Справа № 1640/2765/18
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 рокум. ПолтаваСправа № 1640/2765/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної фіскальної служби у Полтавській області /надалі - позивач, ГУ ДФС у Полтавській області/ звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 /надалі -відповідач, ФОП ОСОБА_1Г./, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про стягнення податкового боргу у сумі 13781,54 грн за платежем з єдиного податку з фізичних осіб.

В обґрунтування позовної вимоги позивачем зазначено, що за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 обліковується податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб у загальній сумі 13781,54 грн, що виник внаслідок несплати відповідачем самостійно узгоджених податкових зобов'язань за податковими деклараціями платника єдиного податку -фізичної особи - підприємця за 2017 рік та І квартал 2018 року, а також пені, нарахованої на суму несплаченого податкового зобов'язання за податковою декларацією платника єдиного податку -фізичної особи - підприємця за 2017 рік.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи і залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Державну податкову інспекцію у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області /а.с. 2-4/.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Письмові пояснення третьої особи щодо позову до суду не надходили.

У судове засідання учасники справи не з'явилися.

Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження та про підтримання позовних вимог у повному обсязі /а.с.49/.

Поштовий конверт із судовою повісткою, що направлений відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу, внесену до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: АДРЕСА_1, 36000, повернувся до суду з відміткою відділення поштового звязку "не за запитом" /а.с. 48/.

Відповідно до частини одинадцятої статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Беручи до уваги викладене, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Третя особа свого уповноваженого представника до суду не направила, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином /а.с. 41/.

За змістом пункту 1 частини третьої статті 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до частини першої цієї ж статті неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що відповідач та третя особа належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи та про причини неявки суд не повідомили, суд визнав за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Згідно з частиною дев'ятою статті 205 згаданого Кодексу якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене та достатність наявних у справі доказів, а також на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимоги частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини.

На підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судом встановлено, що ОСОБА_1 /реєстраційний номер облікової картки платника податків / пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації підприємця та з 24 листопада 2010 року перебуває на обліку як платник податків і зборів в Державній податковій інспекції у м. Полтаві /а.с. 11/.

18 січня 2018 року ОСОБА_1 подано до ДПІ у м. Полтаві податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2017 рік, в якій визначено до сплати єдиний податок в сумі 35562,00 грн /а.с. 15/.

На момент подання позову до суду та розгляду справи податковий обовязок зі сплати вказаної суми податку ОСОБА_1виконаний частково: сплачено - 28151,58 грн та несплачено - 7410,42 грн /а.с. 12, 39/.

19 квітня 2018 року ОСОБА_1 подано до ДПІ у м. Полтаві податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за І квартал 2018 року, в якій визначено до сплати єдиний податок в сумі 6345,00 грн /а.с. 15/.

На момент подання позову до суду та розгляду справи податковий обовязок зі сплати вказаної суми податку ОСОБА_1 не виконаний.

У зв'язку з несвоєчасною сплатою податку, самостійно визначеною ОСОБА_1 у податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2017 рік, йому нараховано пеню у сумі 26,12 грн за період з 21 травня 2018 року по 20 липня 2018 року, що підтверджується витягом з інтегрованої картки з єдиного податку з фізичних осіб, копія якого наявна у матеріалах справи /а.с. 39-зворот/.

На момент подання позову до суду та розгляду справи вказана сума пені не сплачена.

Отже, загальна сума несплачених зобов'язань складає - 13781,54 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та аргументам позивача, вказаних у заяві по суті справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Порядок сплати податків і зборів встановлений Податковим кодексом України /надалі - ПК України/.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний, серед іншого, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 цього Кодексу крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пунктом 56.11 статті 56 вказаного Кодексу не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Отже, податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, є узгодженим з дня подання такої декларації.

За визначенням пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України до третьої групи суб'єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, відносяться фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб'єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.

Згідно з пунктом 295.3 статті 295 цього Кодексу платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал, а згідно з пунктом 296.3 статті 296 цього ж Кодексу - платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.

За визначенням підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України «пеня» - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми податкового зобов'язання, визначеного платником податків або податковим агентом - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання /пункт 129.1 статті 129 ПК України/.

Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах закінчився перебіг визначеного Податковим кодексом України строку виконання податкового обов'язку по сплаті зобов'язань, але фактичних даних, які б засвідчували припинення податкового обов'язку внаслідок самостійного перерахування платником податків коштів до бюджету у спірній сумі, а також з інших підстав відповідно до положень Податкового кодексу України матеріали справи не містять.

Суд вважає, що заявлена позивачем до стягнення сума боргу в 13781,54 грн відповідає визначенню податкового боргу, наведеному у підпункті 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, а саме: "податковий борг" - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктами 59.1, 59.3, 59.4 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків /пункт 59.1/.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання /пункт 59.3/.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення /пункт 59.4/.

Відповідно до пункту 59.5 цієї статті у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Полтавській області сформовано податкову вимогу форми Ф від 16 березня 2018 року № 8350-17, яку направлено відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу, внесену до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та яка була повернута до Головного управління ДФС у Полтавській області з відміткою службової особи відділення поштового звязку за закінченням терміну зберігання /а.с. 13/.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 58.3 статті 58 згаданого Кодексу податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

Пункт 42.2 статті 42 ПК України передбачає, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

З огляду на приписи наведених норм податкова вимога від 16 березня 2018 року № 8350-17 вважається врученою відповідачу.

Рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку /пункт 56.1 статті 56 ПК України/.

Доказів оскарження податкової вимоги форми "Ф" від 16 березня 2018 року № 8350-17 матеріали справи не містять.

Існування спірної суми податкового боргу на дату розгляду справи судом підтверджено приєднаною до справи роздруківкою інтегрованої картки платника податків, яка за правилами статей 73, 74 КАС України та Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 квітня 2016 року № 422, що зареєстрований у Міністерстві юстиції України 20 травня 2016 року за № 751/28881, є належним та допустимим доказом невиконання податкового обовязку з боку відповідача /а.с. 39/.

Згідно з підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи, серед іншого, мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Таким чином, позовна вимога до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у сумі 13781,54 грн заявлена позивачем правомірно, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки позивач, який є суб'єктом владних повноважень, витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, не поніс, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (місцезнаходження: вул. Європейська, буд. 4, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код 39461639) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, 36000, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області (місцезнаходження: вул. Європейська, буд. 155, м. Полтава, Полтавська область, 36008, ідентифікаційний код 39680655) про стягнення податкового боргу в сумі 13781,54 грн задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, 36000, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 13781,54 грн (тринадцять тисяч сімсот вісімдесят одна гривня пятдесят чотири копійки) на розрахунковий рахунок 6002, код бюджетної класифікації платежу 18050400, одержувач: УК у м. Полтаві/м. Полтава/18050400, код одержувача: 38019510, банк одержувача: Казначейство України(ЕАП), МФО 899998.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя ОСОБА_2