Справа № 803/1193/18
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року ЛуцькСправа № 803/1193/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лозовського О.А.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Локус" до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Локус" (далі ПП "Локус") звернулось з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі ГУ ДФС у Волинській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 04 квітня 2018 року про застосування штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм з регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в розмірі 92 436 грн 35 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДФС у Волинській області проведено фактичну перевірку господарської одиниці офіс субєкта господарювання ПП "Локус" за адресою: м. Луцьк, вул. Василя Стуса, 9. Перевірка проводилась на предмет дотримання вимог Податкового кодексу України (далі ПК України), Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності", Закону України "Про оплату праці", Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", постанови Правління Національного банку України "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" ПП "Локус".

За результатами перевірки складено акт (довідку) фактичної перевірки № 001254 від 21 березня 2018 року, відповідно до висновків якого відповідачем виявлено порушення Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", пунктів 2.2, 2.6, розділу 2 постанови Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті України", пунктів 5, 11 розділу 2 постанови Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148 "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті України".

На підставі вказаного акту перевірки від 21 березня 2018 року ГУ ДФС у Волинській області прийняло податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 04 квітня 218 року, яким, у звязку з порушенням пунктів 2.2, 2.6 постанови Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" (із змінами та доповненнями), пунктів 5, 11 розділу 2 постанови Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148 "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті України", а саме неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне оприбуткування) готівкової виручки у книгах обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків Z-звітів в сумі 18 487 грн 27 коп., застосовані штрафні санкції у сумі 92 436 грн 35 коп.

Позивач не погоджується із вказаним податковим повідомленням-рішенням, оскільки оприбуткування готівки здійснено без порушень вимог чинного законодавства. Крім того, відповідач при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення порушив строки застосування адміністративно-господарських санкцій.

З наведених підстав позивач просить скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Волинській області № від 04 квітня 2018 року.

У відзиві на позов від 20 липня 2018 року відповідач його вимог не визнав, посилаючись на те, що перевіркою виявлено факт порушення порядку оприбуткування позивачем готівкових коштів, а саме: в Книзі обліку розрахункових операцій (далі - КОРО) № -Р/5, зареєстрованій у Луцькій ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області 23 листопада 2016 року, здійснено запис про оприбуткування готівки в сумі 18 487 грн 27 коп., отриманої 22 листопада 2016 року на підставі фіскального звітного чека № 1201.

У звязку із виявленим порушенням позивача правомірно притягнуто до відповідальності згідно із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням. Крім того, відповідач вважає, що застосовані до позивача штрафні санкції не є адміністративно-господарськими санкціями.

У відповіді на відзив від 23 липня 2018 року № 30 ПП "Локус" зазначило, що при здійсненні господарської діяльності дотрималось Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 547 від 14 червня 2016 року: заяву про реєстрацію КОРО № -Р/5 позивач контролюючому органу подав 22 листопада 2016 року, однак із незалежних від позивача обставин, відмітка про реєстрацію вказаної КОРО датована 23 листопада 2016 року. Також позивач вказав, що контролюючий орган безпідставно застосував норми Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" № 436/95 від 12 червня 1995 року при прийнятті оскарженого податкового повідомлення-рішення, оскільки штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених Податковим Кодексом та іншими законами України.

В запереченні на відповідь на відзив від 26 липня 2018 року відповідач вказав, що при прийнятті оскарженого податкового повідомлення-рішення контролюючим органом правомірно застосовано Указ Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" № 436/95 від 12 червня 1995 року, оскільки він є чинним відповідно до частини другої статті 25 Конституційного Договору між Верховною Радою України та Президентом України. Крім того вказав, що твердження позивача про реєстрацію контролюючим органом КОРО № -Р/5 не в день звернення 22 листопада 2016 року, а наступного дня 23 листопада 2016 року не відповідає дійсності. Із заявою про реєстрацію КОРО № -Р/5 до контролюючого органу позивач звернувся саме 23 листопада 2016 року, яку і було зареєстровано в день звернення, що підтверджується відповідними доказами.

Ухвалою від 06 липня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 1).

