Справа № 826/9781/18
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2018-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 вересня 2018 року № 826/9781/18

Суддя Окружного адміністративного суду м. Києва Шевченко Н.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просить зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України з м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 27.10.2017.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що його трудовий стаж складає 26 років і 6 місяців, а стаж, що дає право на пенсію за вислугу років складає 13 років 21 день згідно записів трудової книжки, з огляду на що, відмова органу Пенсійного фонду в призначенні пенсії є неправомірною. Також, позивач вважає, що займана ним з 03.11.1997 по 21.08.1999 посада чергового по станції 1 класу наявна у списку і повинна бути зарахована до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років.

20.07.2018 до суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшов відзив, у якому наголошено на тому, що спеціальний стаж позивача складає 11 років 03 місяці 02 дні, що не дає права на призначення пенсії за вислугу років, згідно п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з огляду на ту обставину, що посада чергового по станції 1 класу відсутня у списку і не може бути зарахована до спеціального стажу.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

Як убачається з матеріалів справи, позивач народився 27.10.1962, у 2017 році йому виповнилось 55 років. Особам, які на день набрання Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

20.12.2017 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за вислугу років, додавши документи, що підтверджується наявною у матеріалах справи розпискою спеціаліста Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві ОСОБА_2

30.05.2018 листом № 9900/03 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії, обгрунтовуючи тим, що згідно його трудової книжки та уточнюючої довідки від 01.11.2017 № ДНК 345/853, виданої Київською дирекцією залізничних перевезень, займана з 03.11.1997 по 21.08.1999 посада чергового по станції відсутня у списку і не може бути зарахована до спеціального стажу, що дає право на пенсію, провести зустрічну перевірку на підприємстві не було можливості, оскільки організація не надала документи для проведення перевірки. До спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років зараховані періоди з 11.05.1985 по 23.01.1989, з 14.02.1990 по 02.09.1997 роботи на посаді складача поїздів (згідно Списку). Спеціальний стаж складає 11 років 03 місяці 02 дні, що не дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Не погоджуючись з даним рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв'язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар'єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. (ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»)

Відповідно до приписів ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Згідно з п. 20 вказаного Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Постановою Кабінету Міністрів України № 583 від 12.10.1992 затверджено Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років.

Згідно записів трудової книжки та уточнюючої довідки № ДНК 345/853 від 01.11.2017, виданої Виробничим підрозділом Київської дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ОСОБА_1 працював з 11.05.1985 по 23.01.1989 та з 14.02.1990 по 02.09.1997 станції Київ - Петрівка 1 класу на посаді складача поїздів, яка передбачена Списком та відповідно до листа - відмови та відзиву на позовну заяву не заперечується відповідачем. Спеціальний стаж позивача за період, що не заперечується сторонами становить 11 років 03 місяці 02 дні.

Отже, спірним у даній справі є період роботи позивача з 03.11.1997 по 21.08.1999 на станції Київ - Петрівка 1 класу на посаді чергового по станції.

Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років містить абзац «Чергові по станціях позакласних і 1 класу, зайняті прийманням відправленням і пропусканням поїздів на дільницях магістральних залізниць з особливо інтенсивним рухом».

Необхідно зазначити, що черговий по станції - змінний працівник, який керує рухом поїздів на станції або в межах закріпленого району станції, забезпечує безпеку руху, виконання графіка руху і маневрової роботи відповідно до вимог, установлених Правилами технічної експлуатації залізниць, Інструкцією з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України; Інструкцією з сигналізації на залізницях України; технічно-розпорядчим актом і технологічним процесом роботи станції, оцінює становище на станції, приймає оптимальні рішення з організації руху поїздів і маневрової роботи з урахуванням ситуації, що склалася.

У разі відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, які установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Варто звернути увагу на уточнюючу довідку № ДНК 345/853 від 01.11.2017, що видана Виробничим підрозділом Київської дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» та у якій зазначено характер виконуваних робіт позивача: здійснював організацію перевезень вантажів і забезпечував безпеку руху поїздів на залізничному транспорті, був задіяний повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.

Суд звертає увагу на те, що у наявній в матеріалах справи довідці № ДНК 345/853 від 01.11.2017, виданої Виробничим підрозділом Київської дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» не зазначено даних про інтенсивність руху поїздів, з огляду на що не убачається за можливе встановити фактичні розміри руху поїздів на ділянці, на якій працював позивач, адже список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років містить прив'язку посади з роботою на магістральних залізницях з особливо інтенсивним рухом.

Згідно з розділом термінів, що застосовуються в правилах технічної експлуатації залізниць України затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 року № 411, передбачено, що інтенсивний рух поїздів - це розміри руху пасажирських та вантажних поїздів (у сумі) за графіком на двоколійних ділянках більше 50 пар і одноколійних - більше 24 пар на добу.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що період роботи позивача з 03.11.1997 по 21.08.1999 на станції Київ - Петрівка 1 класу на посаді чергового по станції не може бути зарахований до спеціального стажу, що дає право на пенсію, який надає право для призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки Списком передбачено тільки посада «чергового по станціях позакласних і 1 класу, зайняті прийманням відправленням і пропусканням поїздів на дільницях магістральних залізниць з особливо інтенсивним рухом», що не є тотожним з посадою позивача зазначеній у трудовій книжці та уточнюючій довідці «черговий по станції 1 класу» та ураховує певне навантаження руху (інтенсивність, величина якої є нерівномірна і в просторі, і в часі) та доказів якої на ділянці станції Київ-Петрівка суду не надано.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ураховуючи наведені обставини та здійснений аналіз норм чинного законодавства, суд вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, при відмові позивачу у зарахуванні спірного стажу роботи та відмові у призначенні пенсії за вислугу років, діяв на підставі, в межах і спосіб передбачені Конституцією України та законами України, з огляду на що, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 77, 90, 241 - 247, 255, 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити дії відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко