Справа № 826/20435/16
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року м. Київ №826/20435/16

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Бєлової Л.В.,

Літвіної Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2018 року (прийняте в порядку письмового провадження, суддя Чудак О.М.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, у якому (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) просив:

- визнати протиправним та скасувати в частині рішення уповноваженої особи (наказ «Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними») від 01.06.2016 №42/2 про застосування наслідків нікчемності правочинів (транзакції) з виконання 19.05.2016 платіжних документів Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» (ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр») по перерахуванню коштів на рахунок НОМЕР_2, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський» на ім'я ОСОБА_3);

- зобов'язати уповноважену особу подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду за договором банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» від 30.10.2014 №980-005-000000391, у сумі 174000 грн. на рахунку НОМЕР_2, що належать ОСОБА_3, та у сумі 1797 грн. на рахунку НОМЕР_2, що належать ОСОБА_3, (разом 175797 грн.).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» ОСОБА_4 від 01.06.2016 №42/2 «Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними») в частині застосування наслідків нікчемності правочинів (транзакцій) з виконання 19.05.2016 платіжних документів Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» по перерахуванню коштів на рахунок НОМЕР_2, відкритий в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» на ім'я ОСОБА_3 (01001, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1). Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) як вкладника Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» від 30.10.2014 №980-005-000000391, у загальній сумі 175797 грн., рахунок НОМЕР_2, що належать ОСОБА_3. Стягнуто з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича за рахунок Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» (01001, м. Київ, пров. Рильський, буд. 10-12/3, ) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 21 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного встановлення судом першої інстанції обставин справи, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2018 року у справі №826/20435/16 та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

13.03.2018 до Київського апеляційного адміністративного суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому такий просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції без змін.

Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між ОСОБА_3, як клієнтом, та ПАТ «Банк Михайлівський», як банком, 30.10.2014 укладено договір №980-005-000000391 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» та відкрито поточний рахунок НОМЕР_2 в гривні для зберігання грошей клієнта та здійснення розрахунково-касового обслуговування (а.с.12).

11.11.2014 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладений Договір доручення №1, згідно умов кого Банк, в якості Повіреного мав здійснювати пошук, залучення та надання фізичним особам консультацій про умови та можливість передачі останніми у позику грошових коштів на користь Товариства, як Довірителя, на умовах строковості та платності (а.с.67).

04.05.2016 між ОСОБА_3, як позикодавцем, та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», як позичальником, укладено договір №980-005-000232066, від імені позичальника діяло ПАТ «Банк Михайлівський» як повірений згідно договору доручення та довіреності. За умовами вказаного договору, кошти надаються ОСОБА_3 позичальнику - ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» в тимчасове користування за плату, а ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зобов'язано повернути ОСОБА_3 отримані кошти в зазначений строк на рахунок в ПАТ «Банк Михайлівський» та сплатити за період користування відповідні проценти.

19.05.2016 ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» здійснено переказ коштів у загальній сумі 175797,03 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором від 04.05.2016 №980-005-000232066» на рахунок НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3

Надходження коштів та зарахування їх на поточний рахунок позивача підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою ПАТ «Банк Михайлівський» про стан рахунку НОМЕР_2 від 15.09.2016 №ЗГЗ(К)/5867 (а.с.15).

Разом з тим, в зазначеній довідці міститься інформація про те, що зараховані кошти на поточний рахунок позивача НОМЕР_2 з рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» №5802 в загальній сумі 175797,03 грн. є нікчемним правочином в силу положень статті 215 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-IV та пунктів 7-9 частини третьої статті 8 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI. Також зазначено, що на момент проведення вищезазначеної транзакції ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» не мало в своєму розпорядженні достатньої кількості залишку коштів для проведення розрахунків за договором від 04.05.2016 №980-005-000232066. Набуття товариством у розпорядження коштів ПАТ «Банк Михайлівський» здійснено на підставі нікчемних договорів в порушення вимог діючого законодавства України та всупереч прямої заборони Національного банку України на укладення такого роду договорів. Таким чином, на рахунок ОСОБА_3І, безпідставно та всупереч вимогам діючого законодавства України зараховано кошти, що належать ПАТ «Банк Михайлівський». Право власності на такі кошти у ОСОБА_3 не виникає, а отже подальше здійснення будь-яких дій ОСОБА_3 по розпорядженню коштами, що належать ПАТ «Банк Михайлівський», є нікчемними. У відповідності до вимог статті 216 ЦК України, загальна сума коштів 175797,03 грн. має бути повернута ПАТ «Банк Михайлівський».

Так, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_4 було видано наказ «Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними» від 01.06.2016 №42/2, яким затверджено результати проведеної перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів) що є нікчемними, викладені в Акті №2 Комісії по перевірці таки правочинів, за якими встановлено нікчемність правочинів (транзакції) з виконання 19.05.2016 платіжних документів товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» по перерахуванню коштів на рахунки 12 160 фізичних осіб у сумі ,74 грн. (до числа яких входить і рахунок НОМЕР_2, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський» на ім'я ОСОБА_3).

15.08.2016 Уповноважена особа в повідомленні про нікчемність правочину від 15.08.2018 №3Г3(К)/564/1 повідомила ОСОБА_3, що переказ коштів (транзакція) здійснений ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016 в сумі 174000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-005-000232066 від 04.05.2016 на рахунок НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3; та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016 в сумі 1797,03 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-005-000232066 від 04.05.2016 на рахунок НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3 є нікчемними (а.с.17).

Не погоджуючись з правомірністю наказу від 01.06.2016 №42/2 в частині визнання нікчемними транзакцій щодо перерахування коштів на рахунок НОМЕР_2, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський» на ім'я ОСОБА_3, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв'язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення даного позову, виходячи з наступного.

На підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №812 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора» та рішення від 13.06.2016 №991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський».

Відповідно до зазначеного рішення розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації строком з 23.05.2016 по 22.07.2016 включно. Уповноваженою особою на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» призначено ОСОБА_4

В подальшому рішенням Правління Національного банку України від 12.07.2016 №124-рш оголошено про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський».

На підставі вказаного рішення Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12.07.2016 №1213, згідно з яким, з 13.07.2016 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та призначено Уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_4 строком на два роки з 13.07.2016 по 12.07.2018.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду від 01.09.2016 №1702 призначено Уповноваженою особою та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Волкову О.Ю. з 05.09.2016.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 4452-VI).

Згідно з частинами 1,2 статті 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований статтею 27 Закону № 4452-VI, за змістом якої уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

Як зазначено у частині 2 статті 38 Закону № 4452-VI, протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За загальним правилом недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина 2 статті 215 Цивільного кодексу України ).

У свою чергу, відповідно до частини 3 статті 38 Закону № 4452-VI, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Таким чином, перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється відносно правочинів (у тому числі договорів) укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду (частина 3 статті 38 Закону № 4452-VI).

Так, за Законом № 4452-VI уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

Відповідно до пункту першого частини 4 статті 38 Закону № 4452-VI, Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті тягне за собою певні правові наслідки для того, кого воно стосується (частина п'ята статті 38 Закону № 4452-VI із змінами, внесеними згідно із Законом України від 16.07.2015 № 629-VIII).

Разом з тим, за змістом вищенаведених норм Закону № 4452-VI, право перевірки правочинів на предмет перевірки виявлення серед них нікчемних не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто самого твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Згідно оспорюваного наказу відповідача, договір/транзакцію визнано нікчемним з підстав передбачених п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

Разом з тим, договір не містить жодних покликань на його індивідуальність. Відповідачами не надано жодних пояснень з приводу того, які саме переваги чи пільги передбачені цим Договором, які відносять позивача до привілейованого статусу.

Колегією суддів таких пільг чи переваг не встановлено.

Крім того, колегія суддів зазначає, що при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону №4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Як вбачається із матеріалів справи, та вказує відповідач в апеляційній скарзі, на дату укладення договору позивача з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та здійснення правочинів (транзакцій) відносно Банку діяла постанова № 917/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку" затверджена Правлінням Національного банку України 22.12.2015 року (далі - Постанова № 917/БТ), у відповідності до якої, на підставі норм статей 7, 15, 55 Закону України "Про Національний банк України", статей 66, 67, 73, 75 Закону України "Про банки та банківську діяльність" глав 3, 5, розділу І, та глави 12 розділу II Положення про застосування Національним банком України заходів впливу, затвердженого постановою Правління Національного банку України 17.08.2012 року за № 346, встановлено факт здійснення ПАТ "Банк Михайлівський" ризикової діяльності, віднесено ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії проблемних, встановлено для ПАТ "Банк Михайлівський" обмеження в діяльності в тому числі не здійснювати кредитні операції в обсязі, що перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття постанови (у розрізі валют) без урахування нарахованих доходів за цими операціями та обсягу зобов'язань з кредитування, що надані банкам і клієнтам.

Разом з тим, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що постанова Правління Національного банку України від 22.12.2015 року №917/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку" із внесеними постановою від 27.04.2016 року №295/БТ змінами, стосується встановлених вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів.

Як встановлено з матеріалів справи, та зазначалося вище, 11.11.2014 року між ТОВ "Інформаційно-розрахунковий центр" та ПАТ "Банк Михайлівський" було укладено Договір доручення №1, згідно з умовами якого Банк, в якості Повіреного, мав здійснювати пошук, залучення та надання фізичним особам (далі - Клієнти) консультацій про умови та можливість передачі останніми у позику грошових коштів на користь Товариства, як Довірителя, на умовах строковості та платності.

У відповідності до предмету Договору доручення Банк мав укладати договори, що передбачають отримання/залучення Товариством грошових коштів у позику від фізичних осіб, за формою, передбаченою відповідним додатком до даного Договору доручення.

На виконання вищезазначеного Договору доручення Банком від імені Товариства укладались з фізичними особами (Клієнтами) договори позики за встановленою формою, та залучались кошти на рахунок Товариства.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що 18.05.2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» (новий кредитор) та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» (первісний кредитор) було укладено договір відступлення права вимоги № 1805, згідно з яким, на користь ПАТ «Банк Михайлівський» відступлено права вимоги, належні ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», за кредитними договорами (із забезпеченням) з усіма додатковими угодами до них, укладеними з фізичними особами права вимоги за якими належать первісному кредитору.

Крім того, між ПАТ «Банк Михайлівський» (новий кредитор) та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» (первісний кредитор) було також укладено договір відступлення права вимоги від 19.05.2016 року № 1, згідно з яким, на користь ПАТ «Банк Михайлівський» відступлено права вимоги, належні ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», за договорами купівлі-продажу цінних паперів з усіма додатковими угодами до них, які укладені ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та юридичними особами, що за твердженням відповідача, відбулося в порушення постанови Правління Національного банку України від 22.12.2015 року № 917/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» із внесеними постановою від 27.04.2016 року № 295/БТ змінами.

Як вбачається з матеріалів справи, вказані договори стосуються відступлення права вимоги за кредитними договорами (із забезпеченням) з усіма додатковими угодами до них та за договорами купівлі-продажу цінних паперів з усіма додатковими угодами до них, які укладені ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та юридичними особами, в той час коли у межах спірних правовідносин між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено договір, який предметно відноситься до договору позики, де кредитором виступає позивач, а не ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр».

Відтак, факт укладення між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» договорів відступлення права вимоги від 18.05.2016 року № 1805 та від 19.05.2016 року № 1 не міг жодним чином вплинути на нікчемність оскаржуваних операцій.

Також, колегія суддів вважає відсутніми підстави надання переваг не встановлених законом, окремим кредиторам банку перед іншими кредиторами у зв'язку із зарахуванням грошових коштів на вкладні рахунки позивача з рахунку іншої особи, зважаючи на таке.

За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами (частини перша-друга статті 1066 Цивільного кодексу України).

Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами (частина перша статті 1067 Цивільного кодексу України).

Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом (частини перша, друга статті 1068 Цивільного кодексу України).

Крім того, відповідно до частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

У випадку, якщо правочин порушує публічний порядок, він є нікчемним у відповідності до вимог статті 228 Цивільного кодексу України. Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Як зазначено в пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" при кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Матеріали справи свідчать, що Уповноважена особа Фонду не включила ОСОБА_3 до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду у зв'язку з тим, що транзакції, здійснені ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" 19 травня 2015 року на розрахунковий рахунок позивача є нікчемними на підставі статей 215, 216 Цивільного кодексу України, статті 37, пунктів 7-9 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI.

Фактично відповідач визнав нікчемними розрахункові банківські операції з перерахування коштів з одного рахунку на інший.

Колегія суддів звертає увагу, що платіжними дорученнями товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» зі свого поточного рахунку, що відкритий у банку, ініціювало переказ коштів на повернення позик та процентів за ними фізичним особам, в тому числі й позивачу, відповідно до договорів, укладених між ними. За таким договором позики сторонами виступали позивач як позикодавець та товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» як позичальник. При цьому, банк, виконуючи розрахунковий документ на переказ коштів на користь позивача, не був стороною договору, а виконував свої зобов'язання за договорами банківського рахунку перед клієнтом.

Крім того, у розумінні статті 2 Закону № 4452-VI позивач є вкладником банку, а кошти, які надійшли на його рахунок як вкладника за договором банківського рахунку від 01.10.2015 року, є вкладом, на який поширюються гарантії, передбачені статтею 26 цього Закону.

Наведені обставини свідчать про безпідставність доводів апелянта про невключення позивача до переліку вкладників у зв'язку з укладенням договору з ТОВ "Інформаційно-розрахунковий центр".

Докази, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, не підтверджують нікчемності повернення вказаних коштів або укладеного з позивачем договору, а тому не приймаються колегією суддів до уваги.

Зазначення Уповноваженою особою в апеляційній скарзі, що обставини, встановлені постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.08.2017 року по справі № 826/15961/16, є преюдиційними у даній справі є необґрунтованими, оскільки, з вказаного рішення апеляційного суду не вбачається, що обставини, які встановлені судом, стосуються саме позивача, тому таке рішення не може бути належним доказом на підтвердження правомірності дій відповідача.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги стосовно правомірності визнання нікчемним повернення коштів позивачу від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним віднесення до категорії нікчемних операції з переказу коштів (трансакції), здійсненої товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-розрахунковий центр" 19.05.2016 року у сумі 1797,03 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по договору №980-005-000232066 від 04.05.2016" на рахунок НОМЕР_2 та в сумі 174000,00 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором №980-005-000232066 від 04.05.2016" на рахунок НОМЕР_2, відкритий ОСОБА_3І в ПАТ "Банк Михайлівський".

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються у зв'язку з тим, що такі не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції з'ясовано всі обставини, що мають значення для справи, у зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді Л.В. Бєлова

Н.М. Літвіна