Справа № 807/2334/15
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2018-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 серпня 2018 року м. Ужгород№ 807/2334/15
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.

з участю секретаря судового засідання Кубічек Н.І.

учасник справи:

позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 - не з'явився;

представник позивача - ОСОБА_2;

відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області - представник - Блага Оксана Петрівна;

відповідач - Ужгородська об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Закарпатській області - представник - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області, Ужгородської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Розгляд даної справи здійснено за правилами загального позовного провадження із врахуванням відкриття провадження та призначення справи до судового розгляду відповідно до вимог КАС України, у редакції, що діяв до 15 грудня 2017 року.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код РНОКПП НОМЕР_1) (далі по тексту - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, 52, ) (далі по тексту - відповідач 1), Державної податкової інспекції у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Духновича, 2, ) (далі по тексту - відповідач 2), якою просить суд: "1. Поновити строк звернення до адміністративного суду з даним позовом; 2. Визнати протиправними дії працівників Головного управління ДФС у Закарпатській області Мошак В.І. та Чиняк В.А. щодо проведення 20.08.2015 року перевірки торгової точки - тераси "ІНФОРМАЦІЯ_1" та складання акту № 000124 від 20.08.2015 року; 3. Визнати протиправними та скасувати повідомлення-рішення № та № від 03.09.2015 року, прийняті ДПІ у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області".

Позовну заяву мотивовано тим, що 03 вересня 2015 року відповідачем 1 було прийняло податкові повідомлення - рішення № та № на підставі акту перевірки № 0191/07/16/22/921 від 21 серпня 2015 року, якими до позивача було застосовані штрафні санкції в сумі 17000 грн. та 6189 грн. за порушення статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів" від 19 грудня 1995 року та статті 3 підпунктів 1, 2,12 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". Вважаючи факт здійснення перевірки відповідачем 1, а також порядок її здійснення та висновки, викладені в акті, незаконними, позивач звернувся до відповідача із скаргою, однак, в задоволенні скарги позивачеві було відмовлено. Позивач вказує, що законодавчо визначена норма щодо віднесення пива до алкогольних напоїв та можливість його реалізації суб'єктами господарювання тільки за наявності у них ліцензії, почала діяти з 1 липня 2015 року. При цьому, Державна фіскальна служба України листом від 19 червня 2015 року з метою однакового трактування та правильного застосування норм законодавства щодо обігу пива, повідомила, що залишки пива, які вироблені до 01 липня 2015 року, не підлягають маркуванню та можуть перебувати у вільному обігу до повної їх реалізації з урахуванням терміну придатності. Саме таке пиво було виставлено позивачем на час перевірки 20 серпня 2015 року, а тому позивач вважає, що застосування до нього штрафної санкції в розмірі 17000 грн. "за торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензій" є незаконним та безпідставним. Крім того, позивач вказує, що протиправним є застосування до нього штрафу в сумі 6189 грн. за порушення вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року, оскільки це була виїзна торгівля, яка проводиться без застосування реєстратора розрахункових операцій. До того ж, відповідно статті 17 пункту 1 цього Закону, при застосуванні штрафної санкції в сумі 6189 грн., за порушення вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", яке вчинене вперше застосовується штраф в розмірі - 1 гривня, а за кожне наступне вчинене порушення - 100 відсотків вартості проданих з порушенням товарів. Жодних порушень вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995року на протязі року до дня перевірки не було встановлено.

В своїх запереченнях представник відповідача просив суд у позові відмовити повністю з наступних підстав. Зокрема, вказав, проведеною перевіркою позивача встановлено факт реалізації алкогольного розливного пива в розмірі 0,3 л. за ціною 13,00 грн. без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, чим порушено статтю 15 Закону України від 19 грудня 1995 року "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів". Відповідно до статті 17 зазначеного Закону до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень. Також перевіркою було виявлено та зафіксовано в акті наявність необліковних ТМЦ на суму 3094 грн., чим позивачем було порушено вимоги статті 3 пункт 12 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі та послуг".

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити його у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позову.

Розгляд даної справи неодноразово відкладався у зв'язку з існуванням на те об'єктивних причин.

Розглянувши подані сторонами докази, заслухавши сторони та їх представників, всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_2 про державну реєстрацію фізичної особи підприємця, з 15 червня 2009 року позивач був зареєстрований як ФОП ОСОБА_1, місце проживання зазначено: 88000, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1 (а.с. 8).

У спірний період позивач перебував на загальній системі оподаткування (а.с.а.с. 203-205), що не заперечується позивачем.

20 серпня 2015 року працівникам ГУ ДФС у Закарпатській області на підставі наказу № 274 від 19 серпня 2015 року та направлень від 19 серпня 2015 року за №№ 452/22-04 та 453/22-04 була проведена фактична перевірки кафе-тераси торгового комплексу "ІНФОРМАЦІЯ_1", яке розташоване у АДРЕСА_3 Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (а.с.а.с. 194-197).

За результатом такої перевірки 20 серпня 2015 року був складений акт (довідка) фактичної перевірки за № 000124 (номер реєстрації акту 0191/07/16/22/НОМЕР_1) (а.с.а.с. 20, 21).

Фактичною перевіркою встановлено, зокрема: роздрібну торгівлю алкогольними напоями, а саме реалізовано пиво із вмістом спирту та 1 пачку чіпсів загалом на суму 41 грн. без застосування реєстратора розрахункових операцій та видачі розрахункових документів; встановлено здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії; встановлено наявність ТМЦ на загальну суму 3094 грн. без документів на прихід товарів (накладних), встановлено реалізацію ТМЦ не облікованих у встановленому законодавством порядку.

Відповідачем 2 було прийнято податкове повідомлення-рішення від 03 вересня 2015 року № , яким до позивача за порушення Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів" від 19 грудня 1995 року застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 17000 грн. (а.с. 11).

Також відповідачем 2 було прийнято податкове повідомлення-рішення від 03 вересня 2015 року № , яким позивачу встановлено порушення статті 3 підпунктів 1, 2,12 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року та застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 6189 грн. (а.с. 10).

02 вересня 2015 року позивачем була подана скарга на спірні податкові повідомлення-рішення (а.с. 12).

28 вересня 2015 року листом Державної фіскальної служби України №14201324/П07-16-14-00-07 позивача повідомлено, що на підставі скарги було проведено службову перевірку неправомірних дій викладених в скарзі, однак такі не зайшли свого підтвердження (а.с. 14).

14 жовтня 2015 року позивачем була подана повторно скарга на спірні податкові повідомлення-рішення (а.с.а.с. 18,19).

28 жовтня 2015 року Державною фіскальною служби України скарга позивача була залишена без розгляду (а.с.а.с. 16-17).

Щодо доводів позивача про поширення мораторію щодо проведення у 2015, 2016 роках.

28 грудня 2014 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи". Вказаний нормативний акт набрав чинності з 01 січня 2015 року. Пунктом 3 Прикінцевих положень цього Закону законодавець передбачив мораторій щодо проведення у 2015 та 2016 роках перевірок. Зокрема у цьому пункті зазначено наступне: "установити, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється: з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість; з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій".

У відповідності до статті 215 пункту 215.1 Податкового кодексу України (тут і далі у редакції, що діяв на час виникнення спірних правовідносин), до підакцизних товарів належать, зокрема, спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво.

Згідно акту фактичної перевірки встановлено що позивачем здійснювалася роздрібна торгівля пивом із вмістом спирту, що не заперечується й позивачем.

Таким чином на час проведення фактичної перевірки позивача, останній здійснював реалізацію підакцизних товарів. А відтак, у контролюючого органу були наявні повноваження щодо проведення перевірок у тому числі й фактичної.

Крім того, необхідно зазначити, що у відповідності до статті 75 пункту 75.1 підпунктів 75.1.1-75.1.3 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій). Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Не є предметом документальної планової перевірки питання трансфертного ціноутворення, визначені статтею 39 цього Кодексу. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу. Документальною невиїзною позаплановою електронною перевіркою за заявою платника податків (далі - електронна перевірка) вважається перевірка, що проводиться на підставі заяви, поданої платником податків з незначним ступенем ризику, визначеним відповідно до пункту 77.2 статті 77 цього Кодексу, до контролюючого органу, в якому він перебуває на податковому обліку. Заява подається за 10 календарних днів до очікуваного початку проведення електронної перевірки, але не раніше офіційного повідомлення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, про запровадження проведення такої перевірки для відповідних платників податків: які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності; суб'єктів господарювання мікро-, малого; середнього підприємництва; інших платників податків. Форма заяви, порядок її подання, прийняття рішення про проведення електронної перевірки встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

З аналізу норм Податкового кодексу України, що регулюють питання права контролюючого органу проводити перевірки та норми Закону України № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року що встановлює певні обмеження щодо проведення перевірок, суд резюмує, що такі обмеження не поширюються на право контролюючого органу проводити фактичні перевірки, зокрема, щодо питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи № 71-VIII внесено ряд змін, у тому числі й до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" № 481/95-BP від 19 грудня 1995 року (далі по тексту Закон України - № 481/95-BP).

Зокрема з 01 липня 2015 року у відповідності до статті 1 абзацу 7 Закону України - № 481/95-BP алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об'ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об'ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно з вимогами статті 15 частини 12 Закону України № 481/95-BP, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Таким чином з 01 липня 2015 року Закон України № 481/95-BP щодо ліцензування, поширив свою дію і на роздрібну торгівлю пивом (товарна позиція 2203 згідно УКТ ЗЕД). А відтак здійснення роздрібної торгівлі пивом починаючи з 01 липня 2015 року без наявності відповідної ліцензії - заборонена.

Згідно зі статтею 1 Закону України №481/95-BP ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта підприємницької діяльності на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженим Кабінетом Міністрів України органом виконавчої влади за місцем торгівлі суб'єкта господарювання (пункт 2.1 Рекомендацій щодо організації роботи головних управлінь ДФС України із приймання документів та видачі ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, затверджених наказом ДФС України від 24 жовтня 2014 року № 213).

Відповідно до статті 17 частини 2 абзацу 5 Закону України № 481/95-BP до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

19 червня 20158 року Державною фіскальною службою України був наданий лист-роз'яснення № 22173/7/99-99-21-02-17 "Щодо законодавства про порядок виробництва і обігу пива", зокрема автор листа, на що посилається позивач у позовній заяві, зазначив, що залишки пива за кодами товарної позиції 2203 згідно з УКТ ЗЕД, які вироблені до 01 липня 2015 року, не підлягають маркуванню та можуть перебувати у вільному обігу до повної їх реалізації з урахуванням терміну придатності. Зазначаючи вказану інформацію щодо маркування, фіскальний орган вказував про маркування, зокрема, алкогольного напою - пиво марками акцизного збору, про що можна зробити висновок із попередніх абзаців цього листа і, що не можу розглядатись в контексті ліцензування, Крім того, зазначений лист не є правовим актом. Також необхідно зазначити, що позивачем не було надано суду достатніх доказів, які б свідчили, що під час фактичної перевірки, яка відбувалася 20 серпня 2015 року, позивачем здійснювалася реалізація пива, що було вироблене до 01 липня 2015 року.

З аналізу норм Закону України № 481/95-BP, для настання відповідальності відповідно до статті 17 частини 2 абзацу 5 Закону України № 481/95-BP достатнім є факт, у даному випадку, роздрібної торгівлі алкогольними напоями, зокрема пивом, без наявності ліцензій і для такої відповідальності не важливим є дата виробництва пива, тобто до 01 липня 2015 року чи після 01 липня 2015 року.

Необхідно зазначити, що позивачем не заперечується роздрібна торгівля алкогольними напоями, зокрема пивом, після 01 липня 2015 року, як і не заперечується така реалізація без наявності відповідної ліценції.

Податковим повідомленням-рішенням від 03 вересня 2015 року № до позивача було застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штраф) у розмірі 17000 грн., а саме за порушення статті 15 Закону України № 481/95-BP та на підставі статті 17 Закону України № 265/95-ВР - застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штраф) у розмірі 17000 (а.с. 11).

Основні правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 року № 265/95-ВР (далі по тексту - Закон України № 265/95-ВР).

У відповідності до статті 3 пунктів 1, 2 та 12 Закону України № 265/95-ВР передбачено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: - проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; - видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції; - вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Приписами статті 17 пункту 1 Закону України № 265/95-ВР передбачено, що за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об'єкті такого суб'єкта господарювання: вчинене вперше - 1 гривня; за кожне наступне вчинене порушення - 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг).

З аналізу вказаної норми судом резюмується, що законодавцем встановлена штрафна санкція у розмірі 1 гривні лише у випадку саме: нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції; проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об'єкті такого суб'єкта господарювання і такі дії вчинені вперше.

Позивачем не заперечується факт реалізації пива та чіпсів без застосування реєстратора розрахункових операцій та видачі розрахункових документів.

Також відповідно до статті 20 Закону України № 265/95-ВР встановлено, що до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як зазначалося вище фактичною перевіркою встановлено, у тому числі наявність ТМЦ на загальну суму 3094 грн. без документів на прихід товарів (накладних), встановлено реалізацію ТМЦ не облікованих у встановленому законодавством порядку. Крім того, наявність вказаного порушення не заперечується позивачем та підтверджується відомістю про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів ( товарно-матеріальних цінностей) станом на 20 серпня 2015 року (а.с. 163). Зокрема у відповідності до цього документу, який було підписано також і позивачем, зафіксовано наявність ТМЦ на загальну суму 3094 грн. без документів на прихід товарів (накладних), встановлено реалізацію ТМЦ не облікованих у встановленому законодавством порядку.

Податковим повідомленням-рішенням від 03 вересня 2015 року № за порушення статті 3 пунктів 1, 2, 12 Закону України № 265/95-ВР до позивача було застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штраф) у розмірі 6189 грн., з яких: на підставі статті 17 пункту 1 Закону України № 265/95-ВР - нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції і такі дії вчинені вперше - застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штраф) у розмірі 1 грн.; на підставі статті 20 Закону України № 265/95-ВР - реалізація товарів, які не обліковані у встановленому порядку - застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штраф) у розмірі 6188 грн. (а.с. 10, 202).

З урахуванням зазначених вище обставин в їх сукупності, суд доходить висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Інші доводи наведені у позові позивача не спростовують та не усувають виявлене порушення та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Судом встановлена законність призначення та проведення фактичної перевірки позивача.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 частини 3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з системного аналізу положень застосованого судом законодавства України, оцінки наданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Застосоване судом законодавство - використане в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород вул. Волошина, 52, ), Ужгородської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород вул. Духновича, 2, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 22 серпня 2018 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі було складено 03 серпня 2018 року (із врахуванням, що 01 та 02 вересня 2018 року вихідні дні).

СуддяС.Є. Гаврилко