Справа № 826/16495/17
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Коротких А.Ю.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національного агентства з питань запобігання корупції на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправними та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Національного агентства «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, поданої ОСОБА_3, Міністром енергетики та вугільної промисловості України» від 08 грудня 2017 року № 1415.

- визнати протиправним та скасувати рішення Національного агентства «Про затвердження обґрунтованого висновку щодо корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення та направлення рішення «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, поданої ОСОБА_3, Міністром енергетики та вугільної промисловості України» до Національного антикорупційного бюро України від 08 грудня 2017 року № 1423.

- зобов'язати Національне агентство повторно розглянути подану ним декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік з урахуванням раніше наданих ОСОБА_3 пояснень.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Національного агентства «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, поданої ОСОБА_3, Міністром енергетики та вугільної промисловості України» від 08 грудня 2017 року № 1415.

Визнано протиправним та скасовано рішення Національного агентства «Про затвердження обґрунтованого висновку щодо корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення та направлення рішення «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, поданої ОСОБА_3, Міністром енергетики та вугільної промисловості України» до Національного антикорупційного бюро України від 08 грудня 2017 року № 1423.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи даний позов, суд виходив з того, що оскільки допущенні позивачем помилки під час заповнення декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування були частково обумовлені нечіткістю формулювання законодавчих актів та відсутністю практики щодо заповнення останньої, суд, в світлі обставин даної справи та в контексті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, вважає, що оскільки допущенні помилки були виявлені позивачем та усунуті, відповідно відомості, вказані ним у декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування слід вважати достовірними.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та постановити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, у приміщенні Національного агентства з питань з запобігання корупції 08 грудня 2017 року відбувся розгляд питання «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік, наданої ОСОБА_3, Міністром енергетики та вугільної промисловості України» та «Про затвердження обґрунтованого висновку щодо корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення та направлення рішення «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік, поданої ОСОБА_3, Міністром енергетики та вугільної промисловості України» до Національного антикорупційного бюро України.

За результатами здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік, поданої ОСОБА_3 встановлено, що суб'єкт декларування при складанні та поданні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік, не дотримав вимоги пунктів 2, 7 та 8 ч.1 статті 46 Закону України «Про запобігання корупції».

Суб'єкт декларування подав недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік, які відрізняються від достовірних на суму понад 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на дату прийняття цього рішення Національним агентством, що свідчить про наявність в діях суб'єкта декларування ознак кримінального правопорушення, передбаченого статтею 366-1 Кримінального кодексу України.

Суб'єкт декларування не дотримав вимоги пп. «а» п. 2 ч. 46 Закону в частині невідображення вартості нерухомого майна, що належить на праві спільної часткової власності члену його сім'ї.

За результатами проведеної повної перевірки прийнято рішення від 08 грудня 2017 року № 1415 про направлення результатів повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік, поданої ОСОБА_3, до Національного антикорупційного бюро України.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, абз. 2 ч. 1 статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» та абз. 3 п. 2 р. IV Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства від 10 лютого 2017 року № 56, Національне агентство з питань запобігання корупції прийнято рішення від 0808 грудня 2017 року № 1423, яким затверджено висновок щодо корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення.

Не погоджуючись з такими діями відповідача та прийнятим рішенням та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначено Законом України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року N 1700-VII (надалі - Закон N 1700-VII).

Відповідно до пп. «а» п. 1 ч. 1 статті 3 Закону N 1700-VII суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: Президент України, Голова Верховної Ради України, його Перший заступник та заступник, Прем'єр-міністр України, Перший віце-прем'єр-міністр України, віце-прем'єр-міністри України, міністри, інші керівники центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, та їх заступники, Голова Служби безпеки України, Генеральний прокурор, Голова Національного банку України, Голова та інші члени Рахункової палати, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Голова Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Голова Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Особи, зазначені у п.1, пп."а" і "в" п.2, п.5 ч.1 статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством (ч. 1 статті 45 Закону N 1700-VII).

Відповідно до ч. 4 статті 45 Закону N 1700-VII упродовж семи днів після подання декларації суб'єкт декларування має право подати виправлену декларацію.

Так, 30 березня 2017 року о 18 год. 38 хв. ОСОБА_3, Міністром енергетики та вугільної промисловості, як особою уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування було подано декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік шляхом її заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства із запобігання корупції. Надалі, у зв'язку із самостійно виявленими помилками у Декларації, 06 квітня 2017 року о 17 год. 01 хв. позивачем було подано виправлену декларацію.

Статтею 50 Закону N 1700-VII визначено, що повна перевірка декларації полягає у з'ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення і може здійснюватися у період здійснення суб'єктом декларування діяльності, пов'язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності.

Обов'язковій повній перевірці підлягають декларації службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, суб'єктів декларування, які займають посади, пов'язані з високим рівнем корупційних ризиків, перелік яких затверджується Національним агентством.

Обов'язковій повній перевірці також підлягають декларації, подані іншими суб'єктами декларування, у разі виявлення у них невідповідностей за результатами логічного та арифметичного контролю.

Національне агентство проводить повну перевірку декларації, а також самостійно проводить повну перевірку інформації, яка підлягає відображенню в декларації, щодо членів сім'ї суб'єкта декларування у випадках, передбачених частиною сьомою статті 46 цього Закону.

Національне агентство проводить перевірку декларації на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, із засобів масової інформації та інших джерел, про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей.

У разі встановлення за результатами повної перевірки декларації відображення у декларації недостовірних відомостей Національне агентство письмово повідомляє про це керівника відповідного державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, в якому працює відповідний суб'єкт декларування, та спеціально уповноважені суб'єкти у сфері протидії корупції.

Відповідно до пункту розділу III Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства від 10 лютого 2017 року № 56 (далі - Порядок), повна перевірка декларації може проводитися у період здійснення суб'єктом декларування діяльності, пов'язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності і полягає, зокрема, у з'ясуванні достовірності задекларованих відомостей.

Згідно з пунктом 2 розділу І Порядку достовірність задекларованих відомостей - відповідність дійсності відомостей, зазначених у декларації суб'єкта декларування, у разі невстановлення Національним агентством недостовірності задекларованих відомостей у встановленому Законом порядку шляхом здійснення контролю та повної перевірки декларації; недостовірність задекларованих відомостей - невідповідність дійсності відомостей, зазначених у декларації суб'єкта декларування, що встановлюється на підставі відомостей, отриманих Національним агентством у встановленому Законом порядку шляхом здійснення контролю та повної перевірки декларації.

На підставі абз. 2 ч. 1 статті 50 Закону N 1700-VII та пп. 1 п. 3 р. ІІІ Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства № 56, Національним агентством прийнято рішення від 24 квітня 2017 року № 175 «Про початок проведення повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік, поданих Президентом України, Прем'єр-міністром України та членами Кабінету Міністрів України».

Як встановлено судом першої інстанції, під час проведення повної перевірки декларації позивача, Національним агентством було направлено йому лист з пропозиціями надати письмові пояснення та/або копії підтвердних документів щодо відомостей, зазначених у декларації.

З метою надання пояснень та/або підтвердних документів про відомості, зазначені у виправленій декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, позивачем було надано пояснення та копії підтвердних документів стосовно відомостей, зазначених в Декларації, зокрема, листами від 19 червня 2017 року, 20 червня 2017 року, 27 липня 2017 року та 02 серпня 2017 року.

Згідно п. 1 розділу І рішення № 1415 відповідач дійшов висновку, що позивачем не дотримано вимоги п. 2 ч. 1 статті 46 Закону, оскільки за результатами перевірки встановлено, що у Декларації позивачем відображено інформацію про належність члену сім'ї, дружині, на праві спільної часткової власності 50 % офісу в м. Києві, загальною площею 129,7 кв.м., набутого 17 листопада 2015 року, однак в графі «Вартість на дату набуття» та графі «Вартість за останньою оцінкою» не вказано вартість майна, а зазначено «Не відомо».

Крім того, відповідачем вказано, що відповідно до п. 7.1 договору купівлі-продажу від 17 листопада 2015 року, позивачем 15 жовтня 2015 року було надано згоду на придбання дружиною - ОСОБА_5 у ОСОБА_6 1/2 ідеальної частки нежилих приміщень з № 1 по № 5, загальною площею 129,7 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, літ. «А» за 1 261 350,00 грн., а, отже, вартість на дату набуття нежилих приміщень повинна була бути відома позивачу.

Відповідно до п. 2 ч.1 статті 46 Закону N 1700-VII об'єкти нерухомості, що належать суб'єкту декларування та членам його сім'ї на праві приватної власності, включаючи спільну власність, або знаходяться у них в оренді чи на іншому праві користування, незалежно від форми укладення правочину, внаслідок якого набуте таке право. Такі відомості включають:

а) дані щодо виду, характеристики майна, місцезнаходження, дату набуття майна у власність, оренду або інше право користування, вартість майна на дату набуття його у власність, володіння або користування;

б) у разі якщо нерухоме майно перебуває у спільній власності, про усіх співвласників такого майна вказуються відомості, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, або найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. У разі якщо нерухоме майно перебуває в оренді або на іншому праві користування, про власника такого майна також вказуються відомості, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, або найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до п. 8 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року, яким затверджено Форму декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, вартість майна, майнових прав, активів, інших об'єктів декларування, що знаходяться у власності суб'єкта декларування або членів його сім'ї, зазначається у грошовій одиниці України відповідно до їх останньої грошової оцінки або - якщо така оцінка не проводилася чи її результати не відомі суб'єкту декларування - на момент набуття об'єкта у власність (згідно з документом, на підставі якого було набуто право власності). Інформація про вартість нерухомого майна не зазначається, якщо вона не відома суб'єкту декларування і не повинна була стати відома внаслідок вчинення відповідного правочину.

Відповідно до п. 11 Рішення № 3, У разі відмови члена сім'ї суб'єкта декларування надати будь-які відомості чи їх частину для заповнення декларації суб'єкт декларування зобов'язаний зазначити про це в декларації, відобразивши в декларації всю відому йому інформацію про об'єкти декларування стосовно такого члена сім'ї. З цією метою Формою декларації особи передбачено можливість вибрати позначку "Член сім'ї не надав інформацію".

Судом встановлено, що відображення у Декларації 2016 року інформації про належність дружині позивача ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності 50 % офісу у м.Києві, загальною площею 129,7 кв.м., однак в графі «Вартість на дату набуття» та графі «вартість за останньою оцінкою» вказано «Не відомо» обґрунтовується позивачем наступним.

Так, 15 жовтня 2015 року позивачем надано згоду на вчинення його дружиною вищевказаного правочину за ціною та на інших умовах на її власний розсуд. При цьому, дружиною не було повідомлено йому про вартість правочину, натомість надано довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 04 квітня 2017 року № 84215253, в якій не міститься вартість об'єкту.

Відповідно до вказаної згоди, ОСОБА_5 придбано у ОСОБА_6 1/2 ідеальну частку нежилих приміщень з № 1 по № 5, загальною площею 129,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, літ. «А» за 1 261 350,00 грн. згідно договору купівлі-продажу від 17 листопада 2015 року.

Згідно із п. 6 Роз'яснень вбачається, що якщо член сім'ї суб'єкта декларування відмовив йому у наданні всієї або частини інформації, що повинна бути відображена в декларації, і при цьому самому суб'єкту декларування ця інформація не відома, він обирає у відповідних полях електронної форми декларації помітку "Член сім'ї не надав інформації". Якщо член сім'ї відмовився надати таку інформацію, але ця інформація відома суб'єкту декларування або може бути ним отримана з офіційних джерел (наприклад, правовстановлюючі документи, відповідні державні реєстри), то суб'єкт декларування повинен відобразити у декларації всю відому йому інформацію.

Якщо члену сім'ї відповідна інформація не відома і вона не може бути ним отримана із офіційних джерел (наприклад, правовстановлюючі документи, відповідні державні реєстри), то у відповідних полях електронної форми декларації слід обрати помітку "Не відомо" (якщо така помітка доступна у відповідному полі згідно з Технічними вимогами до полів форми декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що затверджуються Національним агентством).

Отже, помітка «Не відомо» ставиться у разі, якщо член сім'ї відмовився надати інформацію щодо вартості придбаного ним майна, але ця інформація відома суб'єкту декларування або може бути ним отримана з офіційних джерел (наприклад, правовстановлюючі документи, відповідні державні реєстри). У випадку, якщо вказану інформацію неможливо отримати з інших джерел, - ставиться помітка «Член сім'ї не надав інформації».

При цьому, незазначення вартості об'єктів нерухомості, які належать членам сім'ї суб'єктів декларування, та зазначення у полі про їх вартість "Не відомо" замість "Член сім'ї не надав інформацію" у випадках, коли члени сім'ї можуть здобути інформацію, необхідну для заповнення декларації, з об'єктивних причин ставить під сумнів дієвість Закону та можливість виконання Національним агентством передбачених Законом функцій, зокрема щодо встановлення ознак незаконного збагачення.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що посилання позивача на те, що інформація стосовно придбаної у ОСОБА_6 1/2 ідеальної частки нежилих приміщень з № 1 по № 5, загальною площею 129,7 кв.м. згідно договору купівлі-продажу, не була йому відома, оскільки його дружина втратила вказаний договір купівлі-продажу, що стало підставою для проставлення ним в декларації помітки «Не відомо», - не заслуговує на увагу, позаяк про вказану інформацію можливо було дізнатися шляхом отримання копії правовстановлюючого документу у нотаріуса, який вчинив його посвідчення.

Таким чином, при прийнятті Рішення 1415 та Рішення 1423, зокрема, щодо недотримання позивачем п.2 ч.1 статті 46 Закону, Національне агентство керувалось нормами законодавства, відповідною практикою, а також принципом пропорційності, а саме дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Як вбачається з п. 3 розділу І оскаржуваного рішення № 1415 відповідач дійшов висновку про те, що позивачем не дотримано вимог п. 7 ч. 1 статті 46 Закону, оскільки за результатами перевірки встановлено, що у Декларації 2016 року не відображено нарахований позивачу АБ «Укргазбанк» дохід у сумі 41 950, 15 грн. (додаткове благо) та 119 215,96 грн. (інші доходи).

Відповідачем зазначено, що оскільки позивачем під час заповнення виправленої Декларації 2016 року було подано звернення до банку з метою з'ясування обставин щодо нарахування доходу за ознаками 126 та 127, свідчить про те, що позивачу мало бути відомо про таке нарахування.

Відповідно до п. 7 ч. 1 статті 46 Закону N 1700-VII отримані (нараховані) доходи, у тому числі доходи у вигляді заробітної плати (грошового забезпечення), отримані як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, гонорари, дивіденди, проценти, роялті, страхові виплати, благодійна допомога, пенсія, доходи від відчуження цінних паперів та корпоративних прав, подарунки та інші доходи.

Такі відомості включають дані про вид доходу, джерело доходу та його розмір. Відомості щодо подарунка зазначаються лише у разі, якщо його вартість перевищує п'ять прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року, а для подарунків у вигляді грошових коштів - якщо розмір таких подарунків, отриманих від однієї особи (групи осіб) протягом року, перевищує п'ять прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року.

Позивачем надано пояснення на запит НАЗК, де було зазначено, що під час заповнення виправленої декларації за 2016 рік він керувався листом-відповіддю від 06 квітня 2017 року АБ «Укргазбанк», в якому було зазначено про те, що позивачу не нараховувався вказаний дохід. Представники позивача в судовому засіданні пояснили, що АБ «Укргазбанк» надав інформацію щодо наявності коштів помилково, потім помилку було виправлено.

Також, позивач зазначає, що 25 квітня 2006 року між ним та АБ «Укргазбанк» було укладено договір № 142/06-VIP на відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки за результатами якого у позивача протягом 2006 року утворилася заборгованість у сумі 15 892,91 дол. США та 7 760,95 дол. США відсотків (всього разом 23 653,86 дол. США). Між тим, рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 січня 2013 року по справі № 0908/3214/2012, відмовлено в задоволенні позову АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про стягнення вказаної заборгованості.

Таким чином, вищевказана сума нарахованої заборгованості підлягала списанню АБ «Укргазбанк» одразу після прийняття судом зазначеного рішення як безпідставно нарахована.

Про нездійснення такого списання протягом 2013 року позивачу стало відомо лише в 2017 році з ініціативного листа АБ «Укргазбанк» від 25 липня 2017 року № 1252/7446/2017, в якому зазначалось про те, що на виконання рішення суду від 2013 року АБ «Укргазбанк» лише 2016 року було прийнято рішення про визнання безнадійною заборгованість та її списання за рахунок сформованого резерву. Отже, про вищевказане позивач дізнався лише в 2017 році, а тому вказані відомості не могли бути відомі.

Між тим, як вірно зазначено апелянтом, нарахування позивачу доходу від АБ "Укргазбанк" у розмірі 401 950,15 грн за ознакою доходу 126, у розмірі 119 215,96 грн за ознакою доходу 127 та сплата ним як податковим агентом податку з такого доходу були здійснені у 2016 році та підтверджуються відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми доходів, нарахованих фізичним особам податковими агентами, та/або суми доходів, отриманих самозайнятими особами, про що зазначено у Рішенні № 1415 та не спростовується позивачем.

Крім того, 19 липня 2017 року, за 2 дні до завершення строку перевірки до Національного агентства у відповідь на його запит надійшов лист від АБ "Укргазбанк" про те, що позивачу дійсно був нарахований відповідний дохід.

Таким чином, відомості про нарахування позивачу у 2016 році ПАТ "Украгазбанк" доходу за ознаками та у сумі, що зазначені у Рішенні № 1415, є достовірними та мали бути відображені у декларації, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 46 Закону.

Слід також зазначити, що врахування Національним агентством пояснень суб'єкта декларування не може означати формування рішення державного органу лише на підставі таких пояснень. Пояснення є одним з доказів, яким можуть підтверджуватись або спростовуватись обставини, та який має бути проаналізований та розглянутий у взаємному зв'язку з іншими доказами, що можуть мати значення для прийняття рішення.

Щодо висновків Національного агентства, викладених в п. 4 р. І рішення № 1415 стосовно недотримання позивачем вимог п.8 ч.1 статті 46 Закону та невідображення інформації про кошти, розміщенні на банківському рахунку кредитної відновлювальної лінії у сумі 5 261,78 грн.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 46 Закону N 1700-VII в декларації зазначаються відомості про наявні грошові активи, у тому числі готівкові кошти, кошти, розміщені на банківських рахунках, внески до кредитних спілок та інших небанківських фінансових установ, кошти, позичені третім особам, а також активи у дорогоцінних (банківських) металах. Відомості щодо грошових активів включають дані про вид, розмір та валюту активу, а також найменування та код Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України установи, в якій відкриті відповідні рахунки або до якої зроблені відповідні внески. Не підлягають декларуванню наявні грошові активи (у тому числі готівкові кошти, кошти, розміщені на банківських рахунках, внески до кредитних спілок та інших небанківських фінансових установ, кошти, позичені третім особам) та активи у дорогоцінних (банківських) металах, сукупна вартість яких не перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року.

Тобто, за нормою вказаної статті, у декларації зазначаються відомості про наявні грошові активи, а також наводиться невичерпний перелік таких активів, який, зокрема, включає кошти, розміщенні на рахунках.

При цьому, законодавець не визначає види таких рахунків. Тобто це може бути як депозитний рахунок, так і рахунок, на який, наприклад, нараховується заробітна плата.

Відповідно до відомостей з виписки ПАТ КБ "Приватбанк" по рахунку позивача та додаткових рахунках договору на кінець звітного періоду на відповідному рахунку був позитивний баланс у сумі 5 261,78 грн (номер рахунку вказаний у виписці).

Такі кошти належать позивачу, є його активом та могли бути використані у разі необхідності.

Враховуючи, що загальна сума грошових активів позивача на кінець звітного періоду перевищувала 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, кошти у сумі 5 261, 78 грн мали бути відображені у декларації як кошти на рахунку.

Висновок суду, що відповідна сума була врахована позивачем при відображенні у декларації грошових активів у сумі 300 000,00 грн є необґрунтованим, враховуючи, що сума 300 000,00 грн зазначена у декларації як готівкові кошти.

Щодо висновків суду про порушення строків проведення повної перевірки зазначаємо таке.

Відповідно до пункту 14 розділу III Порядку повна перевірка декларації здійснюється упродовж 60 календарних днів з дня прийняття рішення про проведення перевірки. У разі необхідності строки проведення повної перевірки декларації можуть бути продовжені, але не більше ніж на сукупний строк у 30 календарних днів.

Пункт 6 розділу III Порядку визначає перелік дій, які передбачає повна перевірка декларації, зокрема прийняття Національним агентством рішення про початок перевірки та рішення про результати здійснення такої перевірки.

Разом з тим, відповідно до аб. 3 п.2 розділу III Порядку початком здійснення повної перевірки декларації є день, наступний за днем прийняття рішення про проведення перевірки.

Тобто прийняття рішення про початок проведення перевірки не включається в строк проведення такої перевірки.

Таким чином, системний аналіз положень Порядку свідчить, що відповідний перелік лише визначає набір дій, які має вчинити Національне агентство для проведення повної перевірки декларації, але ніяким чином не визначає, що у строк, визначений для перевірки декларації, мають бути прийняті рішення про початок проведення перевірки та про затвердження її результатів.

Натомість Порядком не встановлені граничні терміни для опрацювання отриманих в рамках здійснення повної перевірки матеріалів та складання і прийняття рішення.

З вищевикладеного вбачається, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення зробив невірні висновки щодо обставин справи, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення неправомірного рішення.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення визначені статтею 315 КАС України, де в п.6, зокрема, вказано, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право у визначених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-5 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч.1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 317, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Національного агентства з питань запобігання корупції - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року - скасувати.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправними та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Коротких А.Ю.