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозвязку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ГУ ДФС у Волинській області на підставі наказу № 1028 від 02 березня 2018 року була проведена фактична перевірка господарської одиниці офіс, розташованої за адресою: м. Луцьк, вул. Василя Стуса, 9 субєкта господарювання ПП "Локус" з питань дотримання вимог Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, законів України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 №265/95-ВР, "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР, "Про ліцензування видів господарської діяльності" від 02 березня 2015 року №222-VІІІ, "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року №108/95-ВР, "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05 квітня 2001 року №2346-ІІІ, постанови Правління Національного банку України "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" від 29 грудня 2017 року №148, Кодексу законів про працю України від 10 грудня 1971 року №322-VIII, із наступними змінами та доповненнями, про що складено акт від 21 березня 2018 року № 001254 (а.с. 7-8).

Відповідно до висновків вказаного акту, контролюючим органом виявлено порушення Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", пунктів 2.2, 2.6, розділу 2 постанови Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті України", пунктів 5, 11 розділу 2 постанови Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148 "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті України".

Із пункту 2.2.12 описової частини акту перевірки встановлено суть виявленого порушення: несвоєчасне (не в день отримання) оприбуткування готівкових коштів в КОРО на підставі фіскального звітного чека (в КОРО № -Р/5, зареєстрованій в Луцькій ОДПІ 23 листопада 2016 року, оприбутковано готівкові кошти за 22 листопада 2016 року на підставі фіскального звітного чека № 1201 в сумі 18 487 грн 27 коп.; при цьому, останній запис в КОРО № -Р/4 зроблено за21 листопада 2016 року на підставі фіскального звітного чека № 1200).

На підставі вказаного акту перевірки від 21 березня 2018 року № 001254 ГУ ДФС у Волинській області 04 квітня 2018 року прийняло податкове повідомлення-рішення форми С №, яким до позивача на підставі абзацу третього статті 1 Указу Президента України від 12 червня 1995 №436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" застосовані штрафні санкції в сумі 92 436 грн 35 коп. (а.с. 9).

За результатами адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення № від 04 квітня 2018 року до ДФС України, рішенням № 20475/6/99-99-11-03-01-25 від 15 червня 2018 року в задоволенні скарги ПП "Локус" відмовлено, а оскаржене рішення залишене без змін (а.с. 10-11, 12).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Відповідно до абзацу третього статті 1 Указу Президента України від 12 червня 1995 року №436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" (з наступними змінами та доповненнями, далі Указ №436/95) установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Згідно із частиною третьою статті 1 Указу №436/95 правила організації контролю за додержанням норм з регулювання обігу готівки встановлюються Національним банком України за погодженням з Державною податковою адміністрацією України.

Як передбачено пунктом 6 частини першої статті 33 Закону України "Про Національний банк України" від 20 травня 1999 року №679-ХIV (з наступними змінами та доповненнями), для забезпечення організації готівкового грошового обігу Національний банк здійснює: визначення порядку ведення касових операцій для банків, інших фінансових установ, підприємств і організацій.

Відповідно до преамбули Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (чинного на момент здійснення позивачем відповідних дій з оприбуткування готівкових коштів), затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за №40/10320 (з наступними змінами та доповненнями, далі Положення №637), це Положення розроблено відповідно до статті 33 Закону України "Про Національний банк України", визначає порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою.

Згідно із пунктом 1.2 Положення № 637 у цьому Положенні нижчезазначені терміни вживаються в такому значенні: книга обліку розрахункових операцій (далі - КОРО) - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг); оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Пунктом 2.2 Положення №637 передбачено, що підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

За приписами пункту 2.6 Положення №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Згідно із пунктом 7.15 Положення №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (РК), визначено в пункті 2.6 цього Положення.

З аналізу пункту 2.6 Положення №637 суд дійшов висновку, що передбачено два механізми оприбуткування готівки залежно від способу фіксації її надходження в касу: прибуткові касові ордери або фіскальні звітні чеки (РК). Отже, у разі проведення готівкових розрахунків з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 Положення оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у касових ордерах та відображення на їх підставі готівки у касовій книзі. У випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО. Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац третій статті 1 Указу № 436/95).

Наказом Міністерства фінансів України від 14 червня 2016 року №547 затверджено Порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій (далі Порядок №547).

Пунктами 1, 2, 6 глави 1 розділу ІІ Порядку №547 встановлено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані зареєструвати книги обліку розрахункових операцій (далі - книги ОРО). Реєстрація книг ОРО здійснюється в контролюючому органі за основним місцем обліку суб'єкта господарювання як платника податків. Книга ОРО повинна бути прошнурована, послідовно пронумерована та мати належним чином установлені засоби контролю, щоб унеможливити розшнурування книги ОРО або вилучення її аркушів без порушення цілісності засобу контролю. Титульна сторінка книги ОРО має містити дані про суб'єкта господарювання, кількість аркушів, номер установленого засобу контролю та дані про РРО у разі реєстрації книги ОРО на РРО (модифікація, заводський і фіскальний номери, версія програмного забезпечення).

Згідно із пунктом 6 глави 4 розділу ІІ Порядку №547 використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає: наявність книги ОРО на місці проведення розрахунків, де встановлено РРО; підклеювання фіскальних звітних чеків до відповідних сторінок книги ОРО; щоденне виконання записів (у разі здійснення розрахункових операцій) про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо; у разі виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії - здійснення записів за обліком розрахункових квитанцій; ведення обліку ремонтів, робіт з технічного обслуговування, а також перевірок конструкції та програмного забезпечення РРО у відповідному розділі книги ОРО.

Суд погоджується із висновками акту перевірки про несвоєчасне оприбуткування позивачем готівки у КОРО за реєстраційним номером № -Р/5 в сумі 18 487 грн 27 коп. на підставі фіскального звітного чека №1201. При цьому судом взято до уваги наступне.

Як вбачається із копії книги обліку розрахункових операцій № -Р/4, ведення останньої розпочато 02 березня 2016 року і закінчено 21 листопада 2016 року. Останній запис з обліку руху готівки та сум розрахунків в цій Книзі зроблено 21 березня 2016 року на підставі розрахункового чека № 1200 (а.с. 14-16). Із заявою про реєстрацію наступної книги обліку розрахункових операцій та/або розрахункової книжки ПП «Локус» до контролюючого органу звернулось 23 листопада 2016 року. КОРО № -Р/5 контролюючим органом зареєстровано 23 листопада 2016 року, про що зроблено відмітку на обкладинці книги (а.с. 17). Водночас, на титульній сторінці книги позивачем зазначено, що її ведення розпочато 22 листопада 2016 року. В розділі ІІ "Облік руху готівки та сум розрахунків" вказаної книги зроблено запис про оприбуткування готівкових коштів в сумі 18 487 грн 27 коп. на підставі фіскального звітного чека №1201 від 22 листопада 2016 року (а.с. 19).

Таким чином, твердження позивача про звернення до Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області із заявою про реєстрацію книги обліку розрахункових операцій та/або розрахункової книжки 22 листопада 2016 року, та реєстрацію такої книги 23 листопада 2016 року з незалежних від позивача причин, не відповідає дійсним обставинам справи та спростовано відповідачем належними доказами.

В той же час, при вирішенні даного спору суд не бере до уваги заперечення представника відповідача стосовно того, що застосовані до позивача штрафні санкції не є господарсько-правовими, та, відповідно до частини пятої статті 242 КАС України враховує висновок щодо застосування норм права, викладений в постанові Верховного Суду від 20 березня 2018 року в адміністративній справі №803/1397/17.

Так, за своєю суттю передбачена статтею 1 Указу № 436/95 фінансова санкція є адміністративно-господарською санкцією, а тому її застосування регулюється нормами глави 27 Господарського кодексу України (далі ГК). При цьому, адміністративно-господарська санкція як захід організаційно-правового або майнового характеру застосовується уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування, а отже, встановлений статтею 250 ГК строк адміністративно-господарської санкції застосовується при її реалізації.

Згідно зі статтею 238 ГК за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Статтею 239 ГК передбачено, що однією із адміністративно-господарських санкцій може бути адміністративно-господарський штраф, який стягується із господарюючого суб'єкта до державного бюджету за порушення визначених законодавством України правил здійснення господарської діяльності.

