Справа № 804/2535/18
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2018-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 серпня 2018 року Справа № 804/2535/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
позивача - ОСОБА_3 представника відповідача - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про скасування наказу, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якому просить:
-визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області № 54-к від 06.03.2018 року про звільнення ОСОБА_3;
-поновити на посаді заступника начальника відділу юридичного забезпечення Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області ОСОБА_3;
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що його звільнено не у відповідності до вимог Закону України «Про державну службу» (далі-Закон), а саме: після закінчення строку випробування. Також, на думку позивача, відповідачем безпідставно зроблено висновок про не відповідність його займаній посаді, оскільки рішення про звільнення має бути документально обґрунтованим. Так, держслужбовець, якого прийнято з випробувальним строком має отримувати завдання відповідно до посадових обов'язків, звітувати про їх виконання, а безпосередній керівник повинен контролювати їх виконання. Випадки коли державний службовець в період випробування не виконував завдання чи виконував їх незадовільно, повинні бути документально зафіксовані. Такими документами можуть бути: відповідний акт, службові та доповідні записки керівника відділу тощо. Вважає, наказ відповідача про звільнення у звязку з невідповідність займаній посаді є протиправним та підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2018 року клопотання ОСОБА_3М про витребування доказів задоволено частково.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті на 14 серпня 2018 року.
У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх у повному обсязі.
Відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими, з підстав, викладених у письмовому відзиві на адміністративний позов, в якому зазначили, що звільнення позивача відбулось з дотримання норм діючого законодавства у встановлений ним спосіб, а тому є правомірним і законним, а позовні вимоги ОСОБА_3 недоведеними та безпідставними.
Вислухавши пояснення позивача, заперечення представника відповідача, заслухавши свідків, розглянувши матеріали справи, суд з'ясував наступне.
Позивач був прийнятий на роботу у Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області на посаду заступника начальника відділу юридичного забезпечення за результатами конкурсного відбору з 04.09.2017р., що підтверджується наказом відповідача №274-к від 23.08.2017р. та 04.09.2017р. (а.с.20)
Керуючись ст. 35 Закону, Управлінням позивачу встановлено випробувальний термін строком на 4 місяці.
За період з 04.09.2017 року по 29.12.2017 року проведено аналіз роботи ОСОБА_3 як заступника начальника відділу юридичного забезпечення, за результатами якого начальником Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області складено Довідку пpo невідповідність займаній посаді (заступник начальника відділу юридичного забезпечення Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області) державного службовця ОСОБА_3 та непроходження строку випробування (а.с.17-19).
29.12.2017 року позивача попереджено про наступне звільнення, у зв'язку з встановленням роботодавцем за час перебування позивача на випробувальному терміні невідповідності його займаній посаді та непроходження строку випробування (а.с.16).
Сторонами не заперечується, що з попередженням і довідкою позивач був ознайомлений під особистий підпис 29.12.2017р.
Наказом від 29.12.2017 року №385-к продовжено строк випробування на 4 дні та наказом від 05.03.2018 № 52-K продовжено строк випробування на 2 дні, у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю в період з 21.12.2017р. по 22.12.2017р. та в період 09.01.2018р. по 03.03.2018р. (а.с.69-70, 82-84).
06.03.2018 року наказом № 54-к Головного управління, позивача звільнено з посади заступника начальника відділу юридичного забезпечення Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України та припинено державну службу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», підстава: Довідка про невідповідність займаній посаді (заступника начальника відділу юридичного забезпечення Головного управління) державного службовця ОСОБА_3 (а.с.15).
Вважаючи, що звільнення було проведено без законних на те підстав, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Суд вирішуючи спір між сторонами виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, регулюються Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» (частини друга, третя статті 5 Закону №889).
Відповідно до статті 35 Закону №889-VIII в акті про призначення на посаду суб'єкт призначення може встановити випробування з метою перевірки відповідності державного службовця займаній посаді із зазначенням його строку. Випробування при призначенні на посаду державної служби встановлюється строком до шести місяців.
Якщо державний службовець у період випробування був відсутній на роботі у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, перебуванням у додатковій відпустці у зв'язку з навчанням або з інших поважних причин, строк випробування продовжується на відповідну кількість днів, протягом яких він фактично не виконував посадові обов'язки (ч.5 ст.35 Закону).
Суб'єкт призначення має право звільнити державного службовця з посади до закінчення строку випробування у разі встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді на підставі пункту 2 частини першої статті 87 цього Закону. Суб'єкт призначення попереджає державного службовця про звільнення у письмовій формі не пізніш як за сім календарних днів із зазначенням підстав невідповідності займаній посаді (ч.6 ст.35 Закону).
Судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу стала Довідка про невідповідність займаній посаді (заступник начальника відділу юридичного забезпечення Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області) державного службовця ОСОБА_3 та не проходження строку випробування.
Так, із вказаної довідки вбачається, що позивачу 04.09.2017 року була передана справа № 804/3780/17 для подальшого ведення в суді.
Суд зазначає, що 04 вересня 2017 року ОСОБА_3 був призначений на посаду, тобто у першій робочий день йому необхідно було зробити розрахунок штрафних санкцій та зробити аналіз кожного договору з урахуванням цивільного та трудового законодавства та письмово надати до суду. А відтак, роз'яснення щодо допущених помилок та наголошено на необхідності їх виправлення та направлення для доопрацювання є робочим процесом, враховуючи те, що позивач тільки приступив до роботи на вказаній посаді.
Крім того, судом не встановлено обставин порушення позивачем щодо надання відповідей на звернення ОСОБА_5, оскільки із наданих відповідей вбачається, що вони наданні у встановлений Законом України «Про звернення громадян» 30-дений строк.
Суд звертає увагу, що відповідач також у довідці посилається на звернення від 01.09.2017року, яке підготувала в.о. начальника відділу юридичного забезпечення ОСОБА_4, оскільки проект відповідей ОСОБА_3 був не коректний. Однак, станом на 01.09.2017 року позивач не був прийнятий на роботу та відповідно не міг готувати таку відповідь.
Так, висновки відповідача про неналежне виконання претензійної та позовної роботи зроблені на підставі прийнятих судових рішень, однак правова оцінка надана судовими рішеннями діям відповідача, які набрали законної сили, не свідчить про неналежне виконання своїх обовязків під час складання процесуальних документів.
Дослідивши інші обставини, які викладені у довідці, а саме: неналежне ведення претензійної та позовної роботи, не належне забезпечення представлення інтересів Головного управління в судах, суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем викладених обставин у довідці.
Крім того, згідно протоколу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 28.12.2017 року № 1, відповідачем, позивачу було прийнято рішення запропонувати ОСОБА_3 зайняти посаду заступника начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих а зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці Дніпродзержинському регіоні або заступника начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайняті працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Нікопольському регіоні управління з питань праці (а.с. 85).
Тобто, відповідач запропонувавши вказані посади позивачу не вважав його таким, що не пройшов строку випробування
Згідно протоколу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 29.12.2017 року № 2 ОСОБА_3 - відмовився від пропозиції зайняти посади заступників начальника відділів управління з питань праці. У звязку з чим було прийнято рішення про невідповідність займаній посаді ОСОБА_3 - заступника начальника відділу юридичного забезпечення. Випробувальний термін не пройденим.
Допитані у судовому засіданні 25 червня 2018 року свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суду пояснили, що претензій щодо організації роботи позивачем, як до керівника не мають. Зазначили, що за дорученням ОСОБА_3, як керівника здійснювали представництво інтересів Головного управління у суді.
Допитаний у судовому засіданні 12 липня 2018 року свідок ОСОБА_8 фактично виклав обставини, які були відображені у довідці, яка стала підставою для прийняття оскаржуваного наказу. Також, суду пояснив, що жодних фіксованих письмових зауважень до ОСОБА_3 не було.
Допитаний у судовому засіданні 12 липня 2018 року свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що ОСОБА_3 не забезпечував виконання завдань покладених на відділ, а також зазначив, про обставини викладені у службовій записці від 28.12.2017 року, які підтримав у судовому засіданні (а.с. 75) .
Допитана у судовому засіданні 12 липня 2018 року свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що ОСОБА_3, як керівник не виконував свої повноваження, оскільки надавав завдання для виконання в останні терміни для його виконання, що призводило до порушення строків. Крім того, ОСОБА_3 не пропорційно розподілялись справи, які надходили до управління, що стало підставою для доповідної записки.
Так, судом встановлено, що після доповідної записки ОСОБА_10 перерозподілу справ не було здійснено.
Допитані у судовому засіданні 12 липня 2018 року свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 суду пояснили, обставини, які були відображені у довідці, яка стала підставою для прийняття оскаржуваного наказу.
Так, відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 КАС України).
Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Підсумовуючи викладене, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано суду достатньо належних доказів, які б свідчили про правомірність прийнятого наказу.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.
В силу приписів п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 371 КАС України, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді необхідно допустити до негайного виконання.
Керуючись ст. ст. 9, 241-247, 255 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області № 54-к від 06 березня 2018 року.
Поновити ОСОБА_3 на посаді заступника начальника відділу юридичного забезпечення Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області з 07 березня 2018 року.
Рішення суду про поновлення на посаді ОСОБА_3 допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1