Справа № 816/994/18
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2018-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 р. м. ХарківСправа № 816/994/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Макаренко Я.М.

суддів: Мінаєвої О.М. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Жданюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.05.2018р., суддя першої інстанції Алєксєєва Н.Ю., по справі № 816/994/18

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, Оржицького районного суду Полтавської області

третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області та Оржицький районний суд Полтавської області нарахувати та виплатити суддівську винагороду за період з 01.10.2017 по 31.12.2017 включно за період фактичної роботи в розмірі встановленому ч. 2, 3, 5 ст. 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VІІІ, виходячи з розміру посадового окладу у 10 мінімальних заробітних плат, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на 01.01.2017 Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" у розмірі 3200 грн., з виплатою доплати за вислугу років за період з 01.10.2017 по 31.12.2017 включно в розмірі 40% від посадового окладу в розмірі 10 мінімальних заробітних плат та виплатою щомісячної доплати за перебування на адміністративній посаді виконуючого обов'язки голови Оржицького районного суду Полтавської області з 01.10.2017 по 31.12.2017 включно в розмірі 10 % від посадового окладу судді в розмірі 10 мінімальних заробітних плат з урахуванням проведених виплат у вказаному періоді.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.05.2018р. в задоволенні зазначеного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що його право на обчислення суддівської винагороди, доплати за вислугу років, доплати за перебування на адміністративній посаді, з розрахунку посадового окладу 10 мінімальних заробітних плат в розмірі 3200 грн. встановлено Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідач, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області надав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги, просить оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В порядку, визначеному ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до указу Президента України від 13 травня 2004 №539/2004 ОСОБА_1 призначений строком на п'ять років на посаду судді Оржицького районного суду Полтавської області.

Постановою Верховної Ради України від 04 березня 2010 року №1943-VІ позивач обраний на посаду судді Оржицького районного суду Полтавської області безстроково.

На підставі вказаної постанови Верховної Ради України наказом в.о. голови Оржицького районного суду Полтавської області від 26.03.2010 №17(ОС) зараховано ОСОБА_1 на посаду судді Оржицького районного суду Полтавської області безстроково з 04.03.2010.

Згідно з наказом Оржицького районного суду Полтавської області від 09 серпня 2017 року № 15(ОС)с виконання обов`язків голови суду з 10 серпня 2017 року по 06 лютого 2018 року у зв`язку зі службовим відрядженням голови суду - Грузман Т.В. було покладено на суддю ОСОБА_1 та встановлено доплату в розмірі 10 відсотків посадового окладу судді за виконання обов`язків голови Оржицького районного суду Полтавської області з 10 серпня 2017 року по 06 лютого 2018 року.

ОСОБА_1 не проходив кваліфікаційного оцінювання відповідно до вимог Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VІІІ.

Згідно штатного розпису Оржицького районного суду Полтавської області на 2017 рік посадові оклади суддів затверджені на рівні 16 000 грн.

За змістом пояснень до бухгалтерського розрахунку ТУ ДСА України в Полтавській області, суддівська винагорода позивачу у період з 01.10.2017 року по 31.12.2017 року нараховувалась виходячи із посадового окладу 10 мінімальних заробітних плат у розмірі 1600 грн., визначених згідно п. 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII (у загальному розмірі 16 000 грн).

Доплата за вислугу років позивачу у вказаний період нараховувалася, виходячи із цього ж окладу у розмірі 40 % посадового окладу.

Доплата за перебування на адміністративній посаді у період з 01 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року в розмірі 10 % нараховувалася, виходячи із посадового окладу 16000 грн.

У період з жовтня по грудень 2017 року ОСОБА_1 була нарахована та виплачена індексація відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.2991 № 1282-ХІІ.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при нарахуванні та виплаті позивачу суддівської винагороди, виходячи з посадового окладу у розмірі 16 000 грн., відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені чинним законодавством України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 02.06.2004 року працює на посаді судді Оржицького районного суду Полтавської області.

За виконання професійних обов'язків позивачу виплачується суддівська винагорода, яка з 01.10.2017 по 31.12.2017 року нараховувалась з розрахунку посадового окладу 16000 грн., з вказаного окладу позивачу нараховувалась і доплата за вислугу років у розмірі 40 % посадового окладу.

З 01 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року позивачу була нарахована та виплачена доплата за перебування на адміністративній посаді в розмірі 10 % посадового окладу, нарахування здійснено виходячи із посадового окладу 16000 грн.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) встановлено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно пунктів 22, 23 Розділу XII "Прикінцевих та перехідних положень" Закону № 1402-VIII право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VІ.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 кваліфікаційне оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді) не проходив, а тому за приписами зазначених норм, суддівська винагорода повинна йому нараховуватись відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VІ. Відповідно до цього ж Закону № 2453-VI повинна нараховуватись доплата за вислугу років та доплата за перебування на адміністративній посаді.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 5, 6 ст. 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VІ суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за, зокрема, вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді.

Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Суддям, які обіймають посади заступника голови суду, секретаря судової палати, секретаря пленуму вищого спеціалізованого суду, секретаря Пленуму Верховного Суду України, виплачується щомісячна доплата у розмірі 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду, голові суду - 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.

Таким чином, статтею 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VІ встановлено, що доплата за вислугу років та за перебування на адміністративній посаді обчислюються у відсотках від посадового окладу судді, який в свою чергу встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

За змістом зазначеної норми, її приписами визначено кількість мінімальних заробітних плат для встановлення розміру посадового окладу судді, разом з цим не встановлено розмір мінімальної заробітної плати, необхідний для його обчислення.

Отже, приписи ч. 3 ст. 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VІ підлягають застосуванню в сукупності з нормою закону, якою законодавець встановлює розмір мінімальної заробітної плати.

Згідно ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становила з 01 січня 3200 грн.

Між тим, пунктом 3 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

Таким чином, законодавець заборонив застосовувати розмір мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, в тому числі й суддів, при цьому, чітко встановив, що до внесення відповідних змін до законів України, для визначення посадових окладів застосовується розмір мінімальної заробітної плати 1600 грн.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 року по справі № 818/975/17, а тому відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів враховує її висновки щодо застосування норм права.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що нарахування та виплата суддівської винагороди, відповідно до вимог чинного законодавства, повинна здійснюватись з розрахунку посадового окладу в розмірі 10 мінімальних заробітних плат, із застосуванням розміру мінімальної заробітної плати 1600 грн.

Тобто посадовий оклад позивача у спірний період становив 16000 грн. та саме з такого розміру посадового окладу відповідно до вимог чинного законодавства України позивачу повинно було здійснюватись нарахування доплати за вислугу років позивачу у розмірі 40 % посадового окладу та доплати за перебування на адміністративній посаді у розмірі 10 % посадового окладу.

З матеріалів справи встановлено, що саме такий розрахунок суддівської винагороди здійснено ОСОБА_1

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову, оскільки здійснивши виплату ОСОБА_1 суддівської винагороди, виходячи з посадового окладу у розмірі 16 000, 00 грн., відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені чинним законодавством України.

При цьому, колегія суддів зазначає, що вищезазначеним правовим врегулюванням законодавець не порушив гарантії суддів щодо розміру суддівської винагороди, оскільки для визначення окладу судді підлягає застосуванню розмір мінімальної заробітної плати, який не є меншим від того, що застосовувався раніше, що кореспондується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.04.2018 року по справі № 818/975/17.

Крім того, колегія суддів зазначає, метою проведення кваліфікаційного оцінювання є виявлення та заохочення суддів, які змогли підтвердити достатній рівень знань, відповідність займаній посаді та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя, а тому позивач не позбавлений права на отримання суддівської винагороди в розмірі, встановленому Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII та має можливість його реалізувати після проходження оцінювання та підтвердження своєї відповідності займаній посаді.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача, що відповідно до статті 130 Конституції України розмір винагороди судді встановлюється виключно Законом «Про судоустрій і статус суддів», між тим зазначає, що цей розмір встановлений в обчисленні кількістю мінімальних заробітних плат, яка в свою чергу встановлюється іншим законом.

В обгрунтування «законних очікувань» на отримання суддівської винагороди з розрахунку посадового окладу з мінімальної заробітної плати 3200 грн., позивач посилається на практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні у справі «Кечко проти України». Між тим, колегія суддів зазначає, що висновки Європейського суду з прав людини в зазначеній справі грунтувалися на тому, що Законами України Про Державний бюджет України на відповідний рік не було передбачено видатків для виплат, на які мали право заявники. При цьому, Суд дійшов висновку, що державні органи не можуть посилатися на відсутність коштів як на підставу невиконання своїх зобов'язань. Між тим, в даній справі, відповідно до норм чинного законодавства, позивач не має права на нарахування суддівської нагороди в оспорюваному розмірі, а тому у державного органу відсутнє зобов'язання щодо її виплати.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 310, 315, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.05.2018р. по справі № 816/994/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 03.09.2018.