Справа № 804/1940/18
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2018 року Справа № 804/1940/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що оскільки ПАТ "Акціонерний комерційний банк "Новий" відповідно до постанови Правління Національного банку України від 13.07.2017 р. № 441-рш/БТ Про віднесення ПАТ "Акціонерний комерційний банк "Новий" до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 3012 від 13.07.2017 р. про початок процедури ліквідації банку, у позивача не виникає жодних додаткових зобовязань, у тому числі зі сплати податків та зборів, крім витрат, безпосередньо повязаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Отже нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових санкцій є протиправним. Також, посилається на зобов'язання зі збереження активів банку, відповідно до ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2018 року відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
У судове засідання 02.07.2018 року прибули представник позивача та представник відповідача.
Представник позивача вимоги позову підтримав та просив позов задовольнити, посилаючись на доводи, наведені у позові, а також надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що з 13.07.2017 року, відповідно до рішень Фонду, на АКБ Новий поширюються норми Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб і Податковий кодекс України не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з АКБ Новий, відповідно до приписів п.1.3. ст.1 Податкового кодексу України. Неправомірне неврахування ГУ ДФС у Дніпропетровській області юридичного статусу АКБ Новий стало підставою для застосування заходів погашення податкових зобовязань та є накладенням нових обтяжень чи обмежень на майно банку у період процедури ліквідації. Отже оскаржені рішення прийнято з грубим порушенням вимог чинного законодавства та без урахування юридичного статусу банку.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Досліджуючи правомірність вказаної податкової вимоги та рішення про опис майна та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить із того, що відповідно до підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
Порядок надсилання податкової вимоги визначений статтею 59 Податкового кодексу України.
Так, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.
Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Разом з тим, суд вказує, що пунктом 1.3 статті 1 Податкового кодексу України визначено, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, з банків, на які поширюються норми Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.
Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ОСОБА_5 № 4452).
ОСОБА_5 не звільняє платників податків, щодо яких запроваджено процедуру тимчасової адміністрації та ліквідації від сплати податків (обовязкових платежів), а лише визначає, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів) (пункт 3 частини пятої статті 36 Закону № 4452).
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 46 цього Закону, з дня початку процедури ліквідації банку строк виконання всіх грошових зобовязань банку та зобовязання щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів) вважається таким, що настав.
Крім того, згідно з частиною третьою цієї статті під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобовязань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обовязкових платежів)), крім витрат, безпосередньо повязаних із здійсненням ліквідаційної процедури.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 01.09.2017 року, Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк Новий перебуває в стані припинення (ліквідації), відповідно до рішення Правління Національного банку України від 31.08.2017 року за №562-рш Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк Новий та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 01.09.2017 року № 3907 Про початок процедури ліквідації АКБ Новий та делегування повноважень ліквідатора банку (із змінами згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2017 року № 4568 Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 01 вересня 2017 року № 3907), згідно з яким запроваджено процедуру ліквідації АКБ Новий та делеговані повноваження ліквідатора уповноваженій особі Фонду на ліквідацію АКБ Новий Ґулею ОСОБА_6 строком на два роки з 01 вересня 2017 року по 31 серпня 2019 року включно.
Листом від 03.08.2017 року за вих. № 2/10-955 АКБ Новий повідомив податковий орган, у тому числі про початок процедури виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, а листом від 11.09.2017 року за вих. № 2/10-1137 про початок процедури ліквідації банку з 01.09. 2017 року.
Більш того, вказана інформація була опублікована в печатному виданні Голос України від 06.09.2017 року № 163 (6668), зокрема: на 11 сторінці, яка містить в правому нижньому кутку оголошення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про запровадження рішенням № 3907 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 01.09.2017 року процедури ліквідації у АКБ Новий з 01.09.2017 року.
Разом з цим, при прийнятті спірних вимоги та рішення відповідачем не враховано вимоги Закону № 4452, а саме: під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобовязань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обовязкових платежів)), крім витрат, безпосередньо повязаних із здійсненням ліквідаційної процедури.
Відповідач не навів жодних доводів з приводу вищевикладених обставин справи та проігнорував факт запровадження процедури виведення АКБ Новий з фінансового ринку Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного субєкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі. Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (частина 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Таким чином, доводи відповідача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, у звязку з чим суд дійшов висновку про задоволення позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 3524 грн., що документально підтверджується платіжними дорученнями № 128 від 28.02.2018 року та № 121 від 13.04.2018 року.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 3524 грн. підлягає стягненню з Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 02 липня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Виготовлення рішення у повному обсязі здійснено 12 липня 2018 року, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини рішення в судовому засіданні.
Керуючись ст.ст. 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3524 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 12 липня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1