Справа № 813/4657/17
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 рокуЛьвів№ 876/2698/18

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Запотічного І.І., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання - Луців І.І.,

за участю:

представника позивача - Мандзиняк Г.В.,

представника відповідача - Пащинської А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.02.2018 року (Головуючий суддя: Брильовський Р.М., м.Львів, 01.03.2018 складено повний текст рішення) у справі за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аква Маріс" про накладення арешту на кошти, що знаходяться в банку, -

ВСТАНОВИЛА:

ГУ ДФС у Львівській області звернулося до суду з адміністративним позовом до ТзОВ "Аква Маріс" про накладення арешту на кошти та інші цінності ТзОВ "Аква Маріс", що знаходяться на рахунках в банку, які здійснюють його обслуговування на суму податкового боргу.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в інтегрованій картці вказаного платника податків рахується заборгованість перед державним бюджетом. Згідно з актом опису майна від 04.09.2017 №8 у платника податків відсутнє майно, яке може бути джерелом погашення податкового боргу. Податкові органи в силу змісту п.п.20.1.33 п.20.1 ст.20 ПК України наділені повноваженнями на звернення до суду з позовами про накладення арешту на кошти платника податку в разі відсутності в такого платника достатнього для погашення податкового боргу майна.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, ГУ ДФС у Львівській області подало апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позов задоволити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що за ТзОВ "Аквіа Маріс" рахується заборгованість перед державним бюджетом на суму: - по податку на додану вартість в сумі 449 243,34 грн в тому числі 346 507,50 грн. узгоджені податкові зобов'язання та пеня - 102 735,84 грн, по пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в сумі 170 349,03 грн., - по податку на прибуток в сумі 170,00 грн, що підтверджується довідкою розрахунками суми сіткового боргу. Разом податковий борг підприємства складає: 449 243,34 грн.+ 170, 00 грн = 449 413,34 грн.

Податковий борг підприємства виявлено за результатами документальної планової виїзної перевірки ТзОВ "Аква Моріс" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 29.05.2015 по 31.12.2015 та було винесено податкове повідомлення-рішення від 30.05.2016 №000164140 по податку на додану вартість в сумі 346 597,50 грн з них основний платіж 277 279 грн та штрафні санкції 69 319,5 грн.; податкове повідомлення-рішення від 30.05.2016 №, яким визначено суму зобов'язання за платежем податок на прибуток іноземних юридичних осіб в сумі 170,00 грн.

За результатами Акту від 19.05.2017 № 90/28-10-48-06 про результати камеральної перевірки неподання податкової декларації податку на додану вартість за березень 2017 року винесено податкове повідомлення - рішення від 08.06.2017 року № за платежем податок на додану вартість на суму 170,00 грн.

За результатами Акту від 19.07.2017 № 179/28-10-48-06 про результати камеральної перевірки щодо неподання податкової декларації податку на додану вартість за квітень, травень 2017 року винесено податкове повідомлення - рішення від 01.08.2017 року № за платежем податок на додану вартість на суму 1020,00 грн.

09.07.2017р. за №759-48 сформовано податкову вимогу, яку направлено платнику податків 10.07.2017року.

Згідно з актом опису майна від 04.09.2017 №8 у платника податків відсутнє майно, яке може бути джерелом погашення податкового боргу.

Доказів погашення суми податкового боргу у розмірі 449413,34 грн чи звернення до контролюючого органу із заявами про розстрочення/відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу не надано. Податкова заборгованість в заявленій до стягнення сумі залишається непогашеною та не заперечується відповідачем.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що у контролюючого органу відсутні визначенні законом підстави накладення арешту на кошти, що перебувають на рахунках відповідача у банківських установах.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з п.п. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України в редакції, контролюючі органи мають право звертатися до суду зпитань накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Відповідно до п. 94.2 ст. 94 ПК України, арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин: платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі; фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон; платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних постав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби; відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, торгові патенти, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством; відсутня реєстрація особи як платника податків в органі державної податкової служби, якщо така реєстрація є обов'язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам; платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі; платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу, а таких обставин за матеріалами справи встановлено не було.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що вищенаведені обставини для застосування адміністративного арешту позивачем не доведені. Наявність у відповідача податкового боргу не є безумовною підставою для застосування адміністративного арешту коштів на рахунку. Адміністративний арешт не є виключним та єдиним способом погашення податкового боргу. Винятковість адміністративного арешту законодавець чітко пов'язує з обставинами, визначеними п. 94.2. ст.94 ПК України, що виникли між платником податків та податковим органом. Проте, реалізація цього права можлива лише за умови дотримання підстав, встановлених п. 94.2. ст.94 ПК України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові по справі №2а/0570/3824/11 від 30.01.2018 року.

Поряд з цим слід вказати, що позивач звернувся до суду з позовом про накладення арешту на кошти у зв'язку з наявністю у відповідача податкового боргу та надав суду довідку про наявні у відповідача банківські рахунки.

Представник відповідача зазначив, що у підприємства є в наявності майно котре може бути джерелом погашення податкового боргу, однак податковим органом цю обставину належним чином не перевірено та прискіпливо не було проаналізовано. Не долучено до матеріалів справи довідок з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, регіональних сервісних центрів МВС, БТІ щодо наявності чи відсутності майна у відповідача.

Поряд з цим, умовою застосування норми п.п.20.1.17 п.20.1 ст.20 ПК України є відсутність у платника податків майна, яке може бути використане для погашення податкового боргу, а дана обставина повинна бути підтверджена під час судового розгляду.

Відсутність відповідного майна повинна бути встановлено не взагалі, а саме на момент, коли у податкового органу виникає право на стягнення податкового боргу, ефективність реалізації якого забезпечується спеціальними заходами, зокрема адміністративним арештом майна, у тому числі коштів. В іншому разі вимога про застосування арешту коштів буде передчасною, оскільки не виключається, що на момент пред'явлення відповідної вимоги майно, за рахунок якого можна погасити податковий борг, буде наявним.

Крім цього, згідно п. 95.2 ст. 95 ПК України право на стягнення коштів та продаж майна платника податків виникає у податкового органу через 60 календарних днів з дня надіслання податкової вимоги, тому саме з цього моменту податковий орган уповноважений оцінювати майновий стан платника податків з огляду на наявність у нього достатніх джерел для погашення податкового боргу.

Таким чином, податкові органи в силу змісту п.п. 20.1.17 п. 20.1 ст. 20 ПК України наділені повноваженнями на звернення до суду з позовами про накладення арешту на кошти платника податку в разі відсутності в такого платника достатнього для погашення податкового боргу майна. Водночас така недостатність повинна бути встановлена станом не раніше дня виникнення у податкового органу права на стягнення податкового боргу, тобто не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання податкової вимоги. За встановлення відповідних обставин раніше дня виникнення податкового боргу, позов органу державної податкової служби не підлягає до задоволення.

Як встановлено по справі, податкова вимога Львівського управління Офісу великих платників податків ДФС форми "Ю" від 10.07.2017 №759-48 надіслана ТзОВ "Аква Маріс" 10.07.2017 та отримана платником податків 12.07.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Опис майна у податкову заставу платника податків ТзОВ "Аква Маріс" проведено податковим керуючим 04.09.2017, про що складено Акт від 04.09.2017 №8.

Відтак, недостатність майна у відповідача позивачем встановлена раніше дня виникнення у податкового органу права на стягнення податкового боргу, тобто раніше, а ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання податкової вимоги, що є самодостатньою підставою для відмови у задоволенні позову.

А тому, враховуючи викладене та встановленні і детально перевірені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доцільності відмови у задоволенні позовної вимоги про накладення арешту на кошти, які перебувають на рахунках відповідача, через відсутність законних підстав для застосування такого арешту, що в свою чергу може позбавити відповідача фінансової можливості здійснювати свою господарську діяльність з метою отримання прибутку та належного виконання фіскальних зобов'язань.

Таким чином, колегія суддів прийшла до переконання про те, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.316 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст. 316, ч.1 ст. 321, ст.322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області - залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року у справі №813/4657/17 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Гулид
судді І. І. Запотічний
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 04.09.2018 року