Справа № 1240/2413/18
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

04 вересня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 1240/2413/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши в порядку письмового спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

09 серпня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області (далі УПФУ в м.Сєвєродонецьку або відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради Луганської області, відповідно до якої позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу пенсії за віком з 01.05.2018 по день прийняття судового рішення;

- зобов'язати відповідача відновити виплату пенсії за віком позивачу та виплатити заборгованість починаючи з 01.05.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він є внутрішньо переміщеною особою, отримує пенсію за віком у порядку, встановленому постановою КМУ від 05.11.2014 № 637. У травні 2018 року нарахування належних позивачу пенсійних виплат було припинено, по теперішній час позивач не отримує належну йому пенсію.

07 червня 2018 року позивач зареєструвався у м.Сєвєродонецьку в якості внутрішньо - переміщеної особи за новим адресом та особисто звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплат, проте поновлення виплат не відбулось, у зв'язку з чим позивач 02.07.2018 звернувся до відповідача повторно з вимогою поновити виплату пенсії з моменту припинення та роз'яснити причини її зупинення.

Відповідач листом від 13.07.2018 №362/К-4 повідомив, що пенсійні виплати поновлено не буде через тривалу відсутність позивача за місцем проживання та скасування довідки внутрішньо переміщеної особи. Також, зазначено, що 12.06.2018 відмовлено в поновленні виплат з посиланням на те, що раніше скасована довідка внутрішньо переміщеної особи і те, що повторне призначення соціальних виплат можливе лише через шість місяців після їх припинення.

17.07.2018 позивач отримав відповідь на своє звернення до УПСЗН Сєвєродонецької міської ради №6453/07, згідної якої встановлено, що підставою скасування довідки стало подана особисто власником квартири до управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради заяви про відсутність позивача за місцем проживання.

На думку позивача, така позиція відповідача є незаконною та дискримінаційною, а його бездіяльність щодо невиплати позивачу пенсії протиправною та такою, що порушує право позивача на пенсійне забезпечення, віднесене Конституцією України до одного з найважливіших особистих прав людини.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 13.08.2018 позовну заяву ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, - залишено без руху.

Ухвалою суду від 16.08.2018 відкрито провадження у справі № 1240/2413/18 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від представника відповідача 29.08.2018 до суду надійшов відзив на позову заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

26.11.2014 позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області із заявою про взяття на облік. З 01.09.2014 ОСОБА_1 було взято на облік, пенсія позивачу виплачувалась по 30.04.2018.

З 01 травня 2018 року виплату пенсії позивачу було припинено, оскільки згідно витягу з протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 11.04.2018 №87 та від 12.06.2018 № 95, за наслідками розгляду подання про призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, вирішено соціальні виплати позивачу не призначати.?

Крім того, управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на ім'я ОСОБА_1 скасована, тому відповідачем правомірно було припинено виплату пенсії.

Щодо вимоги про поновлення нарахування та виплати пенсії з 01.05.2018 без зазначення кінцевої дати, відповідач зазначає, що покладення на майбутнє зобов'язань діючим законодавством не передбачено.

З огляду на вищенаведене, управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області вважає свої дії щодо припинення з 01.05.2018 виплати пенсії ОСОБА_1 правомірними, позовні вимоги необґрунтованими та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н.НОМЕР_2, зареєстрований в якості внутрішньо - переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до довідки від 07.06.2018 № НОМЕР_1, виданої управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради Луганської області (а.с.8-12).

Попередньої адресою реєстрації позивача, як внутрішньо - переміщеної особи, відповідно до довідки ВПО № 3844, яка скасована рішенням УПСЗН Сєвєродоненцької міської ради від 11.04.2018, була адреса: АДРЕСА_2 (а.с.17, 20).

26.11.2014 позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області із заявою про взяття на облік та з 01.09.2014 позивача було взято на облік відповідно до розпорядження від 25.12.2014 року №75167 (а.с.13, 43, 43 на звороті).

Пенсія позивачу виплачувалась по 30.04.2018, що підтверджується довідкою від №2314 (а.с.46).

Відповідно до розпорядження від 23.04.2018 виплата пенсії позивачу з 01 травня 2018 року була припинена на підставі витягу з протоколу № 87 від 11.04.2018 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (а.с.19, 44, 44 на звороті).

07 червня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення пенсійних виплат, проте пенсійні виплати позивачу призначено не було, відповідно до витягу з протоколу № 95 від 12.06.2018 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо - переміщеним особам (а.с.45, 45 на звороті).

02.07.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення пенсійних виплат та 23.07.2018 із заявою аналогічного змісту (а.с.14-15).

Відповідач листом від 13.07.2018 №362/К-4 на звернення позивача від 02.07.2018 повідомив, що ОСОБА_1 виплату пенсії з 01.05.2018 призупинено з урахуванням тривалої відсутності за місцем проживання та скасування довідки внутрішньо переміщеної особи рішенням УПСЗН Сєвєродоненцької міської ради від 11.04.2018 на підставі п.п.4 п.12 Порядку. За заявою від 07.06.2018 протоколом комісії №95 від 12.06.2018 позивачу відмовлено в поновленні виплати пенсії з посиланням на те, що повторне призначення соціальних виплат можливе лише через шість місяців після їх припинення (а.с.17).

Аналогічну за змістом відповідь від 03.08.2018 № 12180/02-21 надано позивачу на його звернення від 23.07.2018 (а.с.18).

17.07.2018 позивач отримав відповідь на своє звернення до управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради №6453/07, відповідно до якої зазначено, що на підставі ст.12 Закону України „Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" довідка внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 № 3844 була скасована, як особі, що не підтвердила місце фактичного проживання та свідомо подала недостовірні відомості (а.с.16, 20).

По суті спірних відносин суд зазначає наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є конституційним правом позивача.

З 22.11.2014 набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII, яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Зокрема, відповідно до статті 7 цього закону для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Тобто, за приписами наведеної норми умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ «Державний ощадний банк».

Пунктом 2 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 08.06.2016 року встановлено, що контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) шляхом відвідування не рідше ніж один раз на шість місяців фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сімї за формою, встановленою Мінсоцполітики.

Відповідно до підпункту 4 пункту 12 зазначеного Порядку соціальні виплати припиняються у разі скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

Згідно з частиною першою статті 47 Закону України «Про загальнообовязкове дерджавне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством, зокрема в інших випадках, передбачених частиною першою сттаті 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 (далі Закон № 1058).

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Ні воєнний, ні надзвичайний стан ні в Україні в цілому, ні на окремих територіях Луганської області на теперішній час не запроваджено.

Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров'я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

На теперішній час будь-які зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 щодо обмеження права осіб, які проживають на території, яка не контролюється органами державної влади, на отримання пенсійних виплат не вносилися.

Відповідно до постанови КМУ від 01.10.2014 № 509 пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати, протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

У відповідності до частини третьої статті 4 Закону № 1058, яка визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною першою статті 49 вказаного закону: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, положення цього Закону є пріоритетними в питаннях виплати пенсій.

Отже, правовим актом, яким, зокрема, визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон України № 1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом України № 1058-IV, можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону України № 1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст.49 Закону України № 1058-IV.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем прийнято розпорядження від 23.04.2018 щодо припинення виплати пенсії позивачу проте, не зазначено яка з обставин, визначених наведеною нормою Закону стала підставою для її припинення.

Посилання відповідача на положення постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 «Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» не заслуговують на увагу, оскільки постанова Кабінету Міністрів України є підзаконним нормативно-правовим актом.

Суд зауважує, що матерілами справи підтверджено, що позивачу виплата пенсії припинена відповідачем з 01.05.2018. Оскільки судом встановлено відсутніть підстав для припинення виплати пенсії позивачу, відповідно така виплата повинна бути поновлена з моменту її припинення, а саме з 01.05.2018.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права в частині визнання протиправною бездіяльності УПФУ в м.Сєвєродонецьку Луганської області суд зазначає наступне.

Під поняттям «дія» слід розуміти активну поведінку суб'єкта. Поняття «бездіяльність» передбачає пасивну поведінку, за якої суб'єкт утримується від вчинення дій, які він повинен вчинити.

В спірних правовідносинах відповідач допустив протиправні дії шляхом припинення виплати пенсії позивачу та прийняття відповідного розпорядження.

Також, суд вважає, що в даному випадку вчинення дій суб'єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб'єкту владних повноважень компетенції.

Здійснення дії є процесом реалізації наданих законом функцій суб'єкту владних повноважень. Самі по собі дії не тягнуть за собою настання будь-яких негативних наслідків для особи. На думку суду, правові наслідки для позивача тягне акт індивідуальної дії - розпорядження від 23.04.2018 про припинення виплати пенсії позивачу, а тому ефективним способом захисту порушеного права є саме визнання протиправним та скасування зазначеного розпорядження.

Відповідно до пункту 2-4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язати утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Оцінюючи розпорядження відповідача від 23.04.2018 про припинення виплати пенсії позивачу на відповідність критеріям зазначеним в частині 2 статті 2 КАС України, суд прийшов до висновку щодо неправомірності винесеного відповідачем розпорядження від 23.04.2018 про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 та відповідно необхідності зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області відновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1, виплативши заборгованість починаючи з 01.05.2018.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою суду від 16.08.2018 відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі 704,80 грн за подання до суду позовної заяви до управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії у адміністративній справі № 1240/2413/18 до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, судовий збір у сумі 704,80 грн підлягає стягненню з бюджетних асигнувань відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати розпорядження управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області від 23.04.2018 щодо припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_1.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області відновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 та виплатити заборгованість починаючи з 01.05.2018.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області (93404, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул.Шевченка, 9, ) судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень у сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок) до спеціального фонду Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок - 6001, код ЄДРПОУ - 37993783, код банку 899998, отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.Є. Петросян