Справа № 340/323/18
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/6441/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Коваля Р.Й., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2018 року, ухвалене суддею Бучинським А.Б. в смт Верховина Івано-Франківської області о 12:50, у справі № 340/323/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Верховинського відділення поліції Косівського відділу поліції Головного управління Національної поліції Пататюка Андрія Васильовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

07 червня 2018 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача - поліцейського Верховинського відділення поліції Косівського відділу поліції Головного управління Національної поліції Пататюка Андрія Васильовича, у якому просив скасувати постанову серії НК №833529 від 20.05.2018 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем порушено вимоги щодо порядку притягнення до адміністративної відповідальності при винесенні оскаржуваної постанови та здійснення адміністративного провадження, постанова не містить покликань на докази в підтвердження вчинення особою адміністративного правопорушення.

Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії НК №833529 від 20.05.2018, винесену поліцейським Верховинського відділення поліції Косівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області Пататюком Андрієм Васильовичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, скасовано, а справу надіслано на новий розгляд до Верховинського відділення поліції Косівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області для її розгляду компетентною посадовою особою.

Рішення мотивоване тим, що працівником поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення порушено процедуру та допущено неповноту розгляду справи про адміністративне правопорушення. За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення адміністративного позову шляхом скасування рішення суб'єкта владних повноважень і надіслання справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

При цьому відмову в задоволенні позовних вимог в частині закриття провадження у справі суд мотивував тим, що внаслідок порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та не дотримання форми винесеного рішення у цій справі, суд позбавлений можливості перевірити факт наявності чи відсутності у діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення ухвалене з неповним з'ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині направлення справи про адміністративне правопорушення на новий розгляд до Верховинського відділення поліції Косівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області для її розгляду компетентною посадовою особою та ухвалити нове в цій частині про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення містить лише припущення про вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, та є штучно створеним доказом причетності до викрадення автомобіля, оскільки факту керування транспортним засобом працівником поліції не доведено, прав на керування транспортним засобом у нього немає.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволені апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 20.05.2018 постановою сержанта поліції Верховинського ВП Косівського ВП ГУ НП Пататюком А.В. серії НК №833529 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн (а.с.2).

Дана постанова надіслана на адресу ОСОБА_1 поштовим зв»язком 30.05.2018.

ОСОБА_1, вважаючи постанову, винесену сержантом поліції Верховинського ВП Косівського ВП ГУ НП Пататюком А.В. серії НК №833529 від 20.05.2018, протиправною, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху України (далі - ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п.1.1 ПДР України - ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно зі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

В розумінні пункту 1.10 Правил водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП настає в разі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами та тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.222 цього Кодексу, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч.4 ст.126 КУпАП.

Відповідно до п.10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 (далі - Інструкція), поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В свою чергу, згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов'язок суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов'язаний подати докази на спростування таких заперечень.

В силу ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 288 КУпАП, перевірка законності та обґрунтованості постанови по справі про адміністративне правопорушення судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Так, згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішення суб'єкта владних повноважень щодо відповідності критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.2 Розділу ІV Інструкції зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Відповідно до вимог частин 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ч.3 ст.283 КУпАП).

Водночас згідно п.10 розділу XIII Інструкції при заповнення в письмовій формі постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, записи здійснюються розбірливим почерком, а прізвище, ім'я, по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її місце проживання (перебування), місце роботи, а також посада, спеціальне звання та прізвище, ім'я, по батькові поліцейського записуються друкованими літерами.

Однак, дослідивши наявну в матеріалах справи копію постанови про накладення адміністративного стягненення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №833529, судом встановлено, що така заповнена нерозбірливим почерком, не дотримано вимоги здійснення записів друкованими літерами, та в загальному зміст постанови, та в частині опису обставин, суті адміністративного правопорушення зокрема, є нечитабельним. Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, що відповідачем на розгляд суду надати інший читабельний примірник постанови не має можливості.

Крім того, оскаржувана постанова не містить покликань на те, за яких обставин позивач позбавлений права керування транспортними засобами та на підставі яких відомостей поліцейським встановлено даний факт.

Водночас постанова містить суперечливі відомості, а саме особа, відносно якої винесено постанову, описується як водій, що не узгоджується із тлумаченням зазначеного терміну, визначеного п.1.10 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, покликання позивача на порушення вимог щодо порядку притягнення до адміністративної відповідальності при винесенні оскаржуваної постанови та здійснення адміністративного провадження колегія суддів вважає обґрунтованими та зазначає, що оформлення постанови про накладення адміністративного стягнення з порушенням вимог щодо змісту постанови та порядку її заповнення унеможливлює здійснення перевірки судом рішення суб'єкта владних повноважень в частині встановлення обставин щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.

В силу частини 1 статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій та бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено статтею ст. 286 КАС України.

Згідно з ч.2 цієї статті позовну заяву щодо оскарження рішень (постанов) суб»єктів владних повноважень по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Слід зазначити, що позивач звернувся до суду з вимогою про скасування рішення суб'єкта владних в межах визначеного ч.2 ст. 286 КАС України десятиденного строку з дня вручення оскаржуваного рішення.

Так, відповідно до ч. 3 цієї статті за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи колегія суддів приходить до висновку, що вірним способом відновлення порушених прав позивача є скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії НК №833529 від 20.05.2018 та надіслання справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2018 року у справі № 340/323/18 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді Р. Й. Коваль
В. Я. Макарик
Постанова складена в повному обсязі 07.09.2018.