Справа № 805/3616/18-а
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2018 р. Справа№805/3616/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Шинкарьової І.В.,

при секретарі судового засідання Заїченко Я.В.,

за участі:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Костянтинівсько-Дружківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення від 29 січня 2018 року та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 29 січня 2018 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та зобовязання призначити пільгову пенсію за віком за Списком № 2 з 28 серпня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням відповідача від 29 січня 2018 року йому відмовлено у призначенні пільгової пенсії за віком у зв'язку з не підтвердженням пільгового стажу роботи відповідними довідками. Вважає, що безпідставно пенсійним органом йому не зараховано стаж роботи у ПКС «Спецбуд» у якості асфальтобетоника, оскільки стаж підтверджений трудовою книжкою, а тому має достатньо стажу для призначення пенсії за статтею 114 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення від 05.11.1991 року № 1788-XII, тому не погоджується з рішенням відповідача.

Ухвалою суду від 25 травня 2018 року позовна заява залишена без руху.

06 червня 2018 року позивачем усунуті недоліки позовної зави.

Ухвалою суду від 11 червня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено у підготовче засідання на 10 липня 2018 року (арк. справи 1).

10 липня 2018 року справа розглядом відкладена на 24 липня 2018 року.

24 липня 2018 року справа розглядом відкладена на 09 серпня 2018 року.

14 серпня 2018 року відповідачем поданий відзив проти адміністративного позову, в якому відповідач зазначив, що позивач претендує на призначення пільгової пенсії, згідно з частиною 2 статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Відповідача зазначив, що до пільгового стажу не врахований стаж роботи на посаді асфальтобетоника з 28 грудня 1994 року по 17 січня 2001 року у ПКС «Спецбуд», оскільки позивачем не надані на підтвердження пільгового стажу відповідні документи, а саме: надання наказу № 64 від 28 грудня 1994 року про переведення заявника на посаду асфальтобетоника, оскільки в особовій картці позивача міститься виправлення, яке зроблено іншими чорнилами. На підставі чого, позивачу відмовлено у призначені пільгової пенсії. Просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 09 серпня 2018 року закрито підготовче провадження по справі та призначений судовий розгляд на 04 вересня 2018 року.

Ухвалою суду від 04 серпня 2018 року замінений відповідач на правонаступника Костянтинівське-Дружківське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити. В судовому засіданні позивач зазначив, що спірні періоди, які не були включені відповідачем у пільговий трудовий стаж, підтверджені наданими ним довідками та документами, а саме головне трудовою книжкою. В звязку з чим, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи своєчасно повідомлений. Надав відзив, в якому просить відмовити у позові.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

28 грудня 2017 року позивач звернуся до Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

До заяви про призначення пенсії позивачем були додані такі документи:

- заява на призначення пенсії від 28 грудня 2017 року за № 7792;

- копія паспорта позивача;

- копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру позивача;

- копія трудової книжки;

- архівна довідка про стаж від 19 червня 2017 року ;

- довідка про пільговий стаж від 08 серпня 2017 року;

- копія диплому від 20 липня 1979 року;

- копія військового квитка від 24 квітня 1980 року (арк.. справи 24-26).

Відповідачем за результатами розгляду заяви було прийнято рішення від 29 січня 2018 року про відмову у призначені пенсії, яким позивачу було відмовлено в призначенні пенсії, згідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у зв'язку з не зарахуванням до пільгового стажу періоду роботи на посаді асфальтобетонника з 28 грудня 1994 року по 17 січня 2011 року у ПКС «Спецбуд» у звязку з не підтвердженням пільгового стажу, а саме: не надання наказу № 64 від 28 грудня 1994 року про переведення заявника на посаду асфальтобетонника, оскільки в представленій позивачем особовій картці містять виправлення, а саме: зроблені дописування іншими чорнилами, в особових рахунках з виплати заробітної плати посаду асфальтобетонника містить лише у 2004-2005 роках. На підставі чого, позивачу відмовлено у призначені пенсії за віком на пільгових умовах, у зв'язку з відсутністю пільгового стажу по Списку № 2.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 3 Конституції України, людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обовязком держави.

На підставі статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне старування», (далі Закон України № 1058), право на пенсію, працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (із змінами та доповненнями) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідний записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Також, згідно пункту 1 зазначеного Порядку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктом 38 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 25 листопада 2005 року за № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, організацій незалежно від форм власності до оформлення документів та перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.12.2005 № 1451/11731, передбачено, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Аналогічна норма міститься в роз'ясненні Міністерства юстиції України від 22 липня 2011 року «Про порядок застосування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».

Так, відповідно до записів трудової книжки позивача БТ-І № 3932664 від 06 серпня 1979 року (арк. справи 13-15) позивач працював:

- запис № 4: 02.08.1982 рік прийнятий до Будівельного управління № 3 «Спецбуд» трубоукладачем 4 розряду;

- запис № 5: 02.01.1989 рік переведений монтажником шляху 5 розряду;

- запис № 6: 01.12.1994 року СУ № 3 «Спецбуд» трест «Костянтинівськпромбуд» перейменований в підприємство колективної власності «Спецбуд»;

- запис №7: 28.12.1994 переведений асфальтобетонником 5 розряду, відповідног до наказу № 64 від 28.12.1994 року;

- запис № 8: 13.07.1994 року проведена атестація робочих місць та умови праці на ПК «Спецбуд»;

- запис 9: 19.12.2000 рік проведена атестація робочих місць та умови праці на ПК «Спецбуд»;

- запис № 10: 20.12.2006 рік проведена атестація робочих місць та умови праці на ПК «Спецбуд»;

- запис №11: 17.01.2011 рік звільнений за власним бажанням, відповідно до частини 1 статті 40 КЗпП України, у зв'язку з визнанням підприємства банкрутом та його ліквідацією.

Пункт 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого18 листопада 2005 наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 передбачає, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період роботи, а у разі відсутності в трудовій книжці таких відомостей уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено Постановою КМУ від 12.08.1993 № 637.

Таким чином, лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Тому збирання уточнюючих довідок повинно здійснюватись лише у випадках неправильного, неповного або нечіткого заповнення трудової книжки, що робить незрозумілим зроблений запис.

Записи трудової книжки ОСОБА_1 виконані чітко, зрозуміло та в повному обсязі, містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені, тому надання позивачем довідок на підтвердження пільгового стажу не має бути обов'язковою умовою для такого підтвердження.

Крім того, як визначено постановою КМУ від 01.08.1992 року № 442 «Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці», для зарахування до стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного п'ятирічного періоду роботи на підприємствах, де технологічний процес, використовуване обладнання є постійними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, має бути підтверджене за результатами атестації.

З матеріалів справи вбачається, що 13 липня 1994 року наказом № 32 від 13 липня 1994 року , а також 19 грудня 2000 року наказом № 64 від 19 грудня 2000 року, та 20 грудня 2006 року наказом № 155 від 20 грудня 2006 року ПК «Спецбуд» проводились атестації робочих місць.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією, і ці обидві складові наявності такого права доведені позивачем.

Згідно приписів статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення закріплене і в Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 (далі Порядок підтвердження наявного трудового стажу), в пункті 1 якого зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ № 1028 від 09.12.2015), за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, з наведеного вбачається, що уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача оформлена належним чином, всі записи засвідчені належним чином, і відповідачем цей факт не оспорюється.

Таким чином, посилання відповідача з приводу того, що для підтвердження пільгового стажу надані не всі документи, а саме: відсутній наказ № 64 від 28 грудня 1994 року про переведення заявника на укладача асфальтобетону, документи, які надані позивачем містять виправлення, в особових рахунках виплати заробітної плати на посаді асфальтобетонника та необхідність надання уточнюючих довідок, передбачених пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого Постановою КМУ № 637 від 12.08.1993 р., суд не бере до уваги, оскільки робота позивача у спірний період: з 28 грудня 1994 року по 17 січня 2011 року, підтверджується записами у трудовій книжці.

Разом з тим, до матеріалів справи долучено довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, з яких вбачається, що стаж роботи позивача з 28 грудня 1994 року по 28 грудня 2001 року він виконував роботу повний робочий день за професією укладач асфальтобетону, що передбачено Списком № 2; за період з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2005 року, та 01 січня 2007 року по 31 грудня 201- року виконував роботу повний робочий день за професією асфальтобетонник, що передбачено Списком № 2, тобто підлягає зарахуванню до пільгового стажу при призначенні пенсії за Списком № 2, який затверджено постановою СРСР від 22.08.1956 р. № 1173, та постановою КМУ № 36 від 16.01.2003 року (арк. справи 16-17).

Професія «машиніст укладачів асфальтобетону» відноситься до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, пунктом 27 «А» затвердженого Постановою КМУ № 46 від 16 січня 2013 року (на момент праці позивача).

З огляду на викладене, суд зазначає, що спірне рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу було прийнято не обґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Разом з цим, суд зазначає, що позовні вимоги в частині зобовязання відповідача призначити пільгову пенсію за віком за Списком № 2 з 28 серпня 2017 року, не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 14 цієї частини, та стягнення з відповідача субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до статті 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», органом, який призначає пенсії є Пенсійний фонд.

Як встановлено, саме до повноважень органу віднесено вирішення питання щодо призначення пенсії.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм закону, слід зазначити, що суд не є тим органом, якому надані повноваження в сфері призначення пенсій. Суд не може підміняти компетентний орган, не може перебирати на себе функції призначення пенсії та самостійно призначити пенсію позивачу відповідно до статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, оскільки такі повноваження не входять до компетенції судів.

Відтак, такі повноваження є дискреційними, тобто такими, які дають можливість на власний розсуд суб'єкту владних повноважень визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених нормативно-правовим актом.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Враховуючи наведене, суд вважає, що для повного захисту порушених прав позивача необхідно зобовязати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 28 грудня 2017 року (дати звернення) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановлених обставин у справі.

При цьому, суд не обраховує дійсний пільговий стаж роботи позивача, що виключає можливість зобовязання відповідача призначити позивачеві пільгову пенсію.

Так, відповідно до абзацу 2 частин четвертої статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобовязує субєкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до пункту 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення від 29 січня 2018 року про відмову в призначенні пенсії підлягають задоволенню.

Згідно частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при предявленні адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 705,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах адміністративної справи квитанцією ПриватБанку від 16 травня 2018 року.

Тому, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають пропорційному стягненню, а саме, на користь позивача необхідно стягнути у розмірі 352,50 грн., за рахунок бюджетних асигнувань з Костянтинівське - Дружківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 250, 256, 258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Костянтинівсько-Дружківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення від 29 січня 2018 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та зобовязання призначити пільгову пенсію за віком за Списком № 2 з 28 серпня 2017 року, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 29 січня 2018 року.

Зобовязати Костянтинівське-Дружківське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву позивача від 28 грудня 2017 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті згідно частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановлених обставин у справі щодо зарахування пільгового стажу на підприємстві комунальної власності «Спецбуд» на посаді асфальтобетонника за Списом №2 період роботи з 28 грудня 1994 року по 17 січня 2011 року.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Костянтинівське-Дружківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (вул. Цеолковського, буд. 25 м. Костянтинівка, 85113, ) судовий збір у розмірі 352,50 грн. (триста пятдесят дві гривні 50 копійок) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Вступна та резолютивна частини рішення підписано та оголошено у судовому засіданні 04 вересня 2018 року.

Повний текст рішення складений та підписаний 05 вересня 2018 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Шинкарьова І.В.