Справа № 804/185/10015/17
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н. В.
за участі секретаря судового засіданняЗелецького Р.Р.
позивача представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 Чуб Д.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому з урахуванням уточнень просить:
- визнати рішення Павлоградського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області № 297 від 14.11.2017 року стосовно відмови ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2.н. у призначенні пільгової пенсії за віком протиправним та скасувати його;
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію за віком на пільгових умовах з моменту звернення до Павлоградського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з 31 серпня 2017р.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що маючи загальний трудовий стаж 36 років 11 місяців 28 днів, з них пільговий стаж понад 12 років 6 місяців, маючи право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, по досягненню 55 років, звернувся до Павлоградського об'єднаного УПФУ Дніпропетровської області, але рішенням комісії №297 від 14.11.2017 року відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Позивач зазначає, що трудовий стаж за Списком № 2, для отримання ним пенсії за віком з 55 років на пільгових умовах, а саме на посаді газоелектрозварника/електрозварника підтверджується трудовою книжкою, тому у відповідності до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» він має право на вихід на пенсію з 55 років за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Радою міністрів СРСР та Кабінетом Міністрів України.
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що згідно наявних документів відсутня будь-яка інформація про зайнятість позивача повний робочий день в певному виробництві, на роботах із шкідливими і важкими умовами праці або в технологічному процесі та відсутня атестація робочого місця. Згідно наданого пакету документів пільговий стаж позивача за списком 2 складає 5 років 7 місяців 21 день, загальний страховий стаж складає 36 років 11 місяців 28 днів. Отже, право на призначення пенсії згідно заяви позивача відсутнє.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили позов задовольнити посилаючись на доводи викладені в ньому.
Представник відповідача в судовому засідання проти задоволення позову заперечував посилаючись на доводи викладені у відзиві на позовну заяву.
Заслухавши позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено, що згідно трудової книжки НОМЕР_2, копія міститься в матеріалах справи, з 07.06.1982р. ОСОБА_3 прийнятий до колгоспу «Україна» Павлоградського району та працював помічником комбайнера. З 1982 по 1984 роки проходив військову службу. У 1984 році працював на посаді токаря. В 1985 році слюсарем.
З 1986 року по 1992 рік включно я працював електрозварником. З 1993 по 1999 рік працював газозварником та електрозварником. З 16.02.2000 року по 28.11.2002 року працював газозварником і електрозварником у тракторній бригаді № 1 приватного підприємства «Агрофірма Україна». З 30.04.2003 року по 27.11.2003 року працював електрозварником у тракторній бригаді. З 26.0.3.2004 року по 02.12.2004 року працював газоелектрозварником у тракторній бригаді. З 17.12.2004 року по 18.02.2013 року працював газозварником та електрозварником. З 22.05.2013 року по 23.02.2017 року працював в Павлоградському управлінні по експлуатації газового господарства. 23.02.2017 року звільнений по переводу до ПАТ «Дніпропетровська». З 24.02.2017 року прийнятий робітником з комплексного обслуговування й ремонту будинків 4 розряду адміністративно господарської дільниці Павлоградського відділення.
31.08.2017 року позивач звернувся до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 згідно статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Рішенням комісії при Павлоградському об'єднаному управлінні ПФУ Дніпропетровської області щодо розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства №297 від 14.11.2017р. відмовлено у призначенні пільгової пенсії.

Так, у вказаному рішенні зазначено, розглянувши документи ОСОБА_3 Комісією прийнято рішення підтвердити періоди з 01.01.1987 по 21.08.1992 роки для зарахування до пільгового стажу відповідно до п. "б" ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення". Дослідивши надані документи для призначення пенсії, управління повідомляє, що в трудовій книжці відсутня будь-яка інформація про зайнятості повний робочий день в певному виробництві, на роботах із шкідливими важкими умовами праці або в технологічному процесі.

Відповідно до наданих документів станом на 14.09.2017 року страховий стаж складає: 36 років 11 місяців 28 днів; пільговий стаж по списку №2 - 5 років 7 місяців 21 день, що недостатньо для призначення пільгової пенсії. За таких обставин, комісія прийняла рішення відмовити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, в призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням п."б" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» щодо пільгового стажу роботи.

Також судом досліджені надані відповідачем до відзиву на позов копії документів з пенсійної справи ОСОБА_3 на 31арк.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до статті 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення», особи, які мають право на трудову пенсію: право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: а) особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Так, відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

У відповідності до статті 56 Закону, види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

До стажу роботи зараховується також:

в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з'єднаннях, служба в органах державної безпеки та органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби;

д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядок №383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Пунктом 10 Порядку від 18 листопада 2005 року № 383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Згідно п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.1, 20 Порядку № 637 від 12 серпня 1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Для підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що згідно трудової книжки НОМЕР_2, копія міститься в матеріалах справи, з 07.06.1982р. ОСОБА_3 прийнятий до колгоспу «Україна» Павлоградського району та працював помічником комбайнера. З 1982 по 1984 роки проходив військову службу. У 1984 році працював на посаді токаря. В 1985 році слюсарем.

