Справа № 826/8824/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2018-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в ухваленні додаткового судового рішення

03 вересня 2018 року місто Київ №826/8824/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Огнивому Д.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача про розподіл судових витрат в адміністративній справі

за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доДержавної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
прозобов'язання вчинити дії,
за участю:

представника позивача - Кучеренка О.І.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, в якому просить суд зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві виключити з інтегрованої картки платника податків ІС "Податковий блок" відомості про відсутність заборгованості фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 по сплаті єдиного податку в сумі 139 893, 35 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.07.2018 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Суд вирішив: зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві відобразити в інтегрованій картці платника податків ІС «Податковий блок» відомості про сплату фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 єдиного податку в сумі 166 462, 00 грн. відповідно до платіжного доручення від 29.09.2015 №1. В іншій частині позовних вимог відмовити. Стягнути з Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (02068, м. Київ, вул. Кошиця, 3, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 120, 00 грн. (одна тисяча сто двадцять гривень).

Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про розподіл судових витрат, відповідно до якої, представник позивача просить суд присудити на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 1 600, 00 грн. та судові витрати на правову допомогу у сумі 11 250, 00 грн.

Відповідно до приписів статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати..

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для ухвалення додаткового судового рішення по розподілу судових витрат, суд звертає увагу на наступне.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно з платіжними дорученнями від 10.07.2017 №121 та від 10.07.2017 №120 позивачем було сплачено судовий збір на загальну суму 2 240, 00 грн.

Як вбачається зі змісту рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.07.2018, позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково та, як наслідок, керуючись приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присудив стягнути з Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 120, 00 грн. (одна тисяча сто двадцять гривень), тобто, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що заява представника позивача в частині присудження на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 1 600, 00 грн. не підлягає задоволенню.

Що стосується заяви представника позивача в частині присудження на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 11 250, 00 грн., суд зазначає наступне.

Пункт 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Як зазначалось вище, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина третя статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини першої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення до суду) витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Частина третя зазначеної статті визначає, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Так, статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" (в редакції чинній на момент звернення до суду) визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Судом встановлено, що згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" установлено у 2016 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 01 січня на рівні 1 330, 00 грн., відповідно, розмір компенсації витрат на правову допомогу не повинен перевищувати 532, 00 грн. за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Також, згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" установлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 01 січня на рівні 1 544, 00 грн., відповідно, розмір компенсації витрат на правову допомогу не повинен перевищувати 617, 60 грн. за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

На підтвердження вказаних обставин позивач має надати суду докази надання правової допомоги адвокатом або іншим фахівцем в галузі права, наприклад, свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю, договір про надання правової допомоги, документи та первинні документи, що підтверджують фактичне надання послуг, докази сплати витрат на правову допомогу.

З наданих представником позивача документів вбачається, що між позивачем (клієнт) та адвокатом - Кучеренко Олександром Ігоровичем було укладено договір про надання правової допомоги від 04 березня 2016 року №02/03/16 та договір про надання правової допомоги від 03 квітня 2017 року №17/04/17, за умовами яких адвокат приймає на себе зобов'язання по наданню замовнику правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені даним Договором, а замовник зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.

Відповідно до пункту 3.2 договорів за надані послуги замовник сплачує виконавцю гонорар (винагороду) в обумовленому сторонами розмірі за результатами обсягу виконаної в інтересах замовника роботи (наданих йому послуг) за кожний календарний місяць.

Відповідно до звіту про надання юридичних послуг по договору від 04 березня 2016 року №02/03/16, адвокат надав позивачеві правову консультацію щодо можливості виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.08.2016 №826/2301/16, вартість якої склала 3 000, 00 грн. (витрата часу - 2 години, вартість години - 1 500, 00 грн.) та підготував лист до відповідача про виключення з інформаційних баз Державної Фіскальної служби України відомостей про заборгованість позивача, вартість складання якого - 750, 00 грн. (витрата часу - 0,5 годин, вартість години - 1 500, 00 грн.).

Так, суд наголошує, що згідно з приписами чинного на момент виконання адвокатом дій по договору від 04.03.2016 законодавства, розмір компенсації витрат на правову допомогу в адміністративних справах не міг перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 2016 рік складало 532, 00 грн., однак, як вбачається з матеріалів справи, година роботи представника позивача складала 1 500, 00 грн., і як наслідок, позивач просить стягнути за рахунок відповідача 3 750, 00 грн. за надані вище послуги згідно зі звітом про надання юридичних послуг по договору від 04 березня 2016 року №02/03/16, що перевищує граничний розмір компенсації витрат ті пов'язаний із наданням консультації щодо виконання рішення суду в іншій справі.

Крім того, відповідно до звіту про надання юридичних послуг по договору від 03 квітня 2017 року №17/04/17, адвокат надав ОСОБА_1 правову допомогу у вигляді підготовки скарги від 05.04.2017, вартість якої склала 1 500, 00 грн. (витрата часу - одна година, вартість години - 1 500, 00 грн.) та підготував адміністративний позов (витрата часу - 4 години, вартість однієї години - 1 500, 00 грн., загальна вартість послуги по складанню позовної заяви - 6 000, 00 грн.), разом з тим, розмір компенсації витрат на правову допомогу в адміністративних справах не міг перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 2017 рік складало 617, 60 грн., проте, година роботи адвоката складала 1 500, 00 грн. та відповідно було обраховано вартість послуг на загальну суму 7 500, 00 грн., що також перевищує граничний розмір компенсації витрат.

Крім того, суд звертає увагу, що в матеріалах справи взагалі відсутні докази сплати ОСОБА_1 послуг адвоката відповідно до договору від 03 квітня 2017 року №17/04/17 саме в сумі 7 500, 00 грн., натомість надане представником позивача платіжне доручення від 10.07.2017 №125 підтверджує оплату юридичних послуг відповідно до вказаного договору лише в сумі 1 250, 00 грн.

При цьому, суд наголошує, що склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Враховуючи викладене, беручи до уваги відсутність необхідних доказів на підтвердження оплати позивачем гонорару саме в зазначеному в матеріалах справи розмірі - 11 250, 00 грн. та враховуючи перевищення граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку, що заява представника позивача в частині присудження на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 11 250, 00 грн. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 132, 139, 248, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення із розподілу судових витрат - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.