Справа № 205/2960/18
Суддя: Приходченко О. С.
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

18.06.2018 Єдиний унікальний номер 205/2960/18
Провадження № 2а/205/88/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку термінової справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП № 2 Бердянського відділу поліції капітана поліції ОСОБА_2, третя особа Бердянський відділ поліції ГУНП в Запорізькій області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 5 травня 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача інспектора СРПП № 2 Бердянського відділу поліції капітана поліції ОСОБА_2, третя особа Бердянський відділ поліції ГУНП в Запорізькій області про скасування постанови.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2018 року адміністративний позов залишено без руху, а позивачу запропоновано усунути недоліки з додержанням вимог п.п. 1, 2, 11 ч. 5 ст. 160, ч. 1 ст. 161 КАС України, з метою усунення яких 1 червня 2018 року позивачем було подано виправлений позов.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 6 червня 2018 року адміністративний позов було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження у справі в порядку термінової адміністративної справи.

Позивач у своєму позові посилався на те, що 30 квітня 2018 року постановою в справі про адміністративне правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень. Вважає вказану постанову необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП та винесеною з перевищенням компетенції субєкта владних повноважень. Позивач у своєму позові просив суд скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії НК № 834773 від 30 квітня 2018 року. У своїй заяві позивач просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач інспектор СРПП № 2 Бердянського відділу поліції капітан поліції ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи Бердянський відділ поліції ГУНП в Запорізькій області у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 квітня 2018 року інспектором СРПП № 2 Бердянського відділу поліції капітаном поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 було винесено постанову по справі про адміністративні правопорушення серії НК № 834773, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 2).

У постанові зазначено, що ОСОБА_1 30 квітня 2018 року об 11 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем Kia Sorento, держномер АЕ 13-14 ЕТ, здійснив зупинку транспортного засобу на перехресті пр. Праці та вул. Свободи у м. Бердянську, чим порушив п. 15.9.ґ ПДР України.

Зазначену постанову в справі про адміністративне правопорушення після її винесення було вручено позивачу як правопорушнику.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

На підставі ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 5 статті 77 КАС України передбачено, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

При складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності у відповідача існувало переконання про порушення позивачем ПДР України.

Пункт 1 статті 247 КУпАП визначає обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності наявність події і складу адміністративного правопорушення, а наявність такої події доводиться шляхом надання доказів.

Абзацом 4 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За таких обставин, достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п. 15.9.ґ ПДР України зупинка забороняється: на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду та Т-подіьних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 30 квітня 2018 року він рухався по вул. Свободи у м. Бердянську, на вимогу екіпажу патрульної поліції він зупинився на перехресті вул. Свободи та пр. Праці у м. Бердянську, після перевірки документів відносно нього було винесено спірну постанову. Зазначені доводи не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки при виконанні вимог екіпажу патрульної поліції про зупинку ОСОБА_3 повинен був дотримуватися Правил дорожнього руху України, і сама по собі така вимога не надає право учасникам дорожнього руху порушувати ПДР України.

Також не можуть бути підставою для скасування постанови посилання позивача на порушення інспектором патрульної поліції вимоги статей 245, 280 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не зазначено, в чому саме полягало порушення відповідачем зазначених норм права і в чому полягає перевищення інспектором своєї компетенції.

Крім того, слід зазначити, що відповідач є посадовою особою, який виконує повноваження, делеговані йому державою, при здійсненні своїх службових повноважень не має упередженості і наміру притягувати до адміністративної відповідальності осіб, які не скоюють відповідні адміністративні правопорушення, сумніви щодо його компетентності у суду відсутні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження, а тому у їх задоволенні позивачу слід відмовити у повному обсязі.

Позивач при поданні адміністративного позову до суду була звільнена від сплати судового збору, позовні вимоги задоволенню не підлягають, тому судовий збір у розмірі 704 гривень 80 коп слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 247, ст. 251, ч. 3 ст. 283 КУпАП, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», ст. ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований та проживає за адресою: 49000, АДРЕСА_1) у задоволенні позовних вимог до інспектора СРПП № 2 Бердянського відділу поліції капітана поліції ОСОБА_2 (місце знаходження: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Грецька, буд. 5), третя особа Бердянський відділ поліції ГУНП в Запорізькій області про скасування постанови відмовити.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя: О.С. Приходченко