Справа № 826/9642/18
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2018-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 серпня 2018 року № 826/9642/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О., за участі секретаря судового засідання Яцеленко Ю.О., представника позивача Залізняк О.М. (довіреність від 08.08.2018 року №0-28-0.175-100/72-18), розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру
доВідділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
про визнання протиправними та скасування постанови №51134730 від 12.04.2018 року
ВСТАНОВИВ:

Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі також - позивач, боржник, Держгеокадастр) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі також - відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу на боржника: Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру в розмірі 5 100,00 грн. від 12.04.2018 року, винесену в межах виконавчого провадження №51134730 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко С.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.07.2018 року поновлено Держгеокадастру строк звернення до суду, відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду в судовому засіданні на 10.08.2018 року, зобов'язано відповідача подати до суду належним чином засвідчені копії виконавчого провадження ВП №51134730 та відзив відповідно до вимог статті 162 КАС України, який, з урахуванням вимог статей 269, 287 КАС України подати у строк до 30.07.2018 року.

Електронною поштою судом 08.08.2018 року отримано відзив відповідача на позовну заяву, проте, з технічних причин, не отримано матеріалів виконавчого провадження ВП №51134730, про які зазначено відповідачем у додатках до відзиву.

У судове засідання 10.08.2018 року прибув представник позивача. Належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, відповідно до матеріалів справи, відповідачем явку уповноваженого представника не забезпечено.

Представником позивача позов підтримано, в обґрунтування якого зазначено наступне.

Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко С. В. 12.04.2018 року винесено постанову про накладення штрафу на боржника, яким є позивач, в розмірі 5 100,00 грн. в межах виконавчого провадження № 51134730 під час виконання виконавчого листа № 821/3795/15-а від 29.04.2016 року, виданого Херсонським окружним адміністративним судом, яким зобов'язано Державне агентство земельних ресурсів України, правонаступником якого є Держгеокадастр (ухвала Херсонського окружного адміністративного суду по справі № 821/3795/15-а від 09.02.2017 про заміну сторони виконавчого провадження), з дотриманням порядку вивільнення працівників, передбаченого статтею 49-2 КЗпП України, вирішити питання щодо працевлаштування ОСОБА_4

Держгеокадастр вважає, що постанова від 12.04.2018 року про накладення штрафу є протиправною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєвим О.В. 19.05.2016 року відкрито виконавче провадження ВП №51134730 на підставі виконавчого листа №821/3795/15-а від 29.04.2016 року.

З метою виконання постанови Херсонського окружного адміністративного суду по справі № 821/3795/15-а уповноваженими особами Держгеокадастру здійснювалися активні дії протягом 2016 - 2017 року, ОСОБА_4 (стягувача за виконавчим листом) неодноразово запрошували для проходження конкурсу для зайняття вакантної посади для узгодження питання щодо працевлаштування, крім того, направлялися запрошення, проте, останній відмовлявся приймати такі запрошення, про що складено відповідні акти, які містяться у матеріалах виконавчого провадження.

Позивач вважає, що стягувач ОСОБА_4 свідомо вчинив перешкоду у виконанні Держгеокадастром рішення Херсонського окружного адміністративного суду по справі № 821/3795/15-а, оскільки працевлаштування стягувача на посаду державної служби передбачає проходження кандидатом конкурсу у порядку, встановленому Законом України «Про державну службу», з огляду на що, без волевиявлення стягувача, боржник не може забезпечити виконання судового рішення щодо працевлаштування.

На думку представника позивача, зазначені дії Держгеокадастру свідчать про вжиття всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів, спрямованих на виконання виконавчого листа № 821/3795/15-а від 29.04.2016, виданого Херсонським окружним адміністративним судом, про зобов'язання Держгеокадастру з дотриманням порядку вивільнення працівників, передбаченого статтею 492 КЗпП України, вирішити питання щодо працевлаштування ОСОБА_4, однак саме стягувачем, зазначено позивачем, чинились перешкоди належному виконанню рішення суду. В зв'язку з цим Держгеокадастр було позбавлено можливості виконати судове рішення.

У зв'язку з постійним перешкоджанням ОСОБА_4 Держгеокадастру у виконанні виконавчого листа № 821/3795/15-а від 29.04.2016 року позивачем до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подано заяву від 02.03.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Проте, це звернення залишено державним виконавцем без належної уваги.

05.03.2018 року Держгеокадастром до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було повторно подано заяву про повернення виконавчого документа стягувачу, з підстав, що останній перешкоджає боржнику виконати судове рішення.

Держгеокадастр вважає, що старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко С. В. 12.04.2018 року діяв протиправно, приймаючи постанову про накладення штрафу в межах виконавчого провадження № 51134730, незважаючи на долучені до матеріалів виконавчого провадження документи, що свідчать, на думку позивача, про наявність у боржника поважних причин невиконання судового рішення, та що підтверджують факти перешкоджання стягувачем виконанню судового рішення.

Судом повідомлено, що відзив відповідача ґрунтується на запереченнях проти позову з наступних підстав.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєвим О.В. 19.05.2016 року відкрито виконавче провадження ВП №51134730 на підставі виконавчого листа №821/3795/15-а від 29.04.2016 року та зобов'язано боржника виконати рішення протягом семи днів.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 19.01.2018 року по справі № 821/1834/17 визнано протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що полягає у не проведенні виконавчих дій у порядку та у строки, передбачені ЗУ "Про виконавче провадження", спрямованих на виконання рішення суду по справі №821/3795/15-а, зобов'язано відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вжити вичерпних процесуальних заходів, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" щодо виконання виконавчого листа № 821/3795/15-а, виданого Херсонським окружним адміністративним судом 29 квітня 2016 року, та відповідно до статті 382 КАС України судом зобов'язано Міністерство юстиції України у строк до 22 лютого 2018 року подати до Херсонського окружного адміністративного суду звіт про виконання даного судового рішення.

16.02.2018 року державним виконавцем з метою виконання рішення суду скеровано вимогу до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру виконати виконавчий лист від 29.04.2016 року у справі № 821/3795/15-а та у разі невиконання надати письмове пояснення за фактами невиконання даного рішення суду.

03.03.2018 року на адресу відділу надійшла ухвала Херсонського окружного адміністративного суду від 23.02.2018 року у справі № 821/3795/15-а, якою в задоволені заяви представника ОСОБА_4 про зміну способу виконання судового рішення та забезпечення позову в частині зміни способу виконання судового рішення відмовлено.

05.03.2018 року державним виконавцем надано звіт про виконання рішення суду до Херсонського окружного адміністративного суду.

10.03.2018 року на адресу відділу надійшла ухвала Херсонського окружного адміністративного суду від 03.03.2018 року у справі № 821/1834/17, якою встановлено новий строк подання звіту про виконання рішення суду.

22.03.2018 року на вимогу державного виконавця боржником надано відповідь від 05.03.2018 року № 5-28-0.17-2729/2-18, в якій зазначено, що Держгеокадастром подано заяву від 02.03.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу, на який не отримано належної відповіді про результати її розгляду, проте відділ про наявність поважних причин невиконання рішення суду не повідомлено.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», за невиконання рішення суду та вимоги державного виконавця, винесено постанову від 12.04.2018 року про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. у ВП №51134730 та зобов'язано виконати рішення протягом 10 робочих днів.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 17.04.2018 року у справі №821/1834/17 встановлено новий строк подання звіту та зобов'язано відділ надати звіт про виконання судового рішення до суду протягом 30 днів.

Оскільки станом на 01.06.2018 року боржником не подано документального підтвердження виконання рішення суду, а також не повідомлено про причини такого невиконання. 01.06.2018 року постановою державного виконавця накладено штраф на боржника у подвійному розмірі, закінчено виконавче провадження та скеровано повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення до Національної поліції у Херсонській області.

Отже, враховуючи те, що боржником без поважних причин не виконано рішення суду, постанову про накладення штрафу від 12.04.2018 року в рамках ВП №51134730 прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, тому відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні 10.08.2018 року позивачем заявлено клопотання про відкладення розгляду справи з підстав відсутності матеріалів виконавчого провадження ВП №51134730.

Заслухавши думку представника позивача судом ухвалено про відкладення судового засідання на 20.08.2018 року.

Через канцелярію суду 10.08.2018 року позивачем подано клопотання про доручення до матеріалів справи рішення Херсонського окружного адміністративного суду справі №826/1094/18.

Через канцелярію суду 13.08.2018 року відповідачем повторно подано відзив на позовну заяву та матеріали виконавчого провадження ВП №51134730.

У судове засідання 20.08.2018 року прибула представник позивача. Відповідачем, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку представника не забезпечено, заяв та клопотань не подано.

Позивачем долучено відповідь на відзив, в якій категорично не погоджується з твердженнями відповідача. Позивачем звернуто увагу суду на тому, що при розгляді справи 821/1834/17 за позовом ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, рішенням по якій було встановлено судовий контроль, відповідачем надано діаметрально протилежну оцінку діям позивача як боржника у виконавчому провадженні.

