Справа № 809/788/18
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/4859/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Пліша М.А.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року про повернення позовної заяви в частині позовних вимог, головуючий суддя - Могила А.Б., постановлена у м. Івано-Франківську, у справі за адміністративним позовом Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ГУ ДФС в Івано-Франківській області звернулося в суд з позовом до ФОП ОСОБА_1, в якому просило стягнути з відповідача податковий борг в розмірі 18 281,55 грн.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року позовну заяву Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості в сумі 1 179 грн. - повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції, ГУ ДФС в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу на неї, в якій зазначає, що оскаржена ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповністю досліджені обставини справи, просить зазначену ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції не повністю досліджено підстави пропуску строку та таким чином обмежено право на доступ до суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, вважає оскаржену ухвалу суду незаконною та протиправною та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позовну заяву в частині стягнення заборгованості в розмірі 1179 грн. подано після закінчення строків, встановлених законодавством, а наведені в клопотанні підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду не є поважними.

Як встановлено ч. 1, 2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Так, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 року позовну заяву Головного управління ДФС в Івано-Франківській області залишено без руху.

Надано позивачу десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску

На виконання даної ухвали Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області 25.05.2018 подано клопотання, яке за замістом являється заявою про поновлення строку подання позовної заяви. Позивач вказує, що нарахування податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування відбулося 14.05.2015 року, 14.08.2015 року, 14.11.2015 року (що відображається в обліковій картці платника). Враховуючи наведене, позивач просить суд поновити строк звернення до суду в частині стягнення фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 заборгованості з податку на доходи фізичних осіб за ІІ-ІV квартали 2014 року в розмірі 1179 грн.

Як передбачено ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб»єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб»єкту владних повноважень право на пред»явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб»єкта владних повноважень.

Згідно із пунктом 102.1 статті 102 Кодексу контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов»язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов»язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов»язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов»язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Позивач, з поміж іншого, просить стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 заборгованість з податку на доходи фізичних осіб за ІІ - ІV квартал 2014 року в розмірі 1 179 грн.

Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік подано 30.01.2015 року.

Згідно із п.п. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов»язаний самостійно сплатити суму податкового зобов»язання, зазначену у поданій ним податковій декларації про майновий стан і доходи, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого Податковим кодексом України для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених Податковим кодексом України.

Отже, виходячи з положень Податкового кодексу України контролюючим органом із позовом в частині стягнення з відповідача заборгованість з податку на доходи фізичних осіб за ІІ - ІV квартал 2014 року в розмірі 1 179 грн. слід було звернутися до 19.02.2018 року.

При цьому, дану позовну заяву подано до Івано-Франківського окружного адміністративного суду 07.05.2018 року.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що така можливість у позивача була, проте не була ним реалізована належним чином, що в свою чергу не може вважатися поважною причиною недотримання встановлених строків звернення до суду.

Дотримання ж строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і сприяє стабільності діяльності суб»єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» і практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Однак, у справі «Мушта проти України» ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та переслідувати легітимну мету, враховуючи розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Позивач мав усі правові підстави для вчасного звернення до суду з відповідним позовом у розумні строки, будь-яких перешкод для реалізації такого права матеріали справи не містять, як і підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Таким чином, Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області подано позовну заяву в частині стягнення заборгованості в розмірі 1 179 грн. після закінчення строків, встановлених законодавством, наведені в клопотанні підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду не є поважними, відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність повернення позовної заяви в частині позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року про повернення позовної заяви в частині позовних вимог у справі №809/788/18 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
М. А. Пліш

Повний текст постанови складено 06.09.2018 року.