Справа № 0340/1482/18
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року ЛуцькСправа № 0340/1482/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 І.) звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання дій протиправними щодо зменшення розміру пенсії з 90 % до 70 % відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку та зобовязання здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії з 01.01.2016 року у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення, що визначені у довідці ОСОБА_2 комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області від 30.05.2017 року № 2678.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ України з 1991 року та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Відповідно до повідомлення ГУ ПФУ у Волинській області про перерахунок пенсії станом на 01.02.2018 року основний розмір пенсії позивача становив 90 % грошового забезпечення. Разом з тим, у квітні 2018 року позивач отримала перераховану пенсію відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 у розмірі 70 % грошового забезпечення. Із вказаним перерахунком пенсії позивач не погоджується, оскільки при виході на пенсію їй було встановлено 90 % грошового забезпечення, відтак зменшення його розміру до 70 % є неправомірним.

Ухвалою суду від 07.08.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовних вимог не визнала, посилаючись на те, що з часу призначення пенсії позивачу (з вересня 1991 року) неодноразово здійснювались перерахунки її пенсії з більшого грошового забезпечення, при цьому застосовувалась редакція статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (чинна на дату перерахунку). Вказує на те, що чинна редакція статті 13 вказаного Закону, яка встановлює максимальний розмір пенсії 70 %, застосовується як при призначенні пенсії так і при здійсненні її перерахунку. Закон України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростанні в Україні від 27.03.2014 року №1166 в установленому законом порядку неконституційним не визнаний. Просила у задоволенні позову відмовити повністю. Крім того, враховуючи складність справи та те, що оскаржується норма Закону України №1166 - частини друга статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, конституційність або неконституційність якої має розглядати Конституційний Суд України, просила залишити без розгляду позов позивача, так як адміністративний суд першої інстанції не наділений такими повноваженнями.

03.09.2018 року на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив, проте згідно з частиною третьою 263 КАС України заявами по суті справи є позов та відзив. Мотиви, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, ідентичні тим, що викладені у позові.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ України, перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Волинській області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Пенсія позивачу за вислугу років призначена з вересня 1991 року.

Як вбачається з повідомлення про перерахунок пенсії, станом на 01.02.2018 року основний розмір пенсії ОСОБА_1 становив 90 % грошового забезпечення (вислуга років 32).

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб 25.03.2018 року ГУ ПФУ у Волинській області здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 року у розмірі 70 % від суми грошового забезпечення, зазначеного у довідці ОСОБА_2 комісії УМВС України у Волинській області від 22.03.2018 року № 1424. Загальний розмір перерахованої пенсії складає 5328,35 грн.

09.07.2018 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, в якій просила, провести перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016 року у розмірі 90 % від суми грошового забезпечення.

Листом від 17.07.2018 року ГУ ПФУ у Волинській області повідомило про те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 на підставі довідки ОСОБА_2 комісії УМВС України у Волинській області від 22.03.2018 року № 1424 проведено перерахунок пенсії позивача. Вказаний перерахунок здійснено за чинною редакцією Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Пенсію позивача перераховано з нового грошового забезпечення у розмірі 70 % (максимальний).

Вважаючи такі дії відповідача щодо перерахунку пенсії у розмірі 70% протиправними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно з частиною п'ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.06.2018 року у справі № 583/2264/17 зазначив, що при перерахунку пенсії відсотковий розмір грошового забезпечення, з якої призначається пенсія, визначається з урахуванням вислуги років. При цьому застосуванню підлягає норма закону у редакції, яка була чинною на час призначення пенсії.

Даний висновок стосується практичного застосування положень частини другої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, а тому враховується судом під час розгляду даної справи.

Так, згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у звязку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (в первинній редакції цього Закону) загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, - 85 процентів, до категорії 2 - 80 процентів.

Частина друга статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб зазнавала змін в частині встановлення максимального розміру пенсії, обчисленої відповідно до цієї статті, а саме:

- редакція згідно з Законом України від 25.03.1996 року № 103/96-ВР: загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів.

- редакція згідно з Законом України від 04.07.2002 року № 51-IV: загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

- редакція згідно з Законом України від 04.04.2006 року № 3591-IV: максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

- редакція згідно з Законом України від 08.07.2011 року № 3668-VI: максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

- редакція згідно з Законом України від 27.03.2014 року № 1166-VII: максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Як вбачається з копії пенсійної справи ОСОБА_1, позивачу з вересня 1991 року було призначено пенсію за вислугу років, основний розмір пенсії становив 75 % грошового забезпечення (вислуга років 30). З 01.01.1996 року здійснено перерахунок пенсії позивача, основний розмір пенсії становив 85 % від суми грошового забезпечення (вислуга років 30). З 01.01.2003 року здійснено перерахунок пенсії позивача, основний розмір пенсії становив 90 % від суми грошового забезпечення (вислуга років 32), який був збережений позивачу до березня 2018 року.

Разом з тим, у березні 2018 року відповідачем на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 було здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 року у розмірі 70 % від суми грошового забезпечення, зазначеного у довідці ОСОБА_2 комісії УМВС України у Волинській області від 22.03.2018 року № 1424.

Таким чином, судом встановлено, що, здійснюючи перерахунок пенсії ОСОБА_1 у березні 2018 року з 01.01.2016 року, відповідач обмежив її розмір 70% суми грошового забезпечення.

На думку суду, перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 року мав бути проведений з розрахунку 90 % грошового забезпечення, оскільки застосування відповідачем наведеної вище норми Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб у редакції, чинній на дату проведення перерахунку, на переконання суду, є порушенням приписів частини першої статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, при вирішені даного спору застосуванню підлягають також положення частини першої статті 6 КАС України, в якій зазначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Отже, позивач зберігає право на обчислення пенсії за вислугу років із максимального розміру 90 % відповідних сум грошового забезпечення, при цьому її права, що виникли з моменту встановлення вказаного розміру пенсії у 2003 році мають нею реалізовуватись в подальшому та не можуть бути обмежені (скасовані).

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач не довів, що зменшуючи у процентному відношенні розмір пенсії ОСОБА_1 під час її перерахунку, діяв відповідно до закону, обґрунтовано, добросовісно та розсудливо, пропорційно (зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Тому такі його дії є протиправними.

Виходячи з наданих статтею 245 КАС України повноважень, з метою належного способу захисту прав позивача, суд дійшов висновку, що достатнім і ефективним способом захисту порушених прав позивача є прийняття судом рішення про визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивача з 90 % до 70 % відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку та зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії позивачу з 01.01.2016 року у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення, що визначене у довідці ОСОБА_2 комісії УМВС України у Волинській області від 22.03.2018 року №1424.

При цьому суд враховує, що правомірним є проведення перерахунку пенсії позивача саме на підставі довідки ОСОБА_2 комісії УМВС України у Волинській області від 22.03.2018 року №1424, у яку включено розмір премії за січень 2016 року.

Так, відповідно до абзацу пятого пункту 5 Порядку № 45 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для перерахунку пенсій грошове забезпечення враховується з урахуванням таких його видів: щомісячна премія - у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію.

Таким чином, оскільки право на перерахунок пенсії у позивача виникло у січні 2016 року, відтак розмір премії повинен бути визначений із урахуванням середніх розмірів щомісячної премії, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію, а саме: за січень 2016 року.

Разом з тим, у довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, яка видана позивачу ОСОБА_2 комісією УМВС України у Волинській області 30.05.2017 року за № 2678, включена премія за грудень 2015 року.

Щодо клопотання представника відповідача про залишення даного позову без розгляду суд вважає його безпідставним, оскільки предметом даного спору є протиправність дій ГУ ПФУ у Волинській області щодо перерахунку пенсії позивача, а не конституційність або неконституційність того чи іншого Закону. Крім того, стаття 240 КАС України містить вичерпний перелік підстав для залишення позову без розгляду, при цьому, вищевказаної підстави у даній статті не наведено.

Щодо встановлення судового контролю, то варто зазначити, що в силу положень частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, за приписами вказаної норми покладення таких зобовязань на субєкта владних повноважень є правом, а не обовязком суду. У спірних правовідносинах суд не вбачає підстав для застосування зазначеної форми контролю за виконанням судового рішення, оскільки не вважає, що відповідачем після набрання рішенням суду законної сили не будуть добровільно вживатися заходи з метою виконання даного судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір сплачений при зверненні до суду у розмірі 704,80 грн.

Керуючись статтями 139, 243-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 з 90 % до 70 % відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ідентифікаційний код 13358826) здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_1 (45000, Волинська область, місто Ковель, вулиця Вячеслава Липинського, 37, ідентифікаційний код НОМЕР_1) з 01 січня 2016 року у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення, що визначене у довідці ОСОБА_2 комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області від 22 березня 2018 року №1424.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ) на користь ОСОБА_1 (45000, Волинська область, місто Ковель, вулиця Вячеслава Липинського, 37, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_3 Андрусенко