Так, в описовій частині рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 19.01.2018 року по справі № 821/1834/17 при висвітленні позиції відповідача зазначено: «Факт того, що державним виконавцем не накладався на боржника штраф за невиконання рішення суду пояснює тим, що законом (ст. 75 З У «Про виконавче провадження») передбачена обов'язкова умова застосування стягнення у вигляді штрафу - відсутність поважних причин такого невиконання. Натомість, відповідач вважає, що боржником - Державним агентством земельних ресурсів України, вживались заходи для виконання рішення суду №821/3795/15-а.

Відповідач вважає, що рішення у справі №821/3795/15-а має виконуватись в порядку ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції від 17.02.2017 р.) та повторно зазначає, що не застосовував до боржника стягнень у вигляді штрафу, через наявність в нього поважних причин, які унеможливлювали виконання судового рішення у справі ОСОБА_4 На підтвердження зазначеного, відповідач повторно посилається на вчинення боржником дій щодо виконання судового рішення - неодноразового намагання працевлаштувати ОСОБА_4».

Таким чином, Держгеокадастр дійшов висновку, що рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 19.01.2018 року по справі № 821/1834/17 встановлено, що відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України причини невиконання Держгеокадостром рішення у справі №821/3795/15-а щодо працевлаштування ОСОБА_4 визнавались поважними, в зв'язку з чим до Держгеокадастру не застосовувались штрафні санкції.

Заслухавши відповідь на відзив та пояснення по суті справи представника позивача, з метою виготовлення повного тексту рішення, відповідно до вимог статті 271 Кодексу адміністративного судочинства України судом оголошено перерву у судовому засіданні до 23.08.2018 року.

У судове засідання 23.08.2018 року прибула представник позивача. Відповідачем, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку представника не забезпечено, заяв та клопотань не подано.

Дослідивши матеріали справи, виконавчого провадження ВП №51134730 судом встановлено наступне.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєвим О.В. 19.05.2016 року відкрито виконавче провадження ВП №51134730 на підставі виконавчого листа №821/3795/15-а від 29.04.2016 року, якою встановлено боржнику строк до семи днів з моменту винесення постанови для самостійного виконання рішення суду.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєвим О.В. від 08.02.2017 року зупинено виконавчі дії.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 09.02.2017 року про заміну сторони у виконавчому провадженні змінено боржника у виконавчому провадження ВП №51134730 - Державне агентство земельних ресурсів України на його правонаступника - Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєвим О.В. від 06.03.2017 року виконавче провадження ВП №51134730 поновлено.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєвим О.В. від 06.03.2017 року замінено боржника у ВП №51134730.

02.03.2017 року позивачем подано заяву до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вх.№36385-0-33-17 від 03.03.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно частини четвертої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 19.01.2018 року по справі № 821/1834/17 визнано протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що полягає у не проведенні виконавчих дій у порядку та у строки, передбачені ЗУ "Про виконавче провадження", спрямованих на виконання рішення суду по справі №821/3795/15-а, зобов'язано відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вжити вичерпних процесуальних заходів, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" щодо виконання виконавчого листа № 821/3795/15-а, виданого Херсонським окружним адміністративним судом 29 квітня 2016 року та відповідно до статті 382 КАС України судом зобов'язано Міністерство юстиції України у строк до 22 лютого 2018 року подати до Херсонського окружного адміністративного суду звіт про виконання даного судового рішення.

До Херсонського окружного адміністративного суду 12.02.2018 року представником позивача подано заяву, яка, зокрема, містила вимогу про зміну способу виконання судового рішення.

16.02.2018 року державним виконавцем з метою виконання рішення суду скеровано вимогу до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру виконати виконавчий лист від 29.04.2016 року у справі № 821/3795/15-а протягом 10 робочих днів, у разі невиконання надати письмове пояснення за фактами невиконання даного рішення або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження. Крім того, попереджено про відповідальність у разі невиконання законних вимог державного виконавця.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 23.02.2018 року у справі № 821/3795/15-а в задоволені заяви представника ОСОБА_4 про зміну способу виконання судового рішення та забезпечення позову в частині зміни способу виконання судового рішення відмовлено.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 03.03.2018 року у справі № 821/1834/17, встановлено новий строк подання звіту про виконання рішення суду.

05.03.2018 року державним виконавцем надано звіт про виконання рішення суду до Херсонського окружного адміністративного суду, в якому повідомлено, що станом на 05.03.2018 року у відділі відсутні інформація про відповідь з Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на вимогу державного виконавця.

12.03.2018 року позивачем подано заяву (повторно) вх.№ 5-28-0.17-2876/2-18 про повернення виконавчого документа стягувану відповідно до пункту 4 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», в якій просить державного виконавця долучити до матеріалів виконавчого провадження № 51134730 копію доповідної записки від 16.08.2016 року, копію листа ГУ Держгеокадасгру у Херсонській області від 16.08.2016 року, копію акта від 17.08.2016 року, копію переліку вакантних посад станом на 18.08.2016 року, копію заяви ОСОБА_4 від 30.08.2016 року, копію акта від 08.09.2016 року, копію проекту мирової угоди, копію акта від 07.10.2016 року, копію переліку вакантних посад станом на 07.10.2016 року; винести постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі частини четвертої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»; про результати розгляду заяви про повернення виконавчого документа стягувачу повідомити Державну службу України з питань геодезії картографії та кадастру, у встановлений законом термін.

22.03.2018 року на вимогу державного виконавця боржником надано відповідь від 05.03.2018 року №5-28-0.17-2729/2-18 Держгеокадастром до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на виконання вимоги державного виконавця від 16.02.2018 року, подано заяву від 02.03.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», за невиконання рішення суду та вимоги державного виконавця, винесено постанову від 12.04.2018 року про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. у ВП №51134730 та зобов'язано виконати рішення протягом 10 робочих днів. У постанові, крім іншого, зазначено, що станом на 12.04.2018 року боржником не надано документальне підтвердження виконання рішення суду, а також не повідомлено про поважні причини такого невиконання.

Вважаючи постанову у ВП№51134730 від 12.04.2018 року про накладення штрафу протиправною, та такою, що порушує права та інтереси позивача, останній звернувся до суду.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та відповідь на відзив, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (із змінами і доповненнями) (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Пунктом 1 частиною першою статті 3 Закону відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною першою, пунктами 16, 18 частини третьої статті 18 Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Частиною четвертою статті 19 Закону передбачено, що сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Пунктом 6 частиною п'ятою статті 19 Закону встановлено, що боржник зобов'язаний надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Згідно з пунктом 4 частини першої, другої статті 37 Закону виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

Статтею 63 Закону встановлено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Відповідно до частин першої - третьої статті 63 Закону за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 75 Закону встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що оскаржувану постанову про накладення штрафу винесено у зв'язку із невиконанням боржником (у цій справі - позивачем) рішення Херсонського окружного адміністративного суду від по справі № 821/3795/15-а у встановлені державним виконавцем строки, а саме, не надано документального підтвердження виконання рішення суду, як і не повідомлено поважні причини такого невиконання, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження ВП №51134730.

Посилання позивача на те, що позивачем здійснювалися активні дії з метою виконання рішення суду та документи, які позивачем долучено до матеріалів виконавчого провадження не можуть бути розцінені судом в якості повідомлення державного виконавця про поважність причин невиконання судового рішення та вимог виконавця, оскільки, матеріали виконавчого провадження не містять доказів, а саме, заяви, в прохальній частині якої було б зазначено про прохання визнати поважність причин невиконання судового рішення та врахувати долучені документи на підтвердження перешкоджання стягувачем виконання судового рішення боржником або процесуальних документів, якими б державним виконавцем було визнано поважність причин не виконання судового рішення Держгеокадастром.

Щодо твердження позивача про те, що враховуючи порядок працевлаштування на державну службу, передбачений Законом України «Про державну службу», без волевиявлення стягувача, боржник не може забезпечити виконання зазначеного судового рішення щодо працевлаштування, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 31 Закону у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення відповідного рішення.

У разі якщо зміст виконавчого документа незрозумілий, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення його змісту.

Частиною третьою статті 33 Закону за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Отже, з аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що у разі потреби у роз'ясненні судового рішення або в разі потреби у зміні способу та порядку виконання судового рішення, сторона у справі може звернутися до суду, яким винесено це рішення із відповідною заявою.

З матеріалів виконавчого провадження та наданих пояснень у судових засіданнях, судом встановлено, що боржник (у цій справі - позивач) вищезазначених альтернативних дій, передбачених законодавством в разі ускладнення виконання рішення, не здійснював, зазначаючи, що це рішення може бути виконано лише в разі згоди стягувача ОСОБА_4 взяти участь у проведенні конкурсу, в порядку, встановленому Законом України «Про державну службу».

Однак, судом встановлено та підтверджено представником позивача, що заяви про роз'яснення судового рішення в частині його виконання або аргументованої заяви про зміну способу виконання такого рішення позивачем, як боржником у виконавчому провадженні, до відповідного суду не подано, що свідчить про не вчинення дій на виконання судового рішення, як суб'єктом владних повноважень, в належній мірі.

Так, виходячи з положень частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Частиною першою статті 6 Конвенції гарантовано право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

У справі "Горнсбі проти Греції" Європейським судом з прав людини в пункті 40 рішення зазначено, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (п. 68 рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції").

Європейський суд з прав людини в пункті 26 рішення у справі "Глоба проти України" відзначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (див., наприклад, рішення у справі "Бурдов проти Росії" (Burdov v. Russia), заява N 59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 6 березня 2003 року у справі "Ясюнієне проти Литви", заява N 41510/98, п. 27). Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (див. рішення від 7 червня 2005 року у справі "Фуклев проти України" (Fuklev v. Ukraine), заява N 71186/01, п. 84).

В пункті 27 рішення у справі "Глоба проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Конституційний Суд України також неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року N 11-рп/2012).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» зазначено, що судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні Дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання.

Отже, враховуючи, що позивачем належним чином не повідомлено державного виконавця про поважні причини невиконання рішення суду та вимог виконавця, суд дійшов висновку, що постанову про накладення штрафу на боржника Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру в розмірі 5 100,00 грн. від 12.04.2018, винесену в межах виконавчого провадження №51134730 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко С.В. винесено правомірно та в межах повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховується, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідним зазначити щодо твердження позивача, що у рішенні від 19.01.2018 року Херсонським окружним адміністративним судом у справі №821/1834/17 визнано причини невиконання позивачем рішення суду у справі 3821/3795/15-а поважними.

Із змісту цього рішення вбачається, що відповідачем у справі №821/1834/17, яким було Міністерство юстиції України, надано «позитивну оцінку діям, вчиненим боржником (Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру) по справі з метою виконання рішення суду. Так, у зазначених заявах по суті відповідач відносить такі дії до поважних причин, та на підставі вказаного висновку, не застосовує до боржника стягнення у вигляді штрафу. Таким чином, суд зазначає, що в разі визнання вчинених боржником дій достатніми для виконання виконавчого листа у справі №821/3795/15-а державний виконавець не був позбавлений можливості на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» винести постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Натомість, державним виконавцем протягом строку з 06 березня 2017 року по теперішній час не вчинялось жодних дій ані для фактичного виконання виконавчого листа по справі №821/3795/15-а, ані для його закінчення з підстав визнання достатніми дій боржника з його виконання. За таких обставин, суд вважає, що державним виконавцем не вчинялося дій, на виконання вимог статей 25, 75, 76 Закону №606-14, спрямованих на примусове виконання судового рішення про поновлення позивача на посаді, чим виявлено протиправну бездіяльність.».

Отже, з аналізу судового рішення слід дійти висновку, що надана відповідачем у справі №821/1834/17 позитивна оцінка діям боржника не свідчить про те, що рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 19.01.2018 року по справі №821/1834/17 визнано причини невиконання позивачем рішення суду у справі 3821/3795/15-а поважними, як і не свідчить про визнання державним виконавцем дій боржника поважними причинами невиконання судового рішення, про щоб свідчила відповідна постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав фактичного виконання виконавчого листа або з підстав визнання достатніми дій боржника з його виконання.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивач дійшов помилкового висновку що Херсонським окружним адміністративним судом у рішенні від 19.01.2018 року визнано поважними причини невиконання судового рішення від 05.04.2016 року.

Водночас, суд звертає увагу, що навіть після ухвалення судового рішення у справі №821/1834/17 державним виконавцем 16.02.2018 року скеровано вимогу до боржника з обов'язком повідомити про виконання рішення або, у разі невиконання судового рішення, надати пояснення за фактами невиконання даного рішення, на що позивачем у листі від 05.03.2018 року вх.№5.28-0.17-2729/2-18, замість прохання визнати причини невиконання судового рішення поважними, зазначено про те, що останнім направлено заяву про повернення виконавчого документу стягувачу, що свідчить про невиконання вимоги державного виконавця.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та враховуючи, що судом не виявлено порушень відповідачем вимог законодавства, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 11, 73 - 78, 90, 241- 246, 250, 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Позивач : Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (03151, м. Київ, вул.. Народного ополчення, 3, ).

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул.. Городецького, 13, код ЄДРПОУ 0001562).

Суддя Л.О. Маруліна