Справа № 804/4035/14
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

11 липня 2018 року

Справа №3904вр-18/804/4035/14

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

при секретарі судового засідання Зіненко А.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання у адміністративній справі №804/4035/14 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі Дніпропетровської області до Державного підприємства «Токівський гранітний кар’єр» про стягнення 38549,93 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2014р. по справі №804/4035/14 позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі Дніпропетровської області було задоволено та стягнуто з Державного підприємства «Токівський гранітний кар’єр» на користь позивача заборгованість по фактичним витратам на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за лютий 2014 року на суму 38549,93 грн.

09.06.2017р. за заявою стягувача судом було видано виконавчий лист на виконання вищевказаної постанови (а.с. 32, 95).

Ухвалою суду від 26.07.2017р. замінено стягувача у виконавчому провадженні з Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі Дніпропетровської області на Криворізьке південне об’єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (а.с. 45-46).

Ухвалою суду від 23.04.2018р. замінено стягувача у виконавчому провадженні з Криворізького південного об’єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (а.с. 83-84).

20.06.2018р. Заявник (Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області) звернувся із заявою, в якій просить поновити строк для пред’явлення виконавчого листа №804/4035/14 посилаючись на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2017р. №821 “Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України” Криворізьке південне об’єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду 23.04.2018р., яка була отримана заявником 18.06.2018р., було замінено стягувача у виконавчому провадженні з Криворізького південного об’єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, проте станом на 18.06.2018р. строк пред’явлення виконавчого листа до виконання сплинув, а тому заявник просить поновити вказаний строк на підставі ст. 376 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник заявника в судове засідання не з’явився, проте у заяві просив про розгляд заяви без участі представника управління (а.с. 94).

Представник боржника в судове засідання не з’явився без поважної причини, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, 10.07.2018р., що підтверджується поштовим повідомленням, наявним у матеріалах справи (а.с. 102).

Відповідно до ч. 3 ст. 376 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Враховуючи наведене, подану представником заявника заяву про розгляд заяви за його відсутністю, належне повідомлення боржника про дату, час і місце розгляду справи у відповідності до вимог ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, строки розгляду заяви, встановлені ст.376 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути дану заяву за відсутності представника заявника згідно з вимогами ч. 3 ст. 376 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши надані документи на підтвердження поданої заяви, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про поновлення пропущеного строку для пред’явлення виконавчого листа до виконання, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 376 Кодексу адміністративного судочинства України, стягувачам, які пропустили строк для пред’явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

При цьому, розглядаючи питання, суд перевіряє чи справді пропущено строк пред’явлення виконавчого листа до виконання, а якщо є підстави так вважати, то чи були поважні причини для цього. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Так, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2014р. по справі №804/4035/14 позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі Дніпропетровської області було задоволено та стягнуто з Державного підприємства «Токівський гранітний кар’єр» на користь позивача заборгованість по фактичним витратам на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за лютий 2014 року на суму 38549,93 грн. (а.с. 26-28).

09.06.2017р. на виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2014р. по справі №804/4035/14 за заявою стягувача був виданий виконавчий лист (а.с. 32, 95).

При цьому, зі змісту копії виконавчого листа вбачається, що строк його пред’явлення до виконання визначений до 12.02.2015р., тобто, строк пред’явлення виконавчого листа до виконання є пропущеним (а.с.95).

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України “Про виконавче провадження” №1404-VІІІ від 02.06.2016р., який набрав чинності з 05.10.2016р., виконавчі документи за якими стягувачем є держава або державний орган, можуть бути пред’явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Отже, вказаним законом було зменшено строки пред’явлення виконавчих документів до примусового виконання за виконавчими документами де стягувачами є державні органи з одного року до трьох місяців.

Окрім того, ст. 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов’язковими до виконання на всій території України.

Також і згідно з ч. 1 ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов’язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Так, питання виконання судових рішень неодноразово було предметом розгляду Європейського Суду з прав людини. Зокрема, у Рішенні від 20 липня 2004 року у справі “Шмалько проти України” Суд наголосив: “... пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його прав та обов'язків цивільного характеру. Таким чином, ця стаття проголошує “право на суд”, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, тобто право подати позов щодо цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б примарним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби ст.6 Конвенції, детально описуючи процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити ст. 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина “судового розгляду”.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для визнання причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання поважними та поновлення строку для пред’явлення виконавчого листа до виконання.

Приймаючи до уваги докази, які надані заявником та враховуючи той факт, що заявником (стягувачем) пропущено строк для пред’явлення до виконання виконавчого листа від 09.06.2017р. у справі № 804/4035/14 з причин, які не залежали від волі стягувача, а отже, суд приходить до висновку, що такі причини пропуску строку для пред’явлення виконавчого листа до виконання є поважними у зв’язку з чим пропущений стягувачем строк для пред’явлення до виконання вищевказаного виконавчого листа підлягає поновленню, суд вважає їх достатніми для задоволення заяви заявника про поновлення строку для пред’явлення виконавчого листа до виконання у відповідності до вимог ст. 376 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому судом враховується і рішення Європейського Суду з прав людини.

Керуючись ст.ст. 243, 248, 376 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання у адміністративній справі №804/4035/14 - задовольнити.

Поновити пропущений строк для пред’явлення до примусового виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №804/4035/14 виданого 09.06.2017р.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом п’ятнадцяти днів з дня складання ухвали у відповідності до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п. 15.1 п. 15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва