Справа № 825/2310/18
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2018-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2018 року Чернігів Справа № 825/2310/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зайця О.В.,

за участю секретаря Новик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Корюківської міської ради Чернігівської області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Корюківської міської ради Чернігівської області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення 13 сесії 7 скликання Корюківської міської ради Корюківського району Чернігівської області від 05.03.2018 "Про надання погодження на оформлення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності та проведення земельних торгів за межами населених пунктів Корюківської міської ради" в частині відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку орієнтовно 2.0 га. за межами с. Сахутівка Корюківського району для ведення особистого селянського господарства.

- зобов'язати повторно розглянути заяву щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку, орієнтовною площею 2,0 га за межами с. Сахутівка Корюківського району для ведення особистого селянського господарства та винести з даного питання вмотивоване рішення.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідач, відмовляючи у наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою для відведення земельних ділянок у власність, не навів жодних обґрунтованих підстав відмови у наданні таких дозволів, передбачених нормами Земельного кодексу України.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Крім того, у відзиві на позовну заяву зазначив, що приймаючі рішення про відмову в наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку у зв'язку з необхідністю забезпечення громадян - жителів населених пунктів Корюківської міської ради земельними ділянками для ведення особистого селянського господарства.

Згідно з статтею 229 КАС України справа розглянута без застосування технічної фіксації.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2 на початку 2018 року звернувся до Корюківської міської ради Корюківського району Чернігівської області із заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 2.0 га для ведення особистого селянського господарства за межами с. Сахутівка Корюківського району.

В результаті розгляду поданих документів Корюківська міська рада Корюківського району Чернігівської області 05 березня 2018 року на 13 сесії 7 скликання прийняла рішення «Про надання погодження на оформлення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності та проведення земельних торгів за межами населених пунктів Корюківської міської ради», відповідно до якого ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації на земельну ділянку орієнтовно 2,0 га. за межами с. Сахутівка Корюківського району у зв'язку з необхідністю забезпечення громадян - жителів Корюківської міської ради земельними ділянками для ведення особистого селянського господарства.

Не погоджуючись з даним рішенням позивач звернувся до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 140 Конституції України та ст. 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження.

Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно з частиною 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина 7 статті 118 ЗК України).

Вказана норма кореспондується із положеннями частини 3 статті 123 Земельного кодексу України.

З вищевказаних правових норм Земельного кодексу України вбачається, що підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою.

Виходячи з аналізу вищевказаних законодавчих положень у системному їх зв'язку, можна дійти висновку, що перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду України від 19.01.2016 (справа № 824/167/15-а/21-3690а15).

Відповідач, відмовляючи позивачу у наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою для відведення земельних ділянок у власність, не навів жодних обґрунтованих підстав відмови у наданні таких дозволів, передбачених нормами Земельного кодексу України.

Водночас відповідачем, як на підставу для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, зазначена потреба у забезпечення земельними ділянками громадян, місце проживання яких зареєстровано у населених пунктах Корюківської міської територіальної громади.

Однак, такої підстави відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою статтею 118 ЗК України не передбачено.

Таким чином, оскаржуване позивачем рішення в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку орієнтовно 2.0 га. за межами с. Сахутівка Корюківського району для ведення особистого селянського господарства, не відповідає вищевказаним положенням Земельного кодексу України.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно задовольнити.

Керуючись статтями 241, 243, 244-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення 13 сесії 7 скликання Корюківської міської ради Корюківського району Чернігівської області від 05.03.2018 "Про надання погодження на оформлення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності та проведення земельних торгів за межами населених пунктів Корюківської міської ради" в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку орієнтовно 2.0 га. за межами с. Сахутівка Корюківського району для ведення особистого селянського господарства.

Зобов'язати Корюківську міську раду Чернігівської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку, орієнтовною площею 2,0 га за межами с. Сахутівка Корюківського району для ведення особистого селянського господарства та винести з даного питання вмотивоване рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 03 вересня 2018 року.

Суддя О.В. Заяць