Справа № 826/231/18
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2018-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 серпня 2018 року 16:05 № 826/231/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Вєкуа Н.Г. при секретарі судового засідання Багрій М.В., за участі: представників позивача - Савченка М.А., представника відповідача - Борозна М.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні технології безпеки ЛТД»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
про визнання не чинним та скасування податкового повідомлення-рішення та акту, -
На підставі ч. 1 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 02 серпня 2018 року проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення.

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасні технології безпеки ЛТД» (далі - позивач) з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач) в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 18.10.2017 № .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що контрагенти позивача були у відповідності до вимог чинного законодавства України зареєстрованими платниками податку на додану вартість; установчі документи контрагентів позивача не були визнані у судовому порядку недійсними, відсутні вироки суду стосовно посадових осіб контрагентів позивача, правовідносини відбувалися на підставі укладених договорів про надання послуг, належне виконання яких підтверджується актами виконаних робіт та податковими накладними, а сплата коштів - відповідними виписками банківського рахунку. Отримання вказаних послуг також підтверджується їх використанням у подальшій господарській діяльності, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим та протиправним.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначається, що відображенню у податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, а не та, зміст якої лише був відображений на первинних документах. Тому, така господарська операція спрямована лише на формування платником валових витрат та податкового кредиту у зв'язку із відображенням її змісту у первинних документах. Оскільки укладені договори позивача з ТОВ «Іствуд Груп» та ТОВ «Будімперія Груп» по ланцюгу постачання товару, робіт (послуг), не опосередковувались реальним виконанням операцій, які становлять його предмет, контролюючим органом зроблено висновок, що позивачем порушено вимоги Податкового законодавства України, у результаті чого занижено податок на додану вартість.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 січня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду у підготовчому провадженні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2018 року викликано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у якості свідків.

В судовому засіданні 02 серпня 2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову з таких підстав.

Судом встановлено, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві відповідно до пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України проведена позапланова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні Технології Безпеки ЛТД» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Іствуд Груп» з податку на додану вартість за серпень, жовтень, листопад, грудень 2015 року, березень, квітень, травень 2016 року, ТОВ «Будімперія Груп» з податку на додану вартість за грудень 2015 року, лютий 2016 року.

За результатами проведеної перевірки складено Акт «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні Технології Безпеки ЛТД» (код 39090552) з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Іствуд Груп» (код 39857923) з податку на додану вартість за серпень, жовтень, листопад, грудень 2015 року, березень, квітень, травень 2016 року, ТОВ «Будімперія Груп» (код 40048252) з податку на додану вартість за грудень 2015 року, лютий 2016 року» від 03.10.2017 № 419/26-15-14-01-05/39090552 (далі - Акт перевірки).

За висновками Акту перевірки встановлено порушення позивачем п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 109 311,00 грн.

Як вбачається зі змісту Акту перевірки, ГУ ДФС у м. Києві під час перевірки встановлено взаємовідносини між позивачем та ТОВ «Іствуд Груп», та ТОВ «Будімперія Груп».

Між позивачем та ТОВ «Іствуд Груп» укладено ряд договорів, а саме:

-договір купівлі-продажу № 6П/15 від 28.08.2015, згідно умов якого продавець (ТОВ «Іствуд Груп») зобов'язується передати товар у власність покупцеві (ТОВ «Сучасні Технології Безпеки ЛТД»), а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах Договору. Предметом договору відповідно до п. 2.1 Договору є меблі;

-договір купівлі-продажу № 17П/15 від 15.10.2015, відповідно до якого продавець (ТОВ «Іствуд Груп») зобов'язується передати товар у власність покупцеві (ТОВ «Сучасні Технології Безпеки ЛТД»), а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах Договору. Предметом договору відповідно до п. 2.1 Договору є обладнання та матеріали;

-договір купівлі-продажу № 19П/15 від 12.11.2015, відповідно до якого продавець (ТОВ «Іствуд Груп») зобов'язується передати товар у власність покупцеві (ТОВ «Сучасні Технології Безпеки ЛТД»), а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах Договору. Предметом договору відповідно до п. 2.1 Договору є меблі;

-договір купівлі-продажу № 22П/15 від 25.11.2015, відповідно до якого продавець (ТОВ «Іствуд Груп») зобов'язується передати товар у власність покупцеві (ТОВ «Сучасні Технології Безпеки ЛТД»), а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах Договору. Предметом договору відповідно до п. 2.1 Договору є обладнання та матеріали;

-договір купівлі-продажу № 29П/15 від 18.12.2015, відповідно до якого продавець (ТОВ «Іствуд Груп») зобов'язується передати товар у власність покупцеві (ТОВ «Сучасні Технології Безпеки ЛТД»), а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах Договору. Предметом договору відповідно до п. 2.1 Договору є обладнання та матеріали;

-договір купівлі-продажу № 35П/16 від 25.03.2016, відповідно до якого продавець (ТОВ «Іствуд Груп») зобов'язується передати товар у власність покупцеві (ТОВ «Сучасні Технології Безпеки ЛТД»), а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах Договору. Предметом договору відповідно до п. 2.1 Договору є обладнання та матеріали;

-договір купівлі-продажу № 37П/16 від 29.03.2016, відповідно до якого продавець (ТОВ «Іствуд Груп») зобов'язується передати товар у власність покупцеві (ТОВ «Сучасні Технології Безпеки ЛТД»), а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах Договору. Предметом договору відповідно до п. 2.1 Договору є обладнання та матеріали;

-договір купівлі-продажу № 62П/16 від 26.05.2016, відповідно до якого продавець (ТОВ «Іствуд Груп») зобов'язується передати товар у власність покупцеві (ТОВ «Сучасні Технології Безпеки ЛТД»), а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах Договору. Предметом договору відповідно до п. 2.1 Договору є обладнання та матеріали.

Згідно даних в Єдиному реєстрі податкових накладних встановлено, що ТОВ «Іствуд Груп» виписано на адресу позивача податкові накладні з відповідною номенклатурою товару.

В ході проведеного аналізу в ЄРПН, встановлено, що у вище вказаних податкових накладних, деякі товари виписані з кодом УКТЗЕД, проте, згідно даних АІС «Податковий блок», встановлено, що ТОВ «Іствуд Груп» зовнішньоекономічну діяльність не здійснює, та відсутні відкриті поточні рахунки в іноземній валюті.

Крім того, в ході проведеного аналізу в ЄРПН, за весь період діяльності ТОВ «Іствуд Груп», встановлено, що товари виписані з кодом УКТЗЕД не придбавались.

Як вбачається з наданих позивачем первинних бухгалтерських документів по взаємовідносинах з ТОВ «Іствуд Груп» за перевіряємий період, всі документи зі сторони контрагента позивача підписані керівником ОСОБА_3.

По ТОВ «Іствуд Груп» в АІС «Податковий блок» внесено облікову картку суб'єкта фіктивного підприємництва в рамках кримінального провадження № 0000117 від 29.07.2016 за ч. 3 ст. 212 Кримінального кодексу України, згідно з протоколом допиту директора та засновника ОСОБА_3 встановлено непричетність останньої до реєстрації та діяльності підприємства.

Щодо взаємовідносин позивача та ТОВ «Будімперія Груп» в акті перевірки зазначається наступне.

Між позивачем - «Замовник», в особі директора ОСОБА_5, що діє на підставі Статуту, з однієї сторони та ТОВ «Будімперія Груп» - «Виконавець», в особі директора ОСОБА_4, що діє на підставі Статуту, з другої сторони, укладено Договір на виконання робіт № 66-М/15 від 21.12.2015. За умовами вказаного договору виконавець зобов'язаний власними силами та засобами з використанням матеріалів замовника у визначений даним договором строк виконати монтажні роботи на об'єкті за адресою: Вінницька обл., Вінницький район, с. Вінницькі хутори, Немирівське шосе, буд. 84-А.

Між позивачем та ТОВ «Будімперія Груп» укладено договір купівлі-продажу № 68-П/15 від 25.12.2015, за умовами якого постачальник (ТОВ «Будімперія Груп») зобов'язується поставити і передати у власність покупцю (позивач), а покупець прийняти і своєчасно оплатити на умовах даного договору обладнання та матеріали, які надалі іменовані «Товар», асортимент якого, кількість і ціна вказуються у рахунках, видаткових накладних, що формують ринкову (звичайну) ціну, та є невід'ємними частинами даного договору.

Між позивачем - «Замовник», в особі директора ОСОБА_5, що діє на підставі Статуту, з однієї сторони та ТОВ «Будімперія Груп» - «Виконавець», в особі директора ОСОБА_4, що діє на підставі Статуту, з другої сторони, укладено Договір на виконання робіт № 70-М/15 від 25.12.2015. За умовами вказаного договору виконавець зобов'язаний власними силами та засобами з використанням матеріалів замовника у визначений даним договором строк виконати монтажні роботи на об'єкті за адресою: м. Київ, пров. Аскольдів, буд. 3-А.

Згідно даних в Єдиному реєстрі податкових накладних встановлено, що ТОВ «Будімперія Груп» виписано на адресу позивача податкові накладні з відповідною номенклатурою товару.

Як вбачається з наданих позивачем первинних бухгалтерських документів по взаємовідносинах з ТОВ «Будімперія Груп» за перевіряємий період, всі документи зі сторони контрагента позивача підписані керівником ОСОБА_4.

Крім того, до АІС «Податковий блок» внесено картку суб'єкта фіктивного підприємництва щодо ТОВ «Будімперія Груп», згідно з протоколом допиту ОСОБА_4, встановлено непричетність до реєстрації та ведення діяльності підприємства.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.10.2017 № , відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 136 640,00 грн., з них 109 312,00 грн. - за податковим зобов'язанням та 27 328,00 грн. - за штрафними санкціями.

У зв'язку із незгодою з висновками Акту перевірки та винесеним податковим повідомленням-рішенням від 18.10.2017 № , позивачем подано скаргу до Державної фіскальної служби України, за результатами розгляду якої позивачем отримано Рішення про результати розгляду скарги № 30142/6199-99-11-01-01-25 від 15.12.2017, у якому ДФС України залишило податкове повідомлення-рішення від 18.10.2017 № без змін, а скаргу без задоволення.

Незгода позивача із даним податковим повідомленням-рішенням зумовила його звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 67 Конституції України платники податків повинні сплачувати належні суми податків і зборів у встановлені законами терміни.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в інформаційному листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11, судам належить звертати особливу увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку. При цьому приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку. При цьому в обов'язковому порядку необхідно досліджувати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між ТОВ «Сучасні технології безпеки ЛТД» та ТОВ «Іствуд Груп», ТОВ «Сучасні технології безпеки ЛТД» та ТОВ «Будімперія Груп», мету придбання послуг, обставини використання придбаних послуг у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції (чи були платниками податку на додану вартість).

Суд враховує, що аналіз реальності господарської операції повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків, усіх первинних документів, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, - договори, акти виконаних робіт тощо та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати податковий кредит у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) та на підставі відповідних розрахункових, платіжних та інших документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно з п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Виходячи з вищенаведеного, відображенню в бухгалтерському обліку та податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, при наявності первинного документу, що підтверджує таку господарську операцію.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст. 1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення № 88), де первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення № 88, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

При цьому, наявність належним чином оформлених податкових накладних є обов'язковою, але не вичерпною обставиною для формування податкового кредиту. Зокрема, якщо наведені у договорах товари чи послуги фактично не поставлялися, то, відповідно, придбання таких товарів або послуг не відбулося, право на податковий кредит у такого платника податків не виникає, оскільки при цьому не дотримано обов'язкових умов для виникнення такого права на придбання товарів (послуг) з метою їх використання у господарській діяльності.

Як зазначено у листі Вищого адміністративного суду України від 20 липня 2010 року № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:

-неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

-відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

-облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

-здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку.

Як вже зазначалося, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Зміст господарської операції може встановлюватися з урахуванням змісту цивільно-правових чи господарсько-правових зобов'язань сторін, але не вичерпується останнім. Господарська операція може мати місце навіть за відсутності цивільно-правових чи господарсько-правових відносин між платниками податків.

Із наведеного можна зробити висновок про те, що господарські операції є самостійним поняттям, відмінним від правочинів або господарських зобов'язань. Наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто ті, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника податків.

Презумпція дійсності, притаманна цивільним правочинам, не може бути автоматично поширена на реальність господарських операцій.

Оскільки реальність вчинення господарських операцій між ТОВ «Сучасні технології безпеки ЛТД» та ТОВ «Іствуд Груп» (код 39857923) з податку на додану вартість за серпень, жовтень, листопад, грудень 2015 року, березень, квітень, травень 2016 року, між ТОВ «Сучасні технології безпеки ЛТД» та ТОВ «Будімперія Груп» (код 40048252) з податку на додану вартість за грудень 2015 року, лютий 2016 року - відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері, таким чином у ТОВ «Сучасні технології безпеки ЛТД» не було підстав для податкового обліку вказаних операцій.

Крім того, згідно з протоколом допиту свідка ОСОБА_3 від 06.01.2017 проведеного старшим слідчим СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС в м. Києві в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000117 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3, ст. 212 Кримінального кодексу України, встановлено непричетність ОСОБА_3 до ведення господарської діяльності підприємства ТОВ «Іствуд Груп».

ОСОБА_3, зазначила, що за пропозицією подруги ОСОБА_6 погодилась за подальшу грошову винагороду бути посадовою особою та засновником ТОВ «Іствуд Груп» без подальшого здійснення підприємницької діяльності з боку ОСОБА_3

У судовому засіданні 16 квітня 2018 року свідок ОСОБА_3, яка повідомлена про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, повідомила ту ж саму інформацію, що і на допиті у старшого слідчого СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС в м. Києві 06.01.2017. А саме, що вона не має ніякого відношення до підприємницької діяльності ТОВ «Іствуд Груп», ніяких договорів з контрагентами та первинних бухгалтерських документів не підписувала.

Також, як вбачається із протоколу допиту свідка ОСОБА_4 від 18.03.2016 проведеного старшим оперуповноваженим ОУ ДПІ у Голосіївському районі у ході розгляду матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000126 від 28.07.2015, ОСОБА_4 дізналась від працівників податкової міліції, що є засновником і директором ТОВ «Будімперія Груп» та повідомила, що реєстраційні, установчі та інші документи підприємства не формувала, нікого не це не уповноважувала, розрахункові рахунки у банківських установах не відкривала та ніколи не мала до них доступу та ніколи не мала наміру займатися підприємницькою діяльністю.

Так, у постановах Верховного Суду України від 17.11.2015 справа № 2а/3264/11/1070, від 12.09.2017 справа № 826/10933/14 було викладено правову позицію, згідно якої первинні документи, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими і підписаними звітними документами, що посвідчують факт придбання товарів, робіт або послуг, а тому віднесення сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним. При цьому також наведений наступний висновок: «статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального підтвердження її первинними документами».

Отже, сам факт того, що на момент розгляду справи щодо офіційних осіб контрагентів не було постановлено вироків, не може спростовувати достовірність їх пояснень відносно характеру укладених угод і фактичного здійснення за цими угодами операцій.

Податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема, й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг.

Крім того, 16 січня 2018 року Верховним Судом було прийняте рішення у справі № К/9901/1478/18 , яким суд зазначив, що всі первинні документи контрагента позивача є неналежними, оскільки ці документи підписані особою, яка в межах кримінальної справи повідомила, що ніякого відношення до вказаного підприємства не мала, фінансово-господарською діяльністю не займалась, адміністративно-розпорядчі функції керівника підприємства не виконувала.

23 січня 2018 року у справі № К/9901/436/18 Верховним Судом підтримано схожу позицію і зазначено, що хоча суд і погоджується з тим, що саме по собі порушення кримінальної справи не є беззаперечним доказом нереальності господарських правовідносин, але той факт, що в податкових накладних, прийнятих до обліку міститься прізвище особи, яка в рамках кримінального провадження повідомила про свою непричетність, підлягає врахуванню судом. А тому підписані цієї особою документи не можуть визнаватись належними.

Тобто згідно вказаних рішень вирок по ст. 205-1 Кримінального кодексу України щодо однієї особи - фіктивного суб'єкта господарювання - позбавляє права на податкову вигоду всіх його контрагентів незалежно від реальності чи нереальності господарських операцій. Проте навіть за відсутності вироку показання посадових осіб умовно фіктивного контрагента в кримінальному провадженні можуть бути доказами у адміністративній справі щодо права платника податків на податкову вигоду (податковий кредит і витрати).

Також, суд звертає увагу на те що, встановлено суттєві розбіжності між датами договорів з контрагентами та основним замовником, а саме:

-договір на виконання робіт № 66-М/15 укладено між позивачем як замовником та ТОВ «Будімперія Груп» як виконавцем 21 грудня 2015 року. За умовами вказаного договору виконавець зобов'язаний власними силами та засобами з використанням матеріалів замовника у визначений даним договором строк виконати монтажні роботи на об'єкті за адресою: Вінницька обл., Вінницький район, с. Вінницькі хутори, Немирівське шосе, буд. 84-А;

-а договір на виконання робіт № 25-12/15ДП між позивачем як виконавцем та ЗАТ «Інфузія» як замовником укладено 25 грудня 2015 року. За умовами вказаного договору виконавець зобов'язаний власними силами та засобами з використанням матеріалів замовника у визначений даним договором строк виконати монтажні роботи на об'єкті за адресою: Вінницька обл., Вінницький район, с. Вінницькі хутори, Немирівське шосе, буд. 84-А.

Крім того, згідно додатку № 1 до договору № 25-12/15ДП від 25.12.2015 «Протокол про погодження договірної ціни», позивач разом з замовником ЗАТ «Інфузія» погодили ціну договору, тоді як позивач не міг знати ціну договору № 66-М/15 від 21.12.2015, згідно з яким замовляв виконання робіт у ТОВ «Будімперія Груп».

Наведені у сукупності обставини та досліджені судом документальні докази, суд вважає достатніми для висновку про те, що господарські операції з постачання товару фактично не мали реального характеру, замовлення та виконання робіт оформлені лише документально та не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені укладеними договорами.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що наслідки порушення податкового законодавства застосовуються незалежно від того, чи визнані відповідні цивільні чи господарські зобов'язання недійсними, оскільки відповідальність за порушення норм податкового законодавства є самостійним видом юридичної відповідальності і застосовується незалежно від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності.

Як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11 встановлення факту недійсності, в тому числі нікчемності цивільно-правового правочину, який опосередковує відповідну господарську операцію, не є необхідною умовою для визначення контролюючим органом грошових зобов'язань платнику податків у разі якщо буде встановлено відсутність реального вчинення цієї господарської операції або відсутність зв'язку між такою операцією та господарською діяльністю платника податків.

В силу норми ч. 2 ст. 19 Конституції України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у зв'язку із відмовою у задоволенні позову не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 77-78, 139, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні технології безпеки ЛТД» (02660, м. Київ, вул. Старосільська, 15, буд. 1К, оф. 7, ) відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 20 серпня 2018 року.

Суддя Н.Г. Вєкуа