Справа № 820/3745/18
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2018-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2018 р. № 820/3745/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бабаєва А.І.

при секретарі судового засідання Боднар І.Ю.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Кезлі М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом Громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_4 до Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

15 травня 2018 року Громадянин Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_4 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області в якому з урахуванням уточнень, з підстав протиправності рішення, просить суд скасувати рішення Управління у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 25.06.2009 року викладене у формі висновку в частині скасування посвідки на постійне проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішення Управління у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 25.06.2009 року викладене у формі висновку в частині скасування посвідки на постійне проживання винесено, на думку позивача, без врахування приписів чинного законодавства.

Відповідач, Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області, проти позову заперечувало. В обґрунтування заперечень зазначило, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

В судове засідання представник позивача прибув, позов підтримав та просив його задовольнити.

В судове засідання представник відповідача прибув, проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 є громадянином Соціалістичної Республіки В'єтнам, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 у 1995 році прибув до України відповідно до Міжурядової Угоди "Про направлення і прийняття в'єтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємства і в організації СРСР". Працював на Харківському виробничому об'єднані "Красная нить" з 30.07.1987 року по 31.07.1991 року та залишився проживати в Україні.

Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківській області листом №Ч-19/6/6301-18/6301.81/1526.18 від 29.01.2018 року повідомило позивача про скасування дозволу на імміграцію.

25.06.2009 року Управлінням у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області затверджено висновок про скасування посвідки на постійне проживання в Україні громадянину ОСОБА_4, яким вирішено: 1) посвідку на постійне проживання в Україні на ім'я ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 скасувати.

Зі змісту вищевказаного рішення встановлено, що ОСОБА_4 було документовано посвідкою на постійне проживання відповідно до абз.4 п. 4 Прикінцевих положень Закону України "Про імміграцію".

У вказаному вище рішенні підставою для його прийняття було зазначено, що заяву позивача про отримання посвідки прийнято після закінчення терміну дії абз.4 п. 4 Прикінцевих положень Закону України "Про імміграцію".

Згідно з п. 4 розділу V Прикінцевих положень Закону України "Про імміграцію" №2491-ІІІ від 07.06.2001 року вважати такими, що мають дозвіл на імміграцію в Україну, зокрема, іноземців та осіб без громадянства, які прибули в Україну до 6 березня 1998 року за Угодою між Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам та Урядом СРСР про направлення і прийняття в'єтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємства і в організації СРСР від 2 квітня 1981 року, залишилися проживати в Україні і звернулися протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом із заявою про видачу їм посвідки на постійне проживання в Україні. Особам, зазначеним у пункті 4 Прикінцевих положень, посвідка на постійне проживання видається за їхніми заявами або заявами їх законних представників без оформлення дозволу на імміграцію. На них поширюється чинність статей 12 - 15 цього Закону.

Статтею 12 Закону України "Про імміграцію" (в редакції що діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення) передбачено, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Cуд зазначає, що при наданні посвідки на постійне місце проживання в Україні ОСОБА_4, Управління у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області керувалось абз. 4 п. 4 Прикінцевих положень Закону України "Про імміграцію". Відповідно проводило перевірку підстав залишення на постійне проживання на території України позивача та підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію не виявило та надало посвідку на постійне місце проживання в Україні ОСОБА_4.

Судом не встановлено, що з дати видання посвідки з'явилися обставини передбачені ст. 12 Закону України "Про імміграцію", які б тягли за собою скасування дозволу на імміграцію.

Доказів того, що посвідка на постійне проживання громадянину Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_4, видана Управлінням у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, є підробленою або отримана позивачкою у не передбаченому законом порядку, відповідачами не надано.

Між тим, доказів притягнення до відповідальності посадової особи, яка складала, затверджувала та видала посвідку на постійне проживання за прийняття безпідставного рішення не надано.

Суд зазначає, що відповідачем не надано доказів правомірності висновку Управління у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 25.06.2009 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення Управління у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 25.06.2009 року викладене у формі висновку в частині скасування посвідки на постійне проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 винесене всупереч приписів чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності прийнятого ним рішення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст. 255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_4 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області (, 61057, м. Харків, вул. Римарська, 24) про скасування рішення - задовольнити.

Скасувати рішення Управління у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 25.06.2009 року викладене у формі висновку в частині скасування посвідки на постійне проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Стягнути з Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області (, 61057, м. Харків, вул. Римарська, 24) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_4 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, АДРЕСА_1) сплачений судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.

Повний текст рішення складено 03.09.2018 року.