Справа № 814/574/18
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/574/18

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Потапчук В.О.

суддів: Семенюка Г.В. , Шляхтицького О.І.

при секретарі - Алексєєвій Н.М.

за участю адвоката позивача ОСОБА_1

представника скаржника Іванченко І.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в режимі відеоконфересції в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 березня 2018 року прийнятого у порядку письмового провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У лютому 2018 року ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправною і скасувати постанову старшого державного виконавця Інгульського відділу Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Щербатих М.В. від 05 жовтня 2016 року № 52304479 про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 72 252,02 грн., та постанову цього ж державного виконавця від 31 січня 2018 року № 52304479 про повернення виконавчого документа стягувачу, в частині пункту 3, щодо виділення в окреме провадження постанови про стягнення виконавчого збору від 05 жовтня 2016 року в сумі 72 252,02 грн., та постанову державного виконавця цього відділу державної виконавчої служби Мунтяна Андрія Володимировича від 06 лютого 2018 року про відкриття виконавчого провадження № 55718066 з виконання постанови від 05 жовтня 2016 року № 52304479.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що постановою державного виконавця Інгульського ВДВС Щербатих М.В. від 26 вересня 2016 року було відкрито виконавче провадження № 52304479 з виконання виконавчого листа Ленінського районного суду м. Миколаєва № 2/489/159/15-ц, виданого 02 лютого 2016 року, про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінанс Траст Груп" боргу за договором.

Оерім того, позивач зазначає, що ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 березня 2017 року стягувача у цьому виконавчому провадженні замінено на ТОВ "Фінансова компанія "Інновація".

16 лютого 2018 року позивачем отримано поштою постанову державного виконавця Інгульського ВДВС Мунтяна А.В. про відкриття виконавчого провадження № 55718066 з виконання постанови № 52304479 від 05 жовтня 2016 року про стягнення з нього виконавчого збору в сумі 72252,02 грн., однак позивач не отримував раніше постанову від 05 жовтня 2016 року та не знав про її винесення, оскільки в Автоматизованій системі виконавчого провадження у мережі Інтернет відсутні відомості про прийняття вказаної постанови, у матеріалах виконавчого провадження № 52304479 дана постанова відсутня, а копію цієї постанови було отримано представником позивача лише 22 лютого 2018 року при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження № 55718066 (в матеріалах виконавчого провадження № 52304479 ця постанова відсутня).

Позивач вважає постанову від 05 жовтня 2016 року № 52304479 про стягнення виконавчого збору в сумі 72 252,02 грн., та пов'язані з нею постанови - постанову від 31 січня 2018 року № 52304479 про повернення виконавчого документа стягувачу, в частині п. 3 щодо виділення в окреме провадження постанови про стягнення виконавчого збору від 05 жовтня 2016 року, постанову від 06 лютня 2018 року № 55718066 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови від 05 жовтня 2016 року, оскільки фактичне стягнення з нього суми заборгованості за виконавчим листом під час здійснення виконавчого провадження не відбувалось ні повністю, ні частково, тому відповідно до ст. 27 Закону України від 02 червня 2016 року "Про виконавче провадження" виконавчий збір стягненню з нього не підлягає; на день винесення постанови від 05 жовтня 2016 року про стягнення виконавчого збору не сплив строк для самостійного виконання рішення.

Також позивач зазначає, що даним Законом та Інструкцією з організації примусового виконання рішень не передбачено виділення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення виконавчого збору та відкриття виконавчого провадження з виконання постанови в частині виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження, та відповідачем був порушений порядок стягнення виконавчого збору, визначений ч. 3 ст. 40 Закону "Про виконавче провадження".

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 березня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_5 задоволено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Інгульський ВДВС міста Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 травня 2018 року вказана апеляційна скарга залишена без руху оскільки не відповідає вимогам ст.296 КАС України.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Інгульського ВДВС міста Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 березня 2018 року.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2018 року клопотання Головного державного виконавця Інгульського ВДВС м.Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено. Доручено Миколаївському окружному адміністративному суду забезпечити проведення відеоконференції за участю Головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м.Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Судове засідання призначено на 28 серпня 2018 року об 16:00 год.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Обставини справи.

26 вересня 2016 року старшим державним виконавцем Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Щербатих М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52304479 з виконання виконавчого листа Ленінського районного суду м. Миколаєва № 2/489/159/15-ц, виданого 02 лютого 2016 року, згідно з яким стягнуто з ОСОБА_5 та з ТОВ "Телець-ВАК" на користь ТОВ "Фінансова компанія "Вендор" борг за договором в сумі 720 693,22 грн. та судового збору 1 827,00 грн.

У постанові від 26 вересня 2016 року в якості стягувача зазначено ТОВ "Фінанс Траст Груп", оскільки ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 липня 2016 року у справі № 489/159/15-ц стягувача було замінено з ТОВ "Фінансова компанія "Вендор" на ТОВ "Фінанс Траст Груп".

Згідно п. 2 даної постанови, боржнику (позивачу) приписувалося виконати рішення самостійно до 03 жовтня 2016 року.

05 жовтня 2016 року старшим державним виконавцем Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Щербатих М.В. винесено постанову № 52304479 про стягнення з боржника (позивача) виконавчого збору в розмірі 72 252,02 грн.

Доказів направлення постанови від 05 жовтня 2016 року боржнику (позивачу) відповідачем не надано. Натомість, позивачем надано суду скріншот розділу "Доступ сторін до виконавчого провадження" Автоматизованої системи виконавчого провадження у мережі Інтернет, у якому серед документів виконавчого провадження № 52304479 відсутня постанова від 05 жовтня 2016 року про стягнення виконавчого збору, та Інформацію про виконавче провадження № 52304479 з Автоматизованої системи виконавчого провадження, в якій також відсутня інформація про винесення постанови від 05 жовтня 2016 року про стягнення виконавчого збору.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 березня 2017 року по справі № 489/159/15-ц стягувача у виконавчому провадженні замінено на ТОВ "Фінансова компанія "Інновація", у зв'язку з чим постановою старшого державного виконавця Інгульського ВДВС Щербатих М.В. від 22 травня 2017 року стягувача у виконавчого провадженні було замінено на ТОВ "Фінансова компанія "Інновація".

Заявою від 26 грудня 2017 року стягувач звернувся до Інгульського ВДВС, якою просив повернути йому виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_5, та зняти арешт з майна останнього.

31 січня 2018 року старшим державним виконавцем Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Щербатих М.В. винесено постанову № 52304479 про повернення виконавчого документа стягувачу, згідно п. 1 якої виконавчий лист повернутий стягувачу; згідно п. 2 якої припинено чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення.

Згідно п. 3 постанови від 31 січня 2018 року № 52304479, постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 05 жовтня 2016 року в сумі 72 252,02 грн. та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 31 січня 2018 року в сумі 171,00 грн. виділено в окреме провадження.

06 лютого 2018 року державним виконавцем Інгульського ВДВС Мунтян А.В. винесено постанову № 55718066 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови від 05 жовтня 2016 року № 52304479 про стягнення з боржника (позивача) виконавчого збору в сумі 72 252,02 грн.

Не погоджуючись з вищевикладеним позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що фактичне стягнення суми боргу за виконавчим листом у виконавчому провадженні не здійснювалось ні повністю, ні частково, та не доводить протилежне. У постанові державного виконавця від 31.01.2018 р. про повернення виконавчого документа стягувачу не зазначено про повне або часткове виконання рішення. Отже, доводи позивача, що фактичне стягнення, повернення боргу у виконавчому провадженні № 52304479 не відбувалося, не спростовані відповідачем.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України «Про виконавче провадження» .

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

З 05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження".

Частинами 1, 2, ст. 27 цього Закону встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Отже, вказане положення Закону пов'язує стягнення виконавчого збору з фактичним стягненням, поверненням грошей за виконавчим документом, або вартістю майна боржника, фактично переданого стягувачу за виконавчим документом.

Згідно п. 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" виконавчий збір є санкцією відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання, однак дане положення постанови Пленуму винесено у відповідності до Закону України від 21 квітня 1999 року №606-XIV "Про виконавче провадження", згідно ч. 1 ст. 28 якого (в редакції Закону № 191-VIII від 12 лютого 2015 року) передбачалося, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 % суми, що підлягає стягненню за виконавчим документом, та що виконавчий збір стягується з боржника у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача, у разі виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, у т.ч. шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

З урахуванням викладеного, посилання відповідача на п. 6 вказаної постанови Пленуму є безпідставним, оскільки на дату винесення відповідачем постанови від 05 жовтня 2016 року про стягнення виконавчого збору Закон України від 21 квітня 1999 року №606-XIV втратив чинність з набранням чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження", яким змінені підстави щодо стягнення виконавчого збору, таким чином колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що вказане положення п. 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України не може застосовуватись до правовідносин сторін.

До того ж, відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (в редакції Закону № 1798-VIII від 21 грудня 2016 року) у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. Однак постанова про стягнення виконавчого збору може бути винесена державним виконавцем лише за наявності підстави для стягнення виконавчого збору, визначених ч. 1, 2 ст. 27 цього Закону.

Дослідивши матеріали справи, а саме постанову державного виконавця від 31 січня 2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу, колегією суддів встановлено, що в її тексті не зазначено про повне або часткове виконання рішення, тобто фактичне стягнення суми боргу за виконавчим листом у виконавчому провадженні не здійснювалось ні повністю, ні частково, таким чином колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що відповідачем не спростовано факту відсутності фактичного стягнення, повернення боргу у виконавчому провадженні № 52304479.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду попередньої інстанції про те, що з врахуванням приписів ч. 1, 2 ст. 27 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження", виконавчий збір стягненню з позивача не підлягає, а постанова від 05 жовтня 2016 року № 52304479 про стягнення з боржника (позивача) виконавчого збору в сумі 72 252,02 грн. є протиправною і такою, що підлягає скасуванню.

Окрім того, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що скасуванню підлягають пов'язані з даною постановою постанови державного виконавця від 31 січня 2018 року № 52304479 в частині п. 3, щодо виділення в окреме провадження постанови про стягнення виконавчого збору від 05 жовтня 2016 року, та від 06 лютого 2018 року №55718066 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови від 05 жовтня 2016 року № 52304479 про стягнення виконавчого збору.

При цьому, посилання в апеляційній скарзі скаржника на ч. 5 ст. 13, ст. 28 Закону України від 02 червня 2016 року "Про виконавче провадження", п.п. 4, 5, 8 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року № 2832/5), як на доводи, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вважає, що судом першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваного рішення від 15 березня 2018 року надано їм правильну оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не спростовують правильних висновків Миколаївського окружного адміністративного суду викладених в рішенні від 15 березня 2018 року.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат передбачений ст.139 КАС України здійсненню не підлягає, оскільки рішення суду першої інстанції залишено судом апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 316, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текс судового рішення складений та підписаний 28 серпня 2018 року.

Головуючий суддя Потапчук В.О.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.