Строки застосування адміністративно-господарських санкцій встановлені статтею 250 ГК, відповідно до частини першої якої адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом. Зі змісту цієї статті випливає, що законодавець встановив граничні строки застосування уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарських санкцій до суб'єктів господарювання за порушення зазначеними суб'єктами встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Фактично у наведеній статті містяться два строкові обмеження. Одне з них полягає у тому, що адміністративно-господарські санкції не можуть застосовуватися після спливу одного року з дня вчинення порушення суб'єктом господарювання встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, зокрема, порушення норм з регулювання обігу готівки (неоприбуткування в касах готівки).

Другий обмежувальний строк, встановлений у цій статті, полягає у тому, що адміністративно-господарські санкції не можуть бути застосовані пізніше шести місяців з дня виявлення порушення встановлених правил здійснення господарської діяльності уповноваженим органом державної влади або органом місцевого самоврядування. Таким чином, другий обмежувальний строк у застосуванні адміністративно-господарських санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки (неоприбуткування в касах готівки) полягає у тому, що їх не може бути застосовано пізніше шести місяців із дня виявлення правопорушення.

Аналіз приписів наведеної статті дає підстави для висновку про те, що при виявленні факту вчинення суб'єктом господарювання порушення норм з регулювання обігу готівки (неоприбуткування в касах готівки) податковий орган, приймаючи рішення про накладення штрафу, має діяти в межах граничних строків, встановлених частиною першою статті 250 ГК. Закінчення будь-якого зі встановлених зазначеною статтею строків застосування адміністративно-господарських санкцій виключає застосування таких санкцій.

Враховуючи те, що застосований згідно з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням штраф є адміністративно-господарською санкцією, то він мав би бути застосований у межах строків, визначених статтею 250 ГК.

При цьому, строк застосування адміністративно-господарських санкцій необхідно обраховувати починаючи з дат встановлення порушень щодо оприбуткування готівки.

Оскільки не оприбуткування готівки позивачем відбулось 22 листопада 2016 року, тому на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення - 04 квітня 2018 року річний строк для застосування адміністративно-господарських санкцій за зазначені порушення норм з регулювання обігу готівки закінчився, що виключає застосування таких санкцій.

Суд також вважає, що відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин частини другої статті 250 ГК України, з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 250 ГК України дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України, Законом України "Про банки і банківську діяльність" та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів.

Отже, строки застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачені частиною першою статті 250 ГК України, не поширюються на застосування штрафних санкцій, розмір і порядок стягнення яких визначені виключно Податковим кодексом України, або Законом України "Про банки і банківську діяльність", або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів.

Враховуючи, що штрафні санкції були застосовані до позивача згідно з податковим повідомленням-рішенням № від 04 квітня 2018 року не на підставі Податкового кодексу України, Закону України "Про банки і банківську діяльність" чи інших законів, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів, а на підставі Указу №436/95, який не є законом та пунктом 1 якого визначено розмір і порядок стягнення санкцій, тому частина друга статті 250 ГК України до спірних правовідносин застосуванню не підлягає.

Таким чином, з урахуванням наведених норм чинного законодавства України та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно застосував до позивача згідно з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням штрафні санкції за не оприбуткування готівкової виручки у КОРО з реєстраційним номером № -Р/5 від 23 листопада 2016 року (за 22 листопада 2016 року на підставі фіскального звітного чека № 1201 в сумі 18 835 грн 13 коп., яка не оприбуткована вчасно), оскільки таке застосування адміністративно-господарських санкцій за зазначене порушення норм з регулювання обігу готівки відбулось із пропуском річного строку.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач не довів правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 04 квітня 2018 року. яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм з регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в сумі 92 436 грн 35 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, необхідно стягнути на користь позивача всі здійснені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 1 762 грн на підставі платіжного доручення №151 від 25 червня 2018 року (а.с. 2) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 139, 243, 245, 246, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного підприємства "Локус" (Волинська область, місто Луцьк, вулиця Василя Стуса, будинок 9, 43006, ідентифікаційний код юридичної особи 32964035) до Головного управління ДФС у Волинській області (Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, 43010, ідентифікаційний код юридичної особи 39400859) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області № від 04 квітня 2018 року, яким до Приватного підприємства "Локус" застосовано штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм з регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в розмірі 92 436 грн 35 грн.

Стягнути на користь Приватного підприємства "Локус" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області судовий збір в розмірі 1 762 грн (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський