Справа № 820/3705/18
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2018-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2018 р. Справа № 820/3705/18
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд визнати протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей"; скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум - про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оформлене пунктом 73 протоколу № 37 від 06.04.2018; зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25.12.2013 р., у зв`язку з встановленням йому другої групи інвалідності в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, та надіслати вказане рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 для видання наказу про виплату такої допомоги ОСОБА_1 ; зобов`язати Харківський обласний військовий комісаріат повторно направити документи ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги розпоряднику бюджетних коштів - Міністерству оборони України; зобов`язати МОУ подати звіт про виконання судового рішення протягом 45 днів з дня набрання ним чинності.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що предметом спору є призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності. Враховуючи, що йому встановлено інвалідність ІІ групи саме 29.12.2014, то право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення другої групи інвалідності він набув на дату встановлення інвалідності з 29.12.2014.

Ухвалою суду від 21.05.2018 відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачам надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачам, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на адміністративний позов, в якому він просив суд закрити провадження у справі.

Ухвалою суду від 03.09.2018 клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про закриття провадження в частині вимог залишено без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

ОСОБА_1 з 30.09. 1983 по 24.10.1985 проходив строкову військову службу, в тому числі приймав участь у бойових діях в складі діючої армії на території Республіки Афганістан з 26.12.1983 року по 24.10.1985 року в складі військової частини пп НОМЕР_1 . Нагороджений орденом Червоної Зірки. Вказані обставини підтверджуються військовим квитком, довідкою Жовтневого РВК м. Харкова, орденською книжкою.

Згідно свідоцтв про хворобу № 84 від 02.02.2000 та № 724 від 14.06.2000 - поранення отримане ОСОБА_1 при виконанні інтернаціонального обов`язку в ДРА. З цих підстав позивачу вперше встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серія МСЕ № 021650 від 05.07.2000.

З тих же підстав позивачу з 29.12.2014 встановлено другу групу інвалідності безстроково згідно довідка до акта огляду МСЕК серія 10ААБ № 204875.

У зв`язку з цим позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про призначення йому одноразової грошової допомоги з підстав встановлення другої групи інвалідності, на що отримав відмову, яка була оскаржена позивачем до суду.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 14.12.2017 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо неподання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей".

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», у зв`язку з встановленням йому другої групи інвалідності - за формою, встановленою Додатком 13 до «Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей», затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 року № 530.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 подати звіт про виконання судового рішення протягом 20 днів з дня набрання ним чинності.

Згідно витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 37 від 06.04.2018 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Відмова в призначенні допомоги вмотивована тим, що третю групу інвалідності позивачу встановлено з 05.07.2000, тобто до набуття чинності Законом № 33597-ІV від 4 квітня 2006 р. «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги. Отже на час встановлення інвалідності в 2000 році не існувало правової норми щодо виплати одноразової грошової допомоги. 29.12.2014 позивачу встановлено другу групу інвалідності. Згідно з ч. 4 ст.16-3 вказаного Закону - у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку з її змінами, що відбулись - не здійснюється.

Не погодившись із прийнятим рішенням про відмову в призначенні грошової допомоги, позивач звернувся до суду.

Здійснюючи перегляд оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень на відповідність критеріїв, встановлених ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує таке.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

20 грудня 1991 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII (далі - Закон № 2011-ХІІ), який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Визначення соціального захисту військовослужбовців міститься у статті 1 Закону № 2011-ХІІ, та означає діяльність (функція) держави, спрямовану на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до статті 1-2 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу встановлено третю групу інвалідності 05.07.2000, а з 29.12.2014 - другу групу інвалідності згідно довідки до акта огляду МСЕК серія 10 ААБ № 204875 від 29.12.2014.

За виплатою одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності позивач не звертався та протилежного відповідачами не доведено.

За вказаною виплатою, передбаченою ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", позивач звернувся лише після встановлення йому другої групи інвалідності.

Статтею 16 вказаного Закону в первинній редакції (на момент встановлення позивачу третьої групи інвалідності) передбачено, що військовослужбовці, а також військовозобов`язані, призвані на збори, підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню на випадок загибелі або смерті в розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня населення України на час загибелі або смерті, а також в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби (зборів), у розмірі, залежному від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті. Умови страхування і порядок виплат страхових сум військовослужбовцям і військовозобов`язаним, призваним на збори, та членам їх сімей встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Отже, дійсно на час встановлення позивачу третьої групи інвалідності в 2000 році не існувало правової норми щодо виплати одноразової грошової допомоги.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб" від 03 листопада 2006 № 328-V, який набрав чинності 01 січня 2007, статтю 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" викладено в новій редакції, зокрема, частиною другою цієї статті передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

З 01.01.2014 року Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовос лужбовців» було внесено зміни до ст.16, та доповнено статтями 16-1 - 16-4 Закон України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Отже, на день встановлення позивачу ІІ групи інвалідності (29.12.2014 року) діяли норми ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 (далі - Порядок № 975), якими було визначено виплату грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб для військовослужбовців строкової служби у випадку встановлення інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби (незалежно від дати звільнення з військової служби )

Так, пунктом 3 Порядку № 975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, моментом виникнення права на отримання та виплату одноразової грошової допомоги є дата первинного встановлення інвалідності певної групи.

Виходячи з системного аналізу положень статті 16 Закону № 2011-XII, Порядку № 975, право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням 1, 2 чи 3 групи інвалідності є самостійним, оскільки визнає різний розмір для кожної групи інвалідності та не ставиться у залежність від черговості їх призначення. Проте, при обрахунку її кінцевого розміру, законодавцем встановлено застереження, що в разі отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку з призначенням нижчої групи інвалідності, розмір за вищою групою інвалідності визначається з врахування раніше отриманих виплат.

Тому, застосування відповідачами положень останнього призводить до значного погіршення соціальних гарантій позивача, що є недопустимим та протиправним.

Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду наведеними у постанові від 26 червня 2016 року по справі № 750/5074/17.

Керуючись ч. 5ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи зазначене, суд вважає безпідставною правову позицію відповідачів про необхідність застосування до спірних правовідносин норм законодавства, що діяло на дату встановлення третьої групи інвалідності з урахуванням того, що позивачу первинно 29.12.2014 було встановлено другу групу інвалідності.

Оскільки позивачу вперше встановлено інвалідність ІІ групи саме 29.12.2012, то право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення другої групи інвалідності позивач набув на дату встановлення інвалідності з 29.12.2014.

Таким чином, враховуючи, що на час первинного встановлення позивачу інвалідності ІІ групи, право позивача на отримання оспорюваної грошової допомоги встановлено п. 4 ч. 2 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", суд дійшов висновку про безпідставність відмови відповідача у призначенні одноразової допомоги.

Крім того, пунктом 2 Порядку № 975 встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

- допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. №499, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. № 284 і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007р. №1331;

- допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно абз. 3 п. 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

З аналізу вищевказаних норм випливає, що пунктом 2 Порядку № 975 врегульовується питання виплати допомоги особам, які до набрання чинності цим Порядком мають право на отримання одноразової грошової допомоги. При цьому, право на отримання цієї допомоги визначається датою зазначеною у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Вказаний Порядок № 975 набув чинності з 24 січня 2014 року.

Враховуючи, що на час первинного встановлення позивачу інвалідності ІІІ групи у 2000 році чинним на той час законодавством не було передбачено право позивача на отримання одноразової допомоги, що визнається сторонами, то у позивача не виникло право на таку допомогу, а тому приписи пункту 2 вказаного Порядку на позивача не розповсюджуються.

Також суд зазначає, що приписами Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядком № 975 не передбачено обмеження щодо права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності через відсутність такого права на момент встановлення її первинно нижчої групи інвалідності.

Щодо підстав відмови у призначенні спірної допомоги через відсутність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановлення вищої групи інвалідності понад дворічний термін, суд враховує таке.

Згідно п. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 975, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Виходячи з системного аналізу вказаних вище норм, слід дійти висновку, що йде мова лише про врахування попередньо проведених виплати у зв`язку з встановленням вищої групи інвалідності, а не щодо права на виплату лише у разі встановлення вищої групи інвалідності протягом двох років.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016, № 1774-VIII внесено зміни до п. 4 ст. 16-3 вищенаведеного Закону та доповнено абзацом наступного змісту: "у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється".

Однак вказані зміни були внесені після встановлення позивачу інвалідності ІІ групи, а тому на вказані правовідносини не розповсюджуються.

Враховуючи зазначене, суд вважає протиправною відмову відповідача у призначенні допомоги з підстав відсутності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги через встановлення вищої групи інвалідності понад дворічний термін.

Зважаючи, що рішення комісією МО України приймається за результатом розгляду документів заявника, а такі документи позивача були повернуті Харківським обласним військовим комісаріатом разом з рішенням про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, суд вважає за необхідне з метою забезпечення своєчасного розгляду заяви позивача зобов`язати Харківський обласний військовий комісаріат повторно направити документи позивача щодо призначення одноразової грошової допомоги розпоряднику бюджетних коштів Міністерству оборони України.

Таким чином, в межах розгляду цієї справи судом встановлено порушення права позивача на виплату одноразової грошової допомоги суб`єктами владних повноважень - Харківським обласним військовим комісаріатом та Міністерством оборони України, які потребують судового захисту шляхом скасування оскаржуваного рішення та зобов`язання прийняти нове рішення, яким вирішити питання на користь позивача.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання МОУ подати звіт про виконання судового рішення протягом 45 днів з дня набрання ним чинності, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, а також приписи статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов`язковості судових рішень та відсутності об`єктивних обставин щодо мотивів невиконання судового рішення з боку відповідача, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Міністерства Оборони України (, адреса: 03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6), ІНФОРМАЦІЯ_1 (, адреса: 61052, м. Харків, вул. Коцарська, 56) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей".

Скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум - про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оформлене пунктом 73 протоколу № 37 від 06.04.2018 року.

Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25.12.2013 р., у зв`язку з встановленням йому другої групи інвалідності в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, та надіслати вказане рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 для видання наказу про виплату такої допомоги ОСОБА_1 .

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно направити документи ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги розпоряднику бюджетних коштів - Міністерству оборони України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.