Справа № 806/2738/18
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2018-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2018 року м. Житомир справа № 806/2738/18

категорія 2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попової О. Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Корольовської районної ради міста Житомира про визнання дій неправомірними, зобов'язання надати достовірну і повну інформацію на звернення від 22.05.2018,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Виконавчого комітету Корольовської районної ради міста Житомира із позовом, в якому просить:

- визнати неправомірними дії Виконавчого комітету Корольовської районної ради міста Житомира в частині надання ОСОБА_1 недостовірної та неповної інформації на звернення від 22.05.2018 (відправлене рекомендованим листом 29.05.2018);

- зобов'язати Виконавчий комітет Корольовської районної ради міста Житомира надати ОСОБА_1 достовірну та повну інформацію на звернення від 22.05.2018 (відправлене рекомендованим листом 29.05.2018).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звертався до відповідача із відповідним запитом на отримання публічної інформації. За твердженнями позивача, Виконавчий комітет Корольовської районної ради міста Житомира на його запити та звернення не реагує, про розгляд звернення позивача не сповіщає. Вказує, що за результатами свого запиту (звернення) позивачем жодної інформації отримано не було, а тому відповідач проявляє протиправно відмовляє у наданні повної та достовірної інформації.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 06.07.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику (повідомлення) учасників справи.

Відповідач у строк та в порядку, визначеному ч.5 ст.162, ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) надіслав до відділу документального забезпечення суду відзив на позовну заяву вих. №549/813 від 19.07.2018, відповідно до змісту якого проcить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Зазначає, що Виконавчим комітетом Корольовської районної ради міста Житомира в межах своєї компетенції та як розпорядником відповідної інформації надано копії рішень Корольовської районної ради міста Житомира "Про обрання голови Корольовської районної ради міста Житомира VI скликання" від 28.12.2011 №50 та "Про обрання голови Корольовської районної ради міста Житомира VIІ скликання" від 06.11.2015 №1.

Щодо іншої запитуваної інформації вказує, що позивача було повідомлено про перенаправлення його запиту належним розпорядникам інформації.

Враховуючи вищевикладене, наголошує, що відповідачем у строк та в порядку, визначеному чинним законодавством було розглянуто звернення позивача та в межах своєї компетенції надано повну та достовірну інформацію, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. (а.с. 18-21).

У відповідності до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 звертався із запитом від 22 травня 2018 року до Корольовської районної ради міста Житомира про отримання публічної інформації, відповідно до змісту якого просив сповістити від якої партії стали депутатами та головою Корольовської районної ради: ОСОБА_2; ОСОБА_3.

Також просив додаткового надати наступну інформацію: засвідчені копії протоколів про обрання депутатами Корольовської районної ради ОСОБА_2 та ОСОБА_3; засвідчений витяг з рішення про обрання головою Корольовської районної ради м. Житомира ОСОБА_3

Вказаний запит було надіслано на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням 29 травня 2018 року. (а.с. 14)

Виконавчий комітет Корольовської районної ради міста Житомира листом вих. 25/Г-05/10-13 повідомив позивача, що його запит від 22.05.2018, який надійшов 31.05.2018, розглянуто. Зазначено, що голова районної у місті ради від партії не обирається, а відповідно до статті 55 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" голова районної, обласної, районної у місті (у разі її створення) ради обирається відповідною радою шляхом таємного голосування з числа її депутатів на строк повноважень ради. ОСОБА_3 обирався головою Корольовської районної ради м. Житомира VI скликання 28 грудня 2011 року та головою Корольовської районної ради м. Житомира VII скликання 06 листопада 2015 року. ОСОБА_3 став депутатом Корольовської районної ради м. Житомира VI та VII скликань від політичної партії Всеукраїнське об'єднання "Батьківщина".

Стосовно попереднього голови Корольовської районної ради м. Житомира VI скликання ОСОБА_2 щодо питання, від якої партії вона стала депутатом Корольовської районної ради м. Житомира IV, V, VI скликань та відносно надання копій протоколів про обрання її депутатом Корольовської районної ради м. Житомира IV, V, VI скликань надати інформацію немає можливості, оскільки це питання віднесено до повноважень районних виборчих комісій зазначених скликань, а тому відповідно до ч.3 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запит з цього приводу направлено за належністю до архівного відділу Житомирської міської ради.

Щодо надання копії протоколу про обрання депутатом Корольовської районної ради м. Житомира VI скликання ОСОБА_3 зазначено про відсутність такої можливості, оскільки це питання віднесено до повноважень районної виборчої комісії зазначеного скликання, а тому відповідно до ч.3 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запит з цього приводу було направлено за належністю відносно зазначеного протоколу до архівного відділу Житомирської міської ради.

Стосовно надання копії протоколу про обрання депутатом Корольовської районної ради м. Житомира VII скликання ОСОБА_3 повідомлено про відсутність такої можливості, оскільки це питання віднесено до повноважень Корольовської у місті Житомирі виборчої комісії Житомирської області, а тому відповідно до ч.3 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запит з цього приводу направлено за належністю до Корольовської районної у місті Житомирі виборчої комісії Житомирської області. (а.с. 22 та зворот)

На виконання запиту позивачу надано копії рішень Корольовської районної ради м. Житомира "Про обрання голови Корольовської районної ради м. Житомира VI скликання" від 28.12.2011 №50 та "Про обрання голови Корольовської районної ради м. Житомира VII скликання" від 06.11.2015 №1 щодо обрання головою Корольовської районної ради м. Житомира ОСОБА_3.

Відповідь на запит відповідач направив вих. 25/Г-05/10-13 разом із копіями рішень Корольовської районної ради м. Житомира "Про обрання голови Корольовської районної ради м. Житомира VI скликання" від 28.12.2011 №50 (а.с. 23) та "Про обрання голови Корольовської районної ради м. Житомира VII скликання" від 06.11.2015 №1 (а.с. 24) на адресу позивача, зазначену у запиті від 22.05.2018: АДРЕСА_1 та було отримано ОСОБА_1 11 червня 2018 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією поштового відправлення. (а.с. 39)

Відповідач листом вих. №3-5/207 від 06.06.2018 спрямував запит ОСОБА_1 від 22.05.2018 в частині надання копії протоколів про обрання депутатами Корольовської районної ради м. Житомира ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а також щодо питання від якої партії ОСОБА_2 стала депутатом Корольовської районної ради м. Житомира в порядку ч.3 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" за належністю до архівного відділу Житомирської міської ради. (а.с. 25)

Архівний відділ Житомирської міської ради листом вих. №01-39/157 від 11.06.2018 повідомило позивача, що у зв'язку з тим, що запитувані ОСОБА_1 відомості у відділі відсутні, запит позивача в частині надання засвідчених копій протоколів Житомирської міської виборчої комісії за 2002-2010 роки про обрання депутатами Корольовської районної ради ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в порядку ч.3 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" направлено за належністю до Державного архіву Житомирської області. (а.с. 27)

Відповідач листом вих. №10-13/208 від 06.06.2018 спрямував запит ОСОБА_1 від 22.05.2018 в частині надання копії протоколу про обрання депутатом Корольовської районної ради м. Житомира VII скликання ОСОБА_3 в порядку ч.3 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" за належністю до Корольовській районній у м. Житомирі виборчій комісії Житомирської області. (зворот а.с. 25)

Листом вих. №04 від 11.06.2018 Корольовська районна у м. Житомирі виборча комісія Житомирської області повідомила Корольовську районну раду м. Житомира та позивача, що надати протокол про брання депутатом Корольовської районної ради м. Житомира VII ОСОБА_3 немає можливості тому, що його передано до архівного відділу Житомирської міської ради. (а.с. 26)

Відповідач листом вих. №3-5/248 від 14.06.2018 запит позивача в частині надання копії протоколу про обрання депутатом Корольовської районної ради м. Житомира VII скликання ОСОБА_3 в порядку ч.3 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" направлено за належністю до архівного відділу Житомирської міської ради (зворот а.с. 27)

Відповідач листом вих. №25/Г-05/10-13 від 14.06.2018 повідомив позивача, що для надання копії протоколу про обрання депутатом Корольовської районної ради м. Житомира VII скликання ОСОБА_3 в порядку ч.3 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запит в цій частині направлено за належністю до архівного відділу Житомирської міської ради (зворот а.с. 26)

Архівний відділ Житомирської міської ради листом вих. №01-39/170 від 20.06.2018 на запит позивача направив копію постанови Корольовської районної у місті Житомирі виборчої комісії Житомирської області про результати виборів депутатів Корольовської районної ради міста Житомира від 30.10.2015. (а.с. 28)

Вказану поштову кореспонденцію було направлено на адресу позивача, зазначену у запиті від 22.05.2018, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією поштового відправлення. (а.с. 29)

Листом №Г/2047-1 від 23.07.2018 Державний архів Житомирської області надіслав позивачу архівний витяг з Протоколу Корольовської районної у місті Житомирі територіальної виборчої комісії про підсумки голосування і результатів виборів в багатомандатному виборчому окрузі депутатів Корольовської районної ради (а.с. 50 та зворот)

Листом №Г/2047-2 від 23.07.2018 Державний архів Житомирської області надіслав позивачу архівний витяг з Протоколу Корольовської районної у місті Житомирської ради в багатомандатному виборчому окрузі. (а.с. 49 та зворот)

Листом №Г/2047-3 від 23.07.2018 Державний архів Житомирської області повідомив позивача, що документи Корольовської районної у м. Житомирі територіальної виборчої комісії за 2002 рік на зберігання до Державного архіву Житомирської області не надходили. (а.с. 48)

Направлення вказаної кореспонденції підтверджується наявною у матеріалах справи копією відправки кореспонденції за липень 2018 року. (а.с. 51)

Листом №Г/2047-4 від 13.08.2018 Державний архів Житомирської області повідомив відповідача, що запит ОСОБА_1 розглянуто, запитувачу надано архівні витяги з документів Корольовської районної у м. Житомирі виборчої комісії на 4-ьох аркушах (а.с. 47)

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи дії відповідача на відповідність ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Статтею 34 Конституції України проголошено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року №2939-VІ (далі - Закон №2939-VІ).

Статтею 1 Закону №2939-VІ визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Положеннями пункту другого частини першої статті 5 Закону №2939-VІ встановлено, що доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно з ч.1 ст.6 Закону №2939-VІ інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Відповідно до положень статті 13 Закону №2939-VІ розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання. Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Частиною першою статті 20 Закону №2939-VІ визначено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Положеннями частини першої статті 22 Закону №2939-VІ встановлено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Згідно з ч.3 ст.22 Закону №2939-VІ розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Відповідно до ст.23 Закону №2939-VІ рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: відмову в задоволенні запиту на інформацію; відстрочку задоволення запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; невиконання розпорядниками обов'язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до змісту позовної заяви, позивач стверджує, що відповідач на його запити та звернення не реагує та протиправно не надає позивачу повну та достовірну інформацію. Зокрема, позивач стверджує, що жодної інформації ОСОБА_1 за результатами розгляду запиту від 22.05.2018 надано не було.

Суд не погоджується із вказаними доводами позивача та зазначає наступне.

Встановлено, що відповідач листом вих. 25/Г-05/10-13 повідомив позивача, що його запит від 22.05.2018 розглянутий, частково надана запитувана інформація. (а.с. 22)

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів суд зазначає, що відповідач належним чином розглянув запит ОСОБА_1 від 22.05.2018 та у межах своєї компетенції надав запитувану інформацію.

Відповідачем також правомірно в порядку ч.3 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" спрямовано за належністю запит позивача до належних розпорядників інформації з тих питань, що не входять до компетенції Виконавчого комітету Корольовської районної ради міста Житомира.

Суд також погоджується із доводами відповідача та зазначає, що Законом №2939-VІ не покладається на орган, який не є належним розпорядником інформації, обов'язок контролю за направленням та отриманням відповіді заявнику належним розпорядником інформації.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею п'ятою КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Вказаний висновок відповідає такому принципу права як правосуддя, який за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Суд звертає увагу, що доводи позивача в частині не надання ОСОБА_1 інформації на запит від 22.05.2018 не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів.

Позивачем також не наведено належного обґрунтування та не надано жодних доказів на підтвердження факту, що відповідь відповідача на запит ОСОБА_1 від 22.05.2018, що оформлена листом вих. 25/Г-05/10-13 призвела до реального порушення прав та законних інтересів позивача у сфері отримання доступу до публічної інформації.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем на виконання ч.2 ст.77 КАС України та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано доводи позивача щодо не надання Виконавчим комітетом Корольовської районної ради міста Житомира у межах своєї компетенції повної та достовірної інформації на запит ОСОБА_1 від 22.05.2018 та щодо наявності порушеного права позивача у сфері отримання доступу до публічної інформації, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню,

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 258-262 КАС України, суд,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1. РНОКПП НОМЕР_1) до Виконавчого комітету Корольовської районної ради міста Житомира (площа Польова, 8, Житомир, 10009. ) про визнання дій неправомірними, зобов'язання надати достовірну і повну інформацію на звернення від 22.05.2018 - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено: 31 серпня 2018 року.

Суддя О.Г. Попова