Справа № 725/4747/18
Суддя: Стоцька Л. А.
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/4747/18
Номер провадження 2-а/725/147/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2018 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

За участю секретаря: Майстрюк В.О.

представника позивача: ОСОБА_1

відповідача: Рахман МД ОСОБА_2

перекладача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративний позов Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 Бангладеш Рахман МД ОСОБА_2 про затримання з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію , -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 Бангладеш Рахман МД ОСОБА_2 про затримання з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

В адміністративній позовній заяві позивач посилався на те, що 03.09.2018 року о 23 год. 20 хв. Рахман МД ОСОБА_2 був затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на околиці с.Топорівці, Новоселицького району на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Мамалига» в межах контрольованого прикордонного району на автошляху сполученням «Київ-Чернівці». В автомобілі спільно до лінії державного кордону з України до Румунії з метою незаконного перетину рухались Рахман МД, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Сухар.

Того ж дня відповідача у звязку з відсутністю документів, що посвідчують його особу та підтверджують законність його перебування на території України був затриманий на термін до трьох діб з метою встановлення особи порушника та зясування обставин правопорушення.

У ході зясування обставин вчиненого правопорушення, відповідач пояснив, що прибув до України три місяці тому з метою навчання. Проте навчання він покинув та в подальшому з метою туризму поїхав до м.Чернівці, де його було затримано.

Також позивач вказував на те, що відповідач порушив правила перебування на території України та не має законних підстав для перебування в Україні, а тому підлягає затриманню в установленому порядку з розміщенням в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для його ідентифікації.

Просив суд прийняти рішення про затримання громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 Бангладеш Рахман МД ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісії, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк для виконання судового рішення, але який не може перевищувати вісімнадцять місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

Ухвалою суду від 06.09.2018 року провадження у справі було відкрито та призначено справу до судового розгляду на 14 год. 00 хв. 06.09.2018 року.

Відзиву на позов відповідачем подано не було.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та дав пояснення аналогічні позовній заяві.

Відповідач позовні вимоги не визнав.

Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши письмові докази, суд вважає, що адміністративний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, положеннями ч.16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Як було встановлено судом, 03.09.2018 року о 23 год. 20 хв. Рахмад МД ОСОБА_2 був затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» в с.Топорівці, Новоселицького району.

За змістом п. 14 ч.1 ст. 1 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Пунктом 1 частини 1 статті 15 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено, що в'їзд в Україну та виїзд з України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в'їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Частиною першою ст. 289 КАС України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобовязання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

У даному випадку уповноважений орган звернувся до суду з адміністративним позовом про затримання іноземця з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Частиною 3 ст. 29 цього Закону визначено, що іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Конкретне застосування процедури реадмісії визначено Інструкцією про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16 лютого 2015 року № 158.

Відповідно до пункту 1 розділу ІХ Інструкції, у разі встановлення відповідними імплементаційними (виконавчими) протоколами до міжнародних угод про реадмісію іншого порядку реадмісії, ніж той, що встановлений у цій Інструкції, застосовуються положення, визначені цими протоколами.

Проте, як було встановлено судом, міжнародного договору про реадмісіюміж ОСОБА_4 ОСОБА_5 Бангладеш та Україною укладено не було, що виключає можливість застосування даної процедури.

Окрім того, з дослідженої у судовому засіданні довідки Центру Міжнародної освіти та співробітництва від 08.08.2018 року судом встановлено, що Рахман МД ОСОБА_2 громадянин ОСОБА_5 Бангладеш є студентом підготовчого курсу Харківського державного університету харчування і торгівлі.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всупереч наведеним положенням Закону, позивачем не було надано суду будь-яких доказів порушення відповідачем законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців.

Також суду не було надано доказів незаконності перебування Рахман МД ОСОБА_2 на території України.

У підпункті "f" п. 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: "законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Європейський суд з прав людини у справі "Солдатенко проти України" (п. 111 рішення від 23 жовтня 2008 року) зазначив, що встановлюючи, що будь-яке позбавлення свободи має здійснюватися "відповідно до процедури, встановленої законом", пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не просто відсилає до національного закону, він також стосується "якості закону", вимагаючи від закону відповідності принципові верховенства права. При цьому "якість закону" означає, що у випадку, коли національний закон передбачає можливість позбавлення свободи, такий закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні - для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що адміністративний позов Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України - необґрунтований та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 9, 77, 241-246, 272, 289, 371 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 Бангладеш Рахман МД ОСОБА_2 про затримання з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька