Справа № 812/1270/18
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року справа № 812/1270/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Сухарька М.Г., Гаврищук Т.Г., Сіваченка І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства «Лисичанський склозавод «Пролетарій»

на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 червня 2018 року

в справі № 812/1270/18 (головуючий І інстанції Басова Н.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Лисичанський склозавод «Пролетарій»

до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Лисичанський склозавод «Пролетарій» (далі - позивач, товариство) звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Луганській області (далі - відповідач, податковий орган) про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 09 лютого 2018 року № 31380846/12.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 червня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що 09.02.2018 ГУ ДФС у Луганській області прийнято рішення про застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 31380846/12, згідно з яким ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій» нараховано штрафні санкції у розмірі 155659,89 грн та пеню в розмірі 26094,49 грн. Разом з тим, рішенням ДПІ у м. Лисичанську ГУ ДФС Луганської області від 25.03.2016 № нараховано штраф та пеню за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 01.10.2013 до 31.12.2014. Це рішення було оскаржено в адміністративному та судовому порядку та скасовано постановою луганського окружного адміністративного суду від 23.11.2016 в частині нарахування штрафних санкцій та пені за період з 14.04.2014 по 31.12.2014.

Окрім цього, ухвалою Господарського суду Луганської області від 04.04.2016 порушено провадження в справі № 913/412/16 про банкрутство ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 115 календарних днів, тобто до 28.07.2016.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 06.10.2016 у справі № 913/412/16 визнано обґрунтованими вимоги кредитора ДПІ у м. Лисичанську ГУ ДФС в Луганській області до боржника ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій» в загальному розмірі 5387723,13 грн, з яких 5374060,98 грн основний борг (24858,81 грн - рентна плата зі збору за спеціальне використання води, 1224,50 грн - екологічний податок за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення, 23822,79 грн - екологічний податок за скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об'єкти, 1450,81 грн - екологічний податок за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях, 5322704,07 грн - орендна плата за землю юридичних осіб) та 13662,15 грн пеня (з рентної плати та екологічного податку).

Жодних грошових вимог до позивача щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування ДПІ в м. Лисичанську ГУ ДФС в Луганській області не заявляла, такі вимоги судом не розглядались і не затверджувались.

Також апелянт звертає увагу на встановлену нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» загальну заборону на нарахування штрафу та пені протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, у тому числі щодо грошових зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

Згідно з матеріалами справи ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій» як платник податків та єдиного внеску перебуває на обліку ДПІ у м. Лисичанську ГУ ДФС у Луганській області.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 04.04.2016 у справі № 913/412/16 порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 115 календарних днів, тобто до 28.07.2016.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 06.10.2016 у справі № 913/412/16 визнано обґрунтованими вимоги кредитора ДПІ у м. Лисичанську ГУ ДФС в Луганській області до боржника ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій» в загальному розмірі 5387723,13 грн, з яких 5374060,98 грн основний борг (24858,81 грн - рентна плата зі збору за спеціальне використання води, 1224,50 грн - екологічний податок за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення, 23822,79 грн - екологічний податок за скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об'єкти, 1450,81 грн - екологічний податок за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях, 5322704,07 грн - орендна плата за землю юридичних осіб) та 13662,15 грн пеня (з рентної плати та екологічного податку).

Постановою Господарського суду Луганської області від 03.10.2017 в справі № 913/412/16 визнано ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій» банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, тобто до 03.10.2018, зокрема, припинено процедуру розпорядження майном та повноваження арбітражного керуючого ОСОБА_4 як розпорядника майна в справі № 913/412/16.

З 17.10.2017 товариство перебуває в стані припинення за судовим рішенням про банкрутство.

09 лютого 2018 року ГУ ДФС в Луганській області прийнято рішення № 31380846/12 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 155659,89 грн за період з 21.12.2013 до 14.04.2014 (10% до 01.01.2015) та нараховано пеню в розмірі 26094,49 грн (0,1 % суми недоїмки), які протягом десяти календарних днів після надходження рішення підлягають (сплаті) на рахунки ДПІ у м. Лисичанську ГУ ДФС у Луганській області.

Реалізуючи право на адміністративне оскарження рішення податкового органу товариство 02.03.2018 звернулось до ДФС України зі скаргою № 2/р, яку залишено без задоволення.

Вважаючи, що відсутні законні підстави для прийняття податковим органом рішення № 31380846/12 від 09.02.2018, ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій» звернулось до суду за захистом свого порушеного права.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до ст. 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - не консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

За приписами п. 5, 8 ст. 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця. Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки фіскальних органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

Положеннями п. 7 ст. 9 Закону № 2464-VI регламентовано, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Пунктом 2 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.15 № 449 (далі - Інструкція № 449) визначено, що сплата єдиного внеску здійснюється за місцем: обліку платника у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки фіскальних органів, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується, в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України, та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь.

Згідно з ч. 10 ст. 9 Закону № 2464-VI днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; 3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу VII Інструкції № 449 за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Нормами ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI встановлено, що до платників, визначених підпунктами 1-4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, фіскальні органи застосовують штрафні санкції у таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01.01.2015, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

У зв'язку з набранням чинності 01 січня 2015 року Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» (далі - Закон № 77-VIII) внесено зміни, зокрема, до п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI, а саме: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, починаючи з 01.01.15 накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно несплачених сум.

Враховуючи викладене, за порушення, вчинені до 01.01.2015 до платників застосовуються фінансові санкції у розмірі 10 відсотків своєчасно несплачених сум єдиного внеску незалежно від дати фактичної сплати, а за порушення, що виникли з 01.01.2015 - 20 відсотків своєчасно несплачених сум єдиного внеску.

Рішення про застосування штрафних санкцій за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску складається згідно з додатком 12 до Інструкції № 449. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи фіскального органу.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки, незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону № 2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1% суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується (ч. 16 ст. 25 Закону № 2464-VI).

Несвоєчасне перерахування єдиного внеску позивачем не заперечується.

Доводи апелянта про необхідність застосування норм законодавства про банкрутство, а саме ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд вважає необґрунтованим, з огляду на наступне.

Як було зазначено, ухвалою Господарського суду Луганської області від 04.04.2016 в справі № 913/412/16 порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 115 календарних днів до 28.07.2016.

Спеціальним законом, який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності суб'єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів є Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14 травня 1992 року № 2343-XII (далі - Закон № 2343-XII).

На спірні правовідносини Закон № 2343-XII розповсюджує свою дію в редакції, чинній на час введення мораторію ухвалою суду від 04.04.2016.

Наслідки введення мораторію на задоволення вимог кредиторів у процедурі банкрутства чітко викладені у ст. 19 Закону № 2343-XII.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону № 2343-XII мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження (проваджень) у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна (ч. 1 ст. 19 Закону № 2343-XII).

З аналізу вказаних норм № 2343-XII вбачається, що зупинення виконання вимог здійснюється лише в тому випадку, коли термін їх виконання настав до дня введення мораторію, припинення заходів, спрямованих на виконання таких вимог, застосовується також лише до дня введення мораторію.

Судом встановлено, що заборгованість, штраф та пеня за несплату єдиного внеску дійсно не були заявлені податковим органом до переліку кредиторської заборгованості, оскільки станом на момент винесення ухвал суду про запровадження мораторію та визначення кредиторів, підприємство вже не мало безпосередньої заборгованості зі сплати єдиного внеску, а тому підстав включати їх до переліку кредиторських вимог не було.

Отже, застосовані до позивача штраф та пеня не є заходами, спрямованими на виконання кредитних/або поточних вимог контролюючого органу зі сплати єдиного внеску у період з 21.12.2013 до 14.04.2014, оскільки такі зобов'язання погашені до введення мораторію та фіскальний орган не мав таких грошових вимог до підприємства на дату введення мораторію у процедурі банкрутства, тобто відсутня вимога, виконання якої має зупинитись мораторієм.

Таким чином, штраф та пеня за несвоєчасне перерахування єдиного внеску, застосовані до товариства після запровадження мораторію в справі про банкрутства та щодо несвоєчасно виконаних самостійно узгоджений грошових зобов'язань, не належать як до конкурсних, так і до поточних вимог, а тому не є кредиторськими вимогами в розумінні Закону № 2343-XII.

Законом № 2464-VI не встановлено обмеження строків для винесення рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату єдиного внеску.

Таким чином, доводи апелянта, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій, підлягають спростуванню за необґрунтованістю.

Стосовно доводів ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій» про наявність судового рішення за результатами оскарження рішення ДПІ у м. Лисичанську ГУ ДФС Луганської області від 25.03.2016 № суд дійшов наступного висновку.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 23.11.2016 у справі № 812/747/16 визнано протиправним та скасовано прийняте Державною податковою інспекцією у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області рішення від 25.03.2016 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в частині застосування до Публічного акціонерного товариства «Лисичанський склозавод «Пролетарій» штрафу у розмірі 331063,10 грн за період з 14.04.2014 по 31.12.2014, штрафу у розмірі 99022,19 грн за період з 01.01.2015 по 29.02.2016 та нарахованої пені у розмірі 96645,26 грн. Тобто, предметом розгляду в цій справі було нарахування штрафу та пені за інший період, ніж зазначений у рішенні податкового органу від 09 лютого 2018 року № 31380846/12.

За таких обставин суд погоджує викладений в оскаржуваному судовому рішенні висновок про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДФС у Луганській області від 09 лютого 2018 року № 31380846/12.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 139, 291, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Лисичанський склозавод «Пролетарій» на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 червня 2018 року в справі № 812/1270/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Лисичанський склозавод «Пролетарій» до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 червня 2018 року в справі № 812/1270/18 - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту її складення в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

Т. Г. Гаврищук

І. В. Сіваченко