Справа № 807/44/18
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2018-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 рокуЛьвів№ 876/5012/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Дідик Н.С.,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Мукачівського прикордонного загону в особі інспектора прикордонної служби ВПС «Вилок» старшого прапорщика Шелевея Андрія Васильовича на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 травня 2018 року (прийняте у місті Ужгороді суддею Плехановою З.Б.; складене у повному обсязі 08 травня 2018 року) в адміністративній справі № 807/44/18 за позовом ОСОБА_4 до Мукачівського прикордонного загону в особі інспектора прикордонної служби ВПС «Вилок» старшого прапорщика Шелевея Андрія Васильовича про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом, у якому просив визнати протиправним і скасувати рішення інспектора прикордонної служби ВПС «Вилок» Мукачівського прикордонного загону від 11 січня 2018 року про відмову йому, громадянину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в перетинанні державного кордону України.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що рішення, яким йому відмовлено в перетині державного кордону України як громадянину України, на підставі документа, що посвідчує його перебування у громадянстві іншої держави, та на підставі статті 6 Закону України «Про порядок виїзду і в?їзду в Україну громадян України» є безпідставним, необґрунтованим та незаконним і таким, що неправомірно обмежує його права і свободи.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 травня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив Мукачівський прикордонний загін в особі інспектора прикордонної служби ВПС «Вилок» старшого прапорщика Шелевея А.В., який вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам у справі, неповно з?ясував обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, та неправильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що інспектор Шелевей А.В. не вчинив жодних дій відносно громадянина України ОСОБА_4 щодо заборони виїзду з України, рішення з цього приводу не приймав, а в межах повноважень та у спосіб, встановлений чинним законодавством, виконав доручення правоохоронного органу відносно громадянина України ОСОБА_4, а саме: прийняв рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину, який досяг 16-річного віку, ОСОБА_4, у зв'язку з наявністю у базі даних Державної прикордонної служби України певних відомостей. В іншому випадку мало б місце умисне невиконання Шелевеєм А.В. доручення правоохоронного органу, тобто своїми діями він вчинив би правопорушення, пов?язане з порушенням правил несення прикордонної служби, відповідальність за яке встановлена законом.

Представник позивача ОСОБА_2 подав на апеляційну скаргу відзив, у якому зазначив, що в момент відмови у перетині кордону позивач не був підозрюваним обвинуваченим у будь-якому кримінальному провадженні, а так само не був засудженим вироком суду. Будь-який запобіжний захід відносно нього не обирався. Також зауважив, що жодна з наведених у статті 6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України» підстав не встановлена і наведена у відзиві на позов на рішення, яким особі відмовлено у перетинанні державне кордону.

У судовому засіданні представник позивача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Як встановлено судом, 02.01.2018 ОСОБА_4 в?їхав на територію України та подав органу ДПС України паспорт громадянина Угорщини для закордонних поїздок серії ВН 3101769, виданий 09.12.2015 з терміном дії до 09 грудня 2020 року. При поверненні з території України на територію Угорщини 11 січня 2018 року ОСОБА_4 після проходження митного контролю при проходженні прикордонного контролю подав інспектору прикордонної служби ВПС «Вилок» той же паспорт громадянина Угорщини для закордонних поїздок, на підставі якого він в'їхав до країни.

11.01.2018 інспектор прикордонної служби відділу прикордонної служби «Вилок» Мукачівського прикордонного загону Шелевей А.В. у пункті пропуску «Вилок» склав щодо ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 170541 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Також 11 січня 2018 року Інспектор прикордонної служби відділу прикордонної служби «Вилок» Мукачівського прикордонного загону Шелевей А.В прийняв рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку, у зв'язку з тим, що ОСОБА_4 перебуває у правових відносинах з державою Україною як її громадянин і відповідно до Закону України «Про громадянство України» він визнається лише громадянином України.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої обгрунтовував його тим, що рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку може бути постановлено відносно громадянина України, який пред'явив паспорт громадянина України та з підстав, вичерпний перелік яких вказаний у статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

У цьому випадку безпідставне винесення оскаржуваного рішення має вплив на права, свободи та інтереси ОСОБА_4, а також є порушенням статті 33 Конституції України, якою проголошено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з таких підстав.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються, зокрема, здійснення прикордонного контролю і пропуску в установленому порядку осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна в разі наявності належно оформлених документів після проходження ними митного та за потреби інших видів контролю, а також реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в установленому порядку прибувають в Україну, та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон, виявлення причин та умов, що призводять до порушень законодавства про державний кордон України, вжиття в межах своєї компетенції заходів щодо їх усунення.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про прикордонний контроль» паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з'ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону. У ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон.

Загальні засади організації і здійснення перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, визначаються Інструкцією з організації і здійснення перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, затвердженою наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 05.06.2012 за № 407, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.06.2012 за № 1083/21395 (далі - Інструкція).

Розділом ІІ Інструкції визначено підстави та порядок проведення стандартної перевірки документів.

Зокрема, відповідно до п. 2.1 Інструкції стандартна перевірка документів здійснюється уповноваженими службовими особами підрозділів охорони державного кордону, які виконують обов?язки в прикордонному наряді «Перевірка документів».

Підпунктами 2.5.1 - 2.5.9 п. 2.5 Інструкції визначений порядок дій під час проведення стандартної перевірки документів, а саме прикордонний наряд «Перевірка документів» повинен: оглянути паспортний документ, що пред?являється, визначити його вид і відповідність установленому зразку, звірити фотокартку в паспортному документі з особою пред'явника, перевірити візуально, а за потреби з використанням технічних засобів, чи немає у паспортному документі підробок або їх ознак, перевірити правильність заповнення паспортного документа, перевірити, чи всі особи, вписані в паспортний документ, прямують через державний кордон, здійснити пошук необхідної інформації у відповідних базах даних Державної прикордонної служби України, ввести інформацію про особу до бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» (відповідно до Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 25 червня 2007 року № 472, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 липня 2007 року за № 765/14032), у випадках, передбачених законодавством, проставити в документі відмітку про перетинання державного кордону, повернути документ пред?явникові.

А відповідно до п. 2.9 Інструкції стандартна перевірка документів забезпечується шляхом: проведення оцінки ризиків; застосування технічних засобів контролю для пошуку ознак підробки у документах; опитування осіб, які прямують через державний кордон.

Згідно пункту першого статті 2 Закону України «Про громадянство України» законодавство України про громадянство ґрунтується на принципі єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Статтею 12 Закону України «Про державний кордон України» передбачено, що пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в?їзду на територію України або виїзду з України.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в?їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; проїзний документ дитини; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; посвідчення особи моряка.

Проте, ОСОБА_4 не надав жодного з визначених даною нормою документів під час перевірки 11.01.2018 поданих ним документів для перетину державного кордону України, а закордонний паспорт громадянина Угорщини таким документом не є.

Враховуючи вищенаведене, виходячи із принципу єдиного громадянства, виїзд і в?їзд на територію України громадянами України за пред'явленням паспортів, виданих на ім'я громадян іноземної держави, суперечить ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України».

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з доводами апелянта в тому, що суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Мукачівського прикордонного загону в особі інспектора прикордонної служби ВПС «Вилок» старшого прапорщика Шелевея Андрія Васильовича задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 травня 2018 року в адміністративній справі № 807/44/18 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Мукачівського прикордонного загону в особі інспектора прикордонної служби ВПС «Вилок» старшого прапорщика Шелевея Андрія Васильовича про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
О. М. Довгополов
Постанова складена у повному обсязі 04 вересня 2018 року.