З 1986 року по 1992 рік включно я працював електрозварником. З 1993 по 1999 рік працював газозварником та електрозварником. З 16.02.2000 року по 28.11.2002 року працював газозварником і електрозварником у тракторній бригаді № 1 приватного підприємства «Агрофірма Україна». З 30.04.2003 року по 27.11.2003 року працював електрозварником у тракторній бригаді. З 26.0.3.2004 року по 02.12.2004 року працював газоелектрозварником у тракторній бригаді. З 17.12.2004 року по 18.02.2013 року працював газозварником та електрозварником. З 22.05.2013 року по 23.02.2017 року працював в Павлоградському управлінні по експлуатації газового господарства. 23.02.2017 року звільнений по переводу до ПАТ «Дніпропетровська». З 24.02.2017 року прийнятий робітником з комплексного обслуговування й ремонту будинків 4 розряду адміністративно господарської дільниці Павлоградського відділення.

Таким чином, загальний трудовий стаж позивача 36 років 11 місяців 28 днів, з них пільговий стаж за Списком №2 на посаді газоелектрозварник (газозварник/електрозварник) понад 12 років 6 місяців.

З матеріалів справи слідує, що підставою для відмови позивачу в підтвердженні його стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідач визначив відсутність первинних документів, які б підтвердили зайнятість позивача на пільгових посадах, передбачених Списком №2.

При цьому, відповідачем було зараховано період роботи позивача з 01.01.1987 по 21.08.1992 роки для зарахування до пільгового стажу відповідно до п. "б" ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення".

Суд не приймає до уваги посилання відповідача про відсутність підтверджуючих документів для зарахування позивачу пільгового стажу по 2000р., з огляду на наступне.

Відповідно до пп.1, 2 Постанови КМУ №637 від 12.08.1993р., основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 18 постанови КМ № 637 від 12.08.1993 р., за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Оскільки підприємство «колгосп «Україна» с.Булахівка» (правонаступник ТОВ «Агро»), на якому працював позивач не збереглося, правонаступника не існує, відомості щодо проведення атестації робочих місць відсутні, підтвердити необхідні обставини іншим чином не можливо, судом задоволено клопотання позивача та допитано в судовому засіданні двох свідків.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, з 1986р. він працював трактористом у колгоспі «Україна» с.Булахівка, при цьому у вказаному колгоспі також працював ОСОБА_3, з яким проживав по сусідству. Працювали повний робочий день по вісім годин, а бувало і більше. На підтвердження чого надав копію своє трудової книжки НОМЕР_3 від 22.05.1971р.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, з 1986р. він працював зварником в механічній майстерні разом із ОСОБА_3 у колгоспі «Україна» с.Булахівка. Наші посади проходили відповідні атестації. Працювали повний робочий день по вісім годин, а бувало і більше, а також по суботам. На підтвердження чого надав копію своє трудової книжки НОМЕР_4.

Як було зазначено вище, відповідно до п.«б» ст.13 Закону №1788, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах зі шкідливими умовами праці за Списком №2, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років (з 1 квітня 2017р. по 31 березня 2018р. не менше 26 років 6 місяців), з них не менше 12 років 6 місяців на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці.

Таким чином, суд робить висновок, що стаж позивача на роботі із шкідливими і важкими умовами праці склав більше половини стажу, передбаченого п.б ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також його загальний стаж роботи склав понад 36 років 11 місяців 28 днів, що відповідачем не заперечується, суд вважає, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначені пенсії за віком на пільгових умовах.

Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Також, при вирішені цього спору, суд, відповідно до частин першої-другої статті 6 КАС України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей

З огляду на вимоги Конвенції та практику Європейського суду з прав людини (Спорронг та Льонрот проти Швеції) до правовідносин щодо отримання пенсії слід застосовувати засади юридичної визначеності, зокрема в частині права особи на розумні очікування мирного володіння майном.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об'єднаного Королівства Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

З урахуванням вищенаведеного, суд доходить висновку, що у позивача достатньо пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, а отже відмова, оформлена рішенням комісії № 297 від 14.11.2017 року в призначенні пенсії позивачу є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень, з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Надавши правову оцінку обставинам справи, суд, з метою захисту прав та інтересів позивача, з урахуванням вимог ст. 245 КАС України, а також висновків суду у даній справі щодо підтвердження права позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та задовольнити позов шляхом зобов'язання відповідача зарахувати до пільгового стажу період роботи ОСОБА_3 з 01.01.1986р. по 15.02.2000р. в колгоспі "Україна" с.Булахівка Павлоградського району на посаді газоелектрозварника і призначити ОСОБА_3, пенсію за віком на пільгових умовах з моменту звернення до Павлоградського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з 31 серпня 2017р.

Дослідивши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, іпн НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 26, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.11.2017р. №297 щодо відмови ОСОБА_3 у призначенні пільгової пенсії за віком.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу період роботи ОСОБА_3 з 01.01.1986р. по 15.02.2000р. в колгоспі "Україна" с.Булахівка Павлоградського району на посаді газоелектрозварника та електрозварника і призначити ОСОБА_3, пенсію за віком на пільгових умовах з моменту звернення до Павлоградського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з 31 серпня 2017р.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова