Справа № 817/2366/16
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2018-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 серпня 2018 року м. Рівне №817/2366/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Махаринця Д.Є. за участю секретаря судового засідання Сисун Н.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

третьої особи відповідача: представник ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_4
доУправління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради ОСОБА_5 реєстратор Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 комітет Рівненської міської ради
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 (далі позивач) звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до реєстратора Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради ОСОБА_5 (далі - відповідач 1), Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради (далі - відповідач 2), з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, про:

визнання протиправним та скасування рішення реєстратора Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради ОСОБА_5 №28844351 від 21.03.2016 про скасування державної реєстрації права власності на квартиру за номером 3 (обєкт житлової нерухомості) з реєстраційним номером 01у м. Рівне, вул. Шевченка 105;

визнання протиправним та скасування рішення реєстратора Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради ОСОБА_5 №28843010 від 21.03.2016 про скасування державної реєстрації права власності на квартиру за номером 4 (обєкт житлової нерухомості) з реєстраційним номером 01 у м. Рівне, вул. Шевченка 105;

зобовязання управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради вилучити запис про скасування права власності на квартиру № 3 з реєстраційним номером 01 у м. Рівне, вул. Шевченка 105, що вчинений на підставі рішення №28844351 від 21.03.2016 та вилучити запис про скасування права власності на квартиру № 4 (обєкт житлової нерухомості) з реєстраційним номером 01 у м. Рівне, вул. Шевченка 105, що вчинений на підставі рішення №28843010 від 21.03.2016.

В обґрунтування позову зазначає, що отримавши інформаційну довідку з Державного реєстру №76512111 позивач дізналася про те, що її право власності на об'єкти нерухомості (квартири) №3 реєстраційний номер 01 та квартиру №4 реєстраційний номер 01, що знаходиться у м. Рівне вул. Шевченка 105 - скасовано. Вказаний запис було внесено державним реєстратором ОСОБА_7 на підставі рішення №28844351 та рішення №28843010 за заявою уповноваженої особи ОСОБА_6 комітету Рівненської міської ради 21.03.2016. Підставою для прийняття такого рішення зазначено ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 09.03.2016 у справі №22-ц/787/403/2016 якою було скасовано ухвала Рівненського міського суду Рівненської області від 16.07.2015. Вказані дії відповідача 1, на переконання позивача є протиправними. Позивач зазначає, що відповідно до норм чинного законодавства підставою для скасування державної реєстрації прав є виключно рішення суду про скасування рішення про таку реєстрацію або ж скасування записів про реєстрацію права власності. Водночас, ні ухвала Апеляційного суду Рівненської області від 09.03.2016 у справі №22-ц/787/403/2016, ні скасована нею ухвала Рівненського міського суду Рівненської області від 16.07.2015, не містять жодної вказівки суду на таке скасування, оскільки предметом розгляду даних справ було виділ майна в натурі. Таким чином, з підстав наведених в позові, позивач просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав з наведених у ньому підстав, просила задовольнити повністю.

Відповідач 1 - реєстратор Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради ОСОБА_5, в судове засідання не прибув, причини не прибуття суду не повідомив. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Судом не визнавалась обовязкова участь відповідача 1 в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача 1 на підставі наявних доказів.

Відповідач 2 - Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, позов не визнав, подав відзив на позовну заяву. В судовому засіданні представник відповідача 2 пояснив, що для проведення державної реєстрації на квартиру №3 з реєстраційним номером 01 у житловому будинку з офісними приміщеннями в м. Рівне по вул. Шевченка, 105 була надана ухвала Рівненського міського суду Рівненської області від 16.07.2015. Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 09.03.2016 у справі №22-ц/787/403/2016 скасовано документ, на підставі якого було проведено державну реєстрацію права власності за позивачем на квартиру №3 з реєстраційним номером 01. Враховуючи вищевказану ухвалу апеляційного суду Рівненської області, виконавчий комітет Рівненської міської ради звернувся до відповідача 2 з заявою про скасування державної реєстрації права власності за позивачем на квартиру №3 з реєстраційним номером 01. У звязку з чим, 21.03.2016 державним реєстратором прийнято рішення №28842671 про скасування права власності позивача на квартиру №3 з реєстраційним номером 01. Таким чином, скасування права власності було вчинено на підставі судового рішення. На підставі викладеного представник відповідача 2 просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Судом залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 комітет Рівненської міської ради.

Представник третьої особи на стороні відповідачів і проти позову заперечив. Вважає, що оскаржувані рішення прийняті у повній відповідності до норм законодавства. Відтак, підстав для його скасування немає.

Заслухавши учасників справи, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_4 була власником 1,7 частини житлового будинку з офісними приміщеннями що в м. Рівне вул .Шевченка 105.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 16.07.2015 визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , ОСОБА_9В, , ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про виділ майна в натурі, у звязку із чим закрито провадження у справі №569/8906/15-ц.

Відповідно до умов даної мирової угоди сторонами визначено, що предметом домовленості являється визначення та поділ в натурі часток співвласників у житловому будинку з офісними приміщеннями, що розташований за адресою: м. Рівне, вул. Шевченка 105. Зокрема, ОСОБА_4 виділено у власність квартиру № 3 загальною площею 35,7 кв.м., житловою площею 16,7 кв.м. та квартиру № 4 загальною площею 51,1 кв.м., житловою площею 30,5 кв.м. (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/46940277).

За таких обставин, у зв'язку із виділенням часток та по суті утворення нових об'єктів нерухомості, позивачем виготовлено технічні паспорти на квартиру 3 та 4 в житловому будинку №105 вул. Шевченка м. Рівне.

В подальшому, набувши право власності на новий об'єкт нерухомості та на підставі отриманого технічного паспорта позивач звернувся до Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області з відповідною заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з необхідним пакетом документів (паспорт громадянина України, документ про сплату державного мита (квитанція), за надання інформації (квитанція), ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 16.07.2015, технічний паспорт).

За результатом розгляду вище вказаної заяви, 31.07.2015 державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_14 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №23305425 від 31.07.2015 про проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_4 на квартиру № 3, загальною площею 35,7кв. м., житловою площею 16,7 кв.м., за адресою Рівненська область, м. Рівне, вул. Шевченка 105, розмір частки 1/1 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №23304785 від 31.05.2015 на квартиру №4, загальною площею 51,1 кв. м., житловою площею 30,5 кв.м., за адресою Рівненська область, м. Рівне, вул. Шевченка 105, розмір частки 1/1.

Реєстрація права власності проведена з відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об'єкт нерухомого майна.

Одночасно державним реєстратором ОСОБА_14 видано позивачу свідоцтво про право власності на квартиру №3 індексний номер 41540008 від 31.07.2015 та свідоцтво про право власності на квартиру №4 індексний номер 41538723 від 31.07.2015.

Вище вказані свідоцтва про право власності стали підставою виникнення у позивача права власності за адресою: Рівненська область, м. Рівне вул. Шевченка 105 на квартиру №3 та на квартиру № 4.

Проте в подальшому ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області від 09.03.2016 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_6 комітету Рівненської міської ради та скасовано ухвалу Рівненського міського суду від 16.07.2015 у справі № 569/8906/15ц та передано справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/56348616).

Враховуючи дані обставини, ОСОБА_6 комітетом Рівненської міської ради подано до Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради заяви про скасування запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності позивача на квартири №3 та №4 за адресою: Рівненська область, м. Рівне вул. Шевченка 105.

За результатом розгляду даних заяв, реєстратор прав на нерухоме майно Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради ОСОБА_5 прийняла рішення про скасування №28844351 від 21.03.2016, яким скасувала запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, внесла запис про скасування державної реєстрації розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01, а саме квартиру № 3, у м. Рівне, вул. Шевченка 105 та рішення про скасування №28843010 від 21.03.2016, яким скасувала запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, внесла запис про скасування державної реєстрації розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01, а саме квартиру № 4, у м. Рівне, вул. Шевченка 105.

Вважаючи вищевказані рішення відповідача 1 протиправними позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Вирішуючи адміністративний спір по суті суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 01.07.2004 за №1952-IV, в редакції чинній на момент виникнення правовідносин (далі Закон №1952-IV).

Відповідно до п.1 статті 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п.9 статті 2 Закону №1952-IV, реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав.

Відповідно до п.6 Порядку Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 (далі - Порядок № 1127), державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Заявником, у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав, відповідно до частини 1 статті 2 Закону є власник, інший правонабувач, сторона правочинну, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи.

Орган місцевого самоврядування - у разі взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Вичерпний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав визначено статтею 24 Закону №1952-IV. Крім того, відповідно до п.2 частини 1 статті 24 Закону №1952-IV - у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі якщо заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону №1952-IV - за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації.

Як встановлено з досліджених у справі доказів, ні Рівненська міська рада ні ОСОБА_6 комітет Рівненської міської ради не є власниками об'єкта нерухомості що за адресою м. Рівне, вул. Шевченка 105 і не можуть бути іншим правонабувачем чи стороною правочинну, у яких виникло речове право на вказаний обєкт.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що державним реєстратором ОСОБА_5 реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції протиправно прийнято оскаржуване позивачем рішення про скасування реєстрації. Так як із відповідною заявою звернулась неналежна особа.

Водночас, суд звертає увагу на те, що частиною 2 ст.26 Закону №1952-IV визначено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Таким чином, державний реєстратор прав на нерухоме майно вноситься запис про скасування державної реєстрації прав після перевірки поданих документів лише у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 Закону №1952-IV.

Саме з врахуванням вищенаведеного, відповідач та третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача наполягали на твердженні про те, що оскільки ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 09.03.2016 суд скасував ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 16.07.2015 про визнання мирової угоди, яка в свою чергу була документом на підставі якого проводиться державна реєстрація прав - державний реєстратор прав на нерухоме майно правомірно вніс запис про скасування державної реєстрації прав.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності станом на 31.07.2015 за ОСОБА_4 зареєстровано право приватної власності, розмір частки 1/1, на:

- квартиру №3 об'єкт житлової нерухомості, що розташована за адресою: м. Рівне, вул. Шевченка 105. Підстава виникнення права власності Свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер: 41540008 від 31.07.2015, підстава внесення запису Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №23305425 від 31.07.2015;

- квартиру №4 об'єкт житлової нерухомості, що розташована за адресою: м. Рівне, вул. Шевченка 105. Підстава виникнення права власності Свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер: 41538723 від 31.07.2015, підстава внесення запису Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №23304785 від 31.07.2015.

Тобто, документом на підставі якого проведено державну реєстрацію права приватної власності за позивачем на квартиру №3, обєкт житлової нерухомості, що розташований за адресою м. Рівне, вул. Шевченка 105 є Свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер: 41540008 від 31.07.2015 та квартиру № 4 обєкт житлової нерухомості, що розташований за адресою м. Рівне, вул. Шевченка 105 є Свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер: 41538723 від 31.07.2015.

Суд звертає увагу на те, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 16.07.2015 про визнання мирової угоди фактично було поділено на окремі частини (кваритири) об'єкт нерухомості, який належав сторонам у справі на праві спільної часткової власності. Зокрема позивачу на праві власності належала 1,7 частини житлового будинку з офісними приміщеннями що в м. Рівне вул. Шевченка 105.

Таким чином, скасувавши право власності позивача на квартиру 3 та 4 об'єкт житлової нерухомості, що розташована за адресою: м. Рівне, вул. Шевченка 105 та не відновивши попередній запис, державним реєстратором фактично припинено право власності позивача і на 1,7 частини житлового будинку з офісними приміщеннями в м. Рівне, вул. Шевченка 105, що є грубим порушенням права позивача.

Вказані дії відповідача 1 не відповідають по суті і змісту прийнятих ним же рішень про скасування №28842671 та №28843010 від 21.03.2016, а тому на переконання суду є протиправними.

Щодо позовних вимог позивача у частині зобовязати управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради вилучити запис про скасування права власності на квартиру № 3 з реєстраційним номером 01 у м. Рівне, вул. Шевченка 105, що вчинений на підставі рішення №28844351 від 21.03.2016 та вилучити запис про скасування права власності на квартиру № 4 (обєкт житлової нерухомості) з реєстраційним номером 01 у м. Рівне, вул. Шевченка 105, що вчинений на підставі рішення №28843010 від 21.03.2016.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенство права.

Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них. Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.

У судовому рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Олссон проти Швеції" від 24 березня 1988 року (скарга №10465/83) зазначено, що серед вимог, які суд визначив як такі, що випливають з фрази "передбачено законом", є наступні: будь-яка норма не може вважатися "законом", якщо вона не сформульована з достатньою точністю так, щоб громадянин самостійно або, якщо знадобиться, з професійною допомогою міг передбачити з часткою ймовірності, яка може вважатися розумною в даних обставинах, наслідки, які може спричинити за собою конкретну дію; фраза "передбачено законом" не просто відсилає до внутрішнього права, але має на увазі і якість закону, вимагаючи, щоб останній відповідав принципу верховенства права. У внутрішньому праві повинні існувати певні заходи захисту проти свавільного втручання публічної влади у здійснення прав; закон, який передбачає дискреційні повноваження, сам по собі не є несумісним з вимогами передбачуваності за умови, що дискреційні повноваження та спосіб їх здійснення вказані з достатньою ясністю для того, щоб з урахуванням правомірності мети зазначених заходів забезпечити індивіду належний захист від свавільного втручання влади. Крім того, згідно п. 65 вказаного рішення Суду, втручання повинно бути зумовлено досягненням правомірної цілі.

Також Європейський суд з прав людини вказує, що у відповідності зі сформованою практикою Суду, під поняттям необхідності мається на увазі, що втручання відповідає якій-небудь нагальній суспільній потребі і що воно пропорційно законній меті. При визначенні того, чи є втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд враховує, що за державами - учасницями Конвенції залишається певна свобода розсуду.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне зазначити, що запорукою правильного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб'єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов'язаний відновити порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Європейський суд з прав людини у п.50 рішення від 13 січня 2011 у справі "Чуйкіна проти України" (заява №28924/04) констатував: "що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обовязків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп.28 36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

На підставі зазначеного, а також з огляду на ту обставину, що відповідачами правомірність дій при прийнятті оскаржуваних рішень не доведено, суд вважає, що порушені права позивача підлягають захисту, як шляхом визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень, так і шляхом зобов'язання відповідача 2 вилучити записи про скасування державної реєстрації права власності, вчинених на підставі оскаржених рішень.

Суд також зауважує, що рішення суду має бути не тільки законним та обґрунтованим, воно повинно бути ще й ефективним у захисті порушених прав, свобод та інтересів. А тому, вважає, що покладання на відповідача 2 в даному випадку обовязку вилучити записи про скасування державної реєстрації права власності не вважатиметься втручанням у його дискреційні повноваження.

Зазначене також узгоджується з передбаченим пунктом 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правом особи на доступ до суду, що, зокрема, включає такий аспект, як право на розгляд справи судом із "повною юрисдикцією", тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо: повторної (після адміністративного органу) оцінки доказів; встановлення обставин, які були підставою для прийняття оскарженого адміністративного рішення; належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (п.70 рішення Європейського суду з прав людини від 28.06.1990 у справі "Обермейєр проти Австрії"; п.155 рішення Європейського суду з прав людини від 04.03.2014 у справі "Гранд Стівенс проти Італії").

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_4 в повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 640,00грн. згідно з квитанцією №0.0.686822853.1 від 16.01.2017, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення №28844351 від 21.03.2016 реєстратора управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради ОСОБА_5 про скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_4 квартири за номером 3 (об'єкт житлової нерухомості) з реєстраційним номером 01 у м.Рівне, по вул. Шевченка, 105 та рішення №28843010 від 21.03.2016 реєстратора управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради ОСОБА_5 про скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_4 квартири за номером 4 (об'єкт житлової нерухомості) з реєстраційним номером 01 у м.Рівне, вул. Шевченка, 105.

Зобов'язати управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради вилучити запис про скасування права власності на квартиру №3 реєстраційним номером 01 у м.Рівне, вул.Шевченка, 105, що вчинений на підставі рішення №28844351 від 21.03.2016 та вилучити запис про скасування права власності на квартиру №4 (об'єкт житлової нерухомості) з реєстраційним номером 01 у м.Рівне, вул. Шевченка, 105, що вчинений на підставі рішення №28843010 від 21.03.2016.

Присудити на користь ОСОБА_4 (вул.Подільська, 6, с.Вітковичі, Березнівський район, Рівненська область, 34622, РНОКПП) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради (33028, м. Рівне, майдан Просвіти, 2, ) 640 грн. (шістсот сорок гривень) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Махаринець Д.Є.