Справа № 638/7845/18
Суддя: Цвірюк Д. В.
Дата ухвалення: 2018-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/7845/18
Провадження № 2-а/638/424/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2018 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді - Цвірюка Д.В.,

за участю секретаря - Кириллової К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №9 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Харківській області лейтенанта поліції Яковенка Олександра Віталійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати постанову серії БР №967759 від 23.05.2018 року, винесену інспектором роти №9 батальйону 2 УПП у Харківській області лейтенантом поліції Яковенко Олександром Віталійовичем у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КупАП та накладення стягнення у розмірі 425 гривень.

В обґрунтування позову посилається на те, що 23.05.2018 року інспектор роти №9 батальйону 2 УПП у Харківській області лейтенант поліції Яковенко Олександр Віталійович виніс постанову про адміністративне правопорушення серії БР №967759 відносно позивача у справі, притягнувши його до адміністративної відповідальності та застосувавши адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. З вказаним рішенням позивач не погоджується, вважає його незаконним та таким, що підлягає скасуванню, виходячи з того, що 23.05.2018 року о 12 год. 10 хвилин він керував автомобілем НОМЕР_1 та при проїзді перехрестя по площі Конституції в сторону провулка Плетньовського, зупинився на перехресті на червоний сигнал світлофора. Внаслідок перевантаження руху, на перехресті утворився затор, який, як зазначає ОСОБА_1, працівники поліції не намагались врегулювати, незважаючи на те, що автомобілі продовжували рух на червоний сигнал світлофора, чим порушували ПДР України. Через напружену дорожню ситуацію ОСОБА_1 фактично не мав можливості рухатись на зелений сигнал, так як автомобілі, що рухались перпендикулярно йому, з боку Московського проспекту в бік Миколаївської площі, перекрили рух. Фактично перший цикл зеленого сигналу для руху своєї полоси ОСОБА_1 пропустив, незважаючи на те, що стояв першим у черзі на проїзд перехрестя. Через блокування руху, автомобілі, що стояли позаду позивача почали здійснювати постійні звукові сигнали, в тому числі і в його сторону, через що ОСОБА_1 був вимушений розпочати рух на другий цикл зеленого сигналу, не зважаючи на частково перекрите перехрестя іншими автомобілями. В момент переїзду перехрестя позивачу почав подавати команди патрульний автомобіль поліції, внаслідок чого ОСОБА_1 після перехрестя був змушений зупинитись на вимогу поліції, хоча, як зазначає позивач, на цей момент затор продовжував існувати і інші транспортні засоби також продовжували блокувати проїзд перехрестя. Також, ОСОБА_1 зазначає, що основними повноваженнями національної поліції відповідно до вимог ст. ст. 23, 24, 25 Закону України «Про національну поліцію» є профілактика правопорушень, протидія правопорушенню, розшук осіб, накладання штрафів та інше. Регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками віднесено до основних повноважень органів поліції. Однак в порушення вимог чинного законодавства, що визначає коло основних завдань національної поліції, працівники патрульної поліції не вжили жодних заходів, які б сприяли розвантаженню дорожнього руху на зазначеному перехресті та запобігли б умовам, що сприяли вимушеному порушенню учасниками дорожнього руху вимог чинного законодавства.

До того ж позивач наголошує на тому, що проїзд перехрестя він розпочав на початку зеленого сигналу світлофора, але через частково перекритий рух, не зміг вчасно закінчити маневр тому був вимушений зупинитись, тим самим створивши перешкоду автомобілям, що рухались з іншого боку перехрестя. Позивач також зазначає, що було порушено процедуру розгляду адміністративної справи відносно нього та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Зокрема, позивач наголошує, що попри вимоги ст.283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи, працівниками національної поліції не було розглянуто зазначено справу, не було складено протоколу про адміністративне правопорушення та відмовлено у прийнятті пояснень від позивача, чим на думку ОСОБА_1 було грубо порушено його права.

В судове засідання позивач не з'явився, просив справу розглядати без його участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву не надав.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності притягнення водія транспортного засобу до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Положеннями ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР №967759 від 23.05.2018 року вбачається, що позивача визнано винним у тому, що він керуючи транспортним засобом Ford Focus державний номерний знак НОМЕР_2 при проїзді перехрестя площі Конституції та провулка Плетнівського, виїхав на перехрестя на якому утворився затор внаслідок чого створив перешкоду для руху інших учасників дорожнього руху, чим порушив п.16.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Зазначеною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425,00 грн.

Відповідно до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі такими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено частинами 2, 3 статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, встановлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до пункту 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за №1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року №1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

У відповідності до частини 2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Частиною 2 ч.122 КУпАП передбачено, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Зі змісту позову вбачається, що позивач, не погоджуючись з обставинами, викладеними в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, стверджує, що не порушував вимог Правил дорожнього руху, оскільки розпочав рух на початку циклу зеленого сигналу світлофора, стоячи першим у черзі на проїзд перехрестя, однак через наявність часткового перекриття руху автомобілями, що рухались перпендикулярно йому, ОСОБА_1 зміг проїхати лише половину перехрестя та був вимушений зупинитись.

Отже, при складенні оскаржуваної постанови, позивачем оспорено допущене правопорушення, однак відповідач в порушення ч.5 ст.258 КУпАП не склав протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 КупАП.

Згідно зі ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Зазначені положення Кодексу визначають систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного, справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише в разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи тощо.

Як вбачається з пояснень позивача, інспектор УПП в Харківській області Яковенко О.В. при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не роз'яснив йому права, передбачені Конституцією України та Кодексом України про адміністративні правопорушення та не надав йому можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, зокрема, правом на надання пояснень з приводу обставин справи.

У відповідності до ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що справи про адміністративне правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушника.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 КУпАП мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення» застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Відповідно до ст.ст.72, 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем до суду не надано жодних доказів, які би підтвердили правомірність його дій та законність підстав винесення постанови про адміністративне правопорушення.

За приписами п.3 ч.1 ст.288 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями. Встановленими цим Кодексом.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний, має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про відсутність належних та достатніх доказів для констатування факту порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху, відповідно і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 122, 251, 278, 279, 280, 288 КУпАП, ст.ст. 5-11, 77, 211, 217, 220, 229, 241-246, 250, 255, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1) до інспектора роти №9 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Харківській області лейтенанта поліції Яковенка Олександра Віталійовича (АДРЕСА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі - задовольнити повністю.

Визнати дії інспектора роти №9 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Харківській області лейтенанта поліції Яковенка Олександра Віталійовича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправною.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 23.05.2018 року серії БР №967759 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Закрити провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складено 23.08.2018 року.

Головуючий суддя: Д.В.Цвірюк