У разі якщо будинок (квартира, кімната) купується за рахунок іпотечного житлового кредиту, частина суми процентів, що включається до податкової знижки платника податку - позичальника іпотечного житлового кредиту, дорівнює добутку суми процентів, фактично сплачених платником податку протягом звітного податкового року в рахунок його погашення, і коефіцієнта, що враховує мінімальну площу житла для визначення податкової знижки, розрахованого відповідно до пункту 175.3 цієї статті.

У разі якщо будинок (квартиру, кімнату) збудовано за рахунок іпотечного житлового кредиту, частина суми процентів, що включається до податкової знижки платника податку - позичальника іпотечного житлового кредиту, нарахована в перший рік погашення такого кредиту, може бути включена до податкової знижки за результатами звітного податкового року, в якому збудований об'єкт житлової іпотеки переходить у власність платника податку та починає використовуватися як основне місце проживання, з послідовним перенесенням права на включення до податкової знижки наступних щорічних фактично сплачених платником податку сум процентів протягом передбаченого пунктом 175.4 цієї статті строку дії права на включення частини таких процентів до податкової знижки. При цьому загальний розмір частини суми процентів, дозволених для включення до податкової знижки, дорівнює добутку суми процентів, фактично сплачених платником податку - позичальником протягом відповідного звітного податкового року, що враховується в погашення, і коефіцієнта, що враховує мінімальну площу житла для визначення податкової знижки, розрахованого відповідно до пункту 175.3 цієї статті.

Отже, платник податку з доходів фізичних осіб - резидент має право включити до податкової знижки частину суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом, наданим позичальнику в національній або іноземній валютах, фактично сплачених протягом звітного податкового року, визначену відповідно до статті 175 Податкового кодексу України та підтверджену відповідними платіжними та розрахунковими документ-тами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, копіями договорів, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і їх покупця (отримувача).

Проте, відповідно до п. п. 166.4.1 - 166.4.3 п. 166.4 ст. 164 ПК України податкова знижка може бути надана виключно резиденту, який має реєстраційний номер облікової картки платника податку, а так само резиденту - фізичній особі, яка через свої релігійні переконання відмовилась від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомила про це відповідний контролюючий орган і має про це відмітку у паспорті; загальна сума податкової знижки, нарахована платнику податку в звітному податковому році, не може перевищувати суми річного загального оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого як заробітна плата, зменшена з урахуванням положень пункту 164.6 статті 164 цього Кодексу; якщо платник податку до кінця податкового року, наступного за звітним не скористався правом на нарахування податкової знижки за наслідками звітного податкового року, таке право на наступні податкові роки не переноситься.

За результатами проведеної камеральної перевірки, контролюючий орган вважає, що позивач не має права на податкову знижу за іпотечним житловим кредитом, у зв'язку із відсутністю у поданих разом з податковою декларацією платіжних документах (квитанціях) розбивки на проценти та основну суму боргу за кредитом.

Суд вважає за необхідне зазначити, що положення ПК України не ставлять у залежність право платника податку на отримання податкової знижки на частину суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом від форми платіжних документів та внесення платежів за користування іпотечним кредитом.

Судом установлено, що наявні у матеріалах справи копії вказаних вище квитанцій не містять розбивки на суму процентів окремо на суму основного боргу за іпотечним кредитом, проте, з листа Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної фінансової спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (кредитором) та Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» № 26 від 12.01.2018, та яка була подана позивачем разом з податковою декларацією, за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 загальна сума сплачених позивачем відсотків за іпотечним кредитом складає 53400, 41 грн. (а. с. 63)

Доказів, які б спростовували факт сплати позивачем процентів (відсотків) за іпотечним кредитом у задекларованому розмірі, відповідачем до суду не надано, та не наведено інших підстав, які б позбавляли позивача права на податкову знижку, передбаченому положеннями ПК України.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_1 до декларації за 2017 рік додала вищезазначену довідку № 26 від 12.01.2017, що вбачається з акту перевірки в графі «перелік документів та інформаційних баз даних, використаних під час проведення перевірки» з інформацією про сплачені кошти та у якій окремо (з розбивкою) вказується тіло кредиту та сплачені відсотки. (а. с. 16)

Ураховуючи дотримання позивачем умов для отримання податкової знижки на частину суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом та наявність у справі необхідних підтверджуючих документів, суд вважає, що позивач правомірно відобразив у податковій декларації суму податкової знижки та, відповідно, податку, що підлягає поверненню з бюджету, з огляду на що, визначення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на доходи з фізичних осіб в розмірі 9612,07 грн. є протиправним, а тому, позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 08.06.2018 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ч. 1 ст. 139 КАС України. Оскільки в даному випадку суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, то судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 255, 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_2, 03420) до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (, вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним дії Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо неврахування під час розрахунку податкової знижки за 2017 рік грошової суми фактично сплачених ОСОБА_1 відсотків по кредитному договору № 3 від 09.12.2010.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 08.06.2018.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_2, 03420) понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1409,60 грн. (одна тисяча чотириста дев'ять гривень) 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (, вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116).

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене у порядку та строки, встановлені статтями 293, 295-296 цього Кодексу.

Суддя Н.М. Шевченко