Справа № 826/14087/18
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

04 вересня 2018 року м. Київ № 826/14087/18

Суддя Окружного адміністративного суду м. Києва Шевченко Н.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Міхачова Вячеслава Анатолійовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо»,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій просить вжити заходів щодо забезпечення позову в вигляді заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо», Державному реєстратору Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Міхачову Вячеславу Анатолійовичу та будь-яким іншим особам, вчиняти будь-які дії пов'язані з відчуженням будь-яким методом, будинку що розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 278,2 кв.м., житловою площею 93,5 кв.м., що в цілому складається з житлового будинку літера А, сараю літера Б, убиральні літера В, альтанки літера Г, огорожі 1-5, вимощення, підпірної стінки, сараю літера Е, сараю літера Є, каналізаційної споруди та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташованої на території Старопетрівської сільської ради, с. Старі Петрівці, урочище саду, загальної площею 0,1506 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, яка належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_2 виданого Старопетрівською сільською радою Вишгородського району Київської області 20.11.1999 № 4125, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 228.

ОСОБА_1 у заяві повідомляє, що буде звертатись до суду з позовними вимогами, що стосуються захисту права власності, а саме, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірні будинок та земельну ділянку за ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», що прийняв Державний реєстратор Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Міхачов Вячеслав Анатолійович, та про зобов'язання державного реєстратора поновити запис про право власності на спірні будинок та земельну ділянку за ОСОБА_1

Спірним майном у даних правовідносинах є будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташованої на території Старопетрівської сільської ради, с. Старі Петрівці, урочище саду, загальної площею 0,1506 га, кадастровий номер: НОМЕР_1.

Також, заявником зазначено, що спірне майно належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину, та яке ним надано в іпотеку, проте, ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», без будь-яких правових підстав, в тому числі без наявності боргу, звернуло стягнення на майно заявника в позасудовому порядку шляхом реєстрації права власності на іпотечне майно за собою, при цьому, державний реєстратор здійснив реєстраційні дії без передбачених законодавством документів для такої реєстрації.

Наголошено на тому, що при реєстрації права власності на спірне майно за ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», державним реєстратором підставою для виникнення права власності визначив іпотечний договір та договори переведення боргу, що на думку заявника, суперечить п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.15 та яким визначено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотеко держателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з момент) отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі, чого при спірній реєстрації права власності не було надано.

Ураховуючи, що станом на дату подання заяви про забезпечення позову, в державному реєстрі речових прав на спірне нерухоме майно, власником зазначається ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», ОСОБА_1 вважає, що товариство може розпорядитися даним майном та відчужити його на користь інших осіб, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду, у зв'язку з чим, для можливості виконання рішення суду та для ефективного захисту права власності, необхідно забезпечити позов саме шляхом накладення заборони на відчуження спірного майна, для унеможливлення його незаконного відчуження.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Приписами п. 1 ст. 1 ст. 153 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Слід зазначити, що за своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із вищенаведеного випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи від 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов'язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов'язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв'язку з оскарженням адміністративного акту.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» (Заява № 11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Суд звертає увагу на те, що наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з'ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв'язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Таким чином, перевіривши зазначені в заяві позивача про забезпечення позову доводи на предмет їх відповідності вище викладеним нормам та з'ясованим судом обставинам, а також оцінивши докази, які уже містяться у матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви та про відсутність підстав для її задоволення, оскільки вимога про заборону Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо», Державному реєстратору Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Міхачову Вячеславу Анатолійовичу та будь-яким іншим особам, вчиняти будь - які дії пов'язані з відчуженням будь - яким методом, будинку що розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 278,2 кв.м., житловою площею 93,5 кв.м., що в цілому складається з житлового будинку літера А, сараю літера Б, убиральні літера В, альтанки літера Г, огорожі 1-5, вимощення, підпірної стінки, сараю літера Е, сараю літера Є, каналізаційної споруди та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташованої на території Старопетрівської сільської ради, с. Старі Петрівці, урочище саду, загальної площею 0,1506 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, яка належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_2 виданого Старопетрівською сільською радою Вишгородського району Київської області 20.11.1999 № 4125, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 228 є передчасною та без розгляду справи по суті з встановленням усіх фактичних обставин справи та дослідженням доказів, що мають значення для вирішення даної справи неможливо в даному випадку забезпечити позов.

У заяві про забезпечення позову позивачем не обґрунтовано існування реальної загрози відчуження спірного майна, а також, не наведено доказів намагань відповідача вчиняти дії щодо реалізації спірного майна.

Також, суд вважає за необхідне зазначити таке.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Публічно - правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. (абз. 2 п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України)

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно - правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Крім того, ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Таким чином, з наданих до заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви доказів суд не має змогу установити, що спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням суб'єктом владних повноважень публічно - владних управлінських функцій, в тому числі, делегованих, чи випливає виключно з правовідносин, пов'язаних з правом власності на об'єкт нерухомого майна, що у свою чергу може вплинути на неможливість розгляду даної справи за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на вищевикладене, підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

Керуючись статтями 150 - 154, 241, 243, 293 - 297 КАС України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України та може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені статтями 293 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко