Справа № 0540/5573/18-а
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2018 р. Справа№0540/5573/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шинкарьової І.В. розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Маріупольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення від 26 березня 2018 року та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

11 липня 2018 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Маріупольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення від 26 березня 2018 року про відмову у призначенні пенсії за вислугою років відповідно до пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зобовязання включити до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до по пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи на шахті «Фащівська» з 02 лютого 1981 року по 20 жовтня 1981 року.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що рішенням відповідача від 26 березня 2018 року йому відмовлено у призначенні пільгової пенсії за віком у зв'язку з не підтвердженням пільгового стажу роботи відповідними довідками. Вважає, що безпідставно пенсійним органом йому не зараховано період роботи на шахті «Фащівська» з 02 лютого 1981 року по 20 жовтня 1981 року, оскільки стаж підтверджений трудовою книжкою, а тому має достатньо стажу для призначення пенсії відповідно до вимог пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тому не погоджується з рішенням відповідача.

Ухвалою суду від 16 липня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін) (арк. справи 1-2).

08 серпня 2018 року відповідачем поданий відзив проти адміністративного позову, в якому відповідач зазначив, що позивач претендує на призначення пільгової пенсії, відповідно до пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зазначив, що до пільгового стажу не врахований стаж роботи на шахті «Фащівка» період з 02 лютого 1981 року по 20 жовтня 1981 року, оскільки позивачем не надані на підтвердження пільгового стажу відповідні довідки. На підставі чого, позивачу відмовлено у призначені пільгової пенсії. Просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

27 грудня 2017 року позивач звернуся до Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 16 розділу ХV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

До заяви про призначення пенсії позивачем були додані такі документи:

- заява на призначення пенсії від 27 грудня 2017 року;

- копія трудової книжки серія БТ-І №5163612;

- військовий квіток від 30 жовтня 1981 року;

- довідка ПрАТ «ММК імені Ілліча» від 28 грудня 2017 року № 12436 про підтвердження пільгового стажу;

- паспорт, індивідуальний податковий номер;

- заява про виплату пенсії від 21 грудня 2017 року.

Відповідачем за результатами розгляду заяви було прийнято рішення від 26 березня 2018 року про відмову у призначені пенсії, яким позивачу було відмовлено в призначенні пенсії, згідно до пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 16 розділу ХV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у зв'язку з ненаданням довідки про підтвердження стажу роботи на пільгових умовах в період з 02 лютого 1981 року по 20 жовтня 1981 року на шахті «Фащівка». На підставі чого, позивачу відмовлено у призначені пенсії за віком на пільгових умовах, у зв'язку з відсутністю пільгового стажу (арк. справи 21-23).

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 3 Конституції України, людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обовязком держави.

На підставі статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (із змінами та доповненнями) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом ОСОБА_2 України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають: а) робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом ОСОБА_2 України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних карєрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи:

для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі;

для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

Відповідно до частини 6 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», при призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Відповідно до статті 48 КЗпП України, статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 12 серпня 1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Також, згідно пункту 1 зазначеного Порядку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктом 38 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії згідно Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 25 листопада 2005 року за № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, організацій незалежно від форм власності до оформлення документів та перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.12.2005 № 1451/11731, передбачено, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Аналогічна норма міститься в роз'ясненні Міністерства юстиції України від 22 липня 2011 року «Про порядок застосування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».

Так, відповідно до записів трудової книжки позивача БТ-І № 3932664 від 06 серпня 1979 року (арк. справи 16-19) позивач працював:

- запис № 1: 29 серпня 1980 рік прийнятий до Виробничого обєднання шахта «Фащівська» гірником;

- запис № 2: 02 лютого 1981 рік переведений електрослюсарем із зайнятий з повним робочим днем під землею;

- запис № 3: 20 жовтня 1981 рік звільнений у зв'язку з призивом до лав Радянської армії (арк. справи 16).

Проте, як вбачається з копії трудової книжки (арк. справи 16), період роботи з 29 серпня 1980 рік по 20 жовтня 1981 рік завірений підписом інспектором відділу кадрів та відповідною печаткою підприємства, що відповідає пункту 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджений наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року.

Пункт 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого 18 листопада 2005 наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 передбачає, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період роботи, а у разі відсутності в трудовій книжці таких відомостей уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено Постановою КМУ від 12.08.1993 № 637.

Таким чином, лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Тому збирання уточнюючих довідок повинно здійснюватись лише у випадках неправильного, неповного або нечіткого заповнення трудової книжки, що робить незрозумілим зроблений запис.

Записи трудової книжки ОСОБА_1 виконані чітко, зрозуміло та в повному обсязі, містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені, тому надання позивачем довідок на підтвердження пільгового стажу не має бути обов'язковою умовою для такого підтвердження.

Таким чином, посилання відповідача з приводу того, що для підтвердження пільгового стажу надані довідки на підтвердження стажу на шахті «Фащівська», передбачених пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого Постановою КМУ № 637 від 12.08.1993 р., суд не бере до уваги, оскільки робота позивача у спірний період: з 02 лютого 1981 року по 20 жовтня 1981 року, підтверджується записами у трудовій книжці.

З огляду на зазначену норму, суд зазначає, що спірне рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу було прийнято не обґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Проте, стосовно вимоги позивача щодо зобов'язання зарахування та включення до стажу роботи, що дає право позивачу на пільгову пенсію відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, оскільки вказані повноваження відносяться до дискреційних повноважень суб'єкта владних повноважень.

Так, дискреційне повноваження суб'єкта владних повноважень може полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.

Дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою. Для позначення дискреційного повноваження законодавець використовує, зокрема, терміни «може», «має право», «за власної ініціативи», «дбає», «забезпечує», «веде діяльність», «встановлює», «визначає», «на свій розсуд». Однак наявність такого терміну у законі не свідчить автоматично про наявність у суб'єкта владних повноважень дискреційного повноваження.

При реалізації дискреційного повноваження суб'єкт владних повноважень зобов'язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.

Комітетом ОСОБА_2 ОСОБА_3 розроблено принципи здійснення дискреційних повноважень, а саме - мета дискреційного повноваження; об'єктивність та неупередженість; рівність перед законом; пропорційність; розумний час; застосування вказівок; відкритість вказівок; відступ від вказівок; характер контролю; утримання правоохоронного органу від дій; повноваження контрольних органів щодо отримання інформації тощо. Ці принципи з огляду на членство України у ОСОБА_3 зобов'язані повною мірою дотримуватися також і вітчизняні суб'єкти публічної адміністрації.

З огляду на вищевказане, суд зазначає, що вказані позовні вимоги є дискреційним повноваженням.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Враховуючи наведене, суд вважає, що для повного захисту порушених прав позивача необхідно зобовязати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 26 березня 2018 року (дати звернення) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 16 розділу ХV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановлених обставин у справі.

При цьому, суд не обраховує дійсний пільговий стаж роботи позивача, що виключає можливість зобовязання відповідача призначити позивачеві пільгову пенсію.

Так, відповідно до абзацу 2 частин четвертої статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобовязує субєкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до пункту 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення від 29 січня 2018 року про відмову в призначенні пенсії підлягають задоволенню.

Згідно частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при предявленні адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн., що підтверджується наявною в матеріалах адміністративної справи квитанцією про сплату 704,80 від 27 червня 2018 року.

Тому, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають пропорційному стягненню, а саме, на користь позивача необхідно стягнути у розмірі 352,40 грн., за рахунок бюджетних асигнувань з Маріупольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 250, 256, 258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Маріупольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення від 26 березня 2018 року № 39 про відмову у призначенні пенсії за вислугою років відповідно до пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зобовязання включити до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії у відповідно до по пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи на шахті «Фащівська» з 02 лютого 1981 року по 20 жовтня 1981 року, - задовольнити частково.

Рішення Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області від 26 березня 2018 року № 39 про відмову у призначенні пенсії за вислугою років відповідно до пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - визнати протиправним та скасувати.

Зобовязати Маріупольське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву позивача від 26 березня 2018 року про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 16 розділу ХV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановлених обставин у справі щодо зарахування пільгового стажу на шахті «Фащівська» на посаді електрослюсаря з повним робочим днем під землею період роботи з 02 лютого 1981 року по 20 жовтня 1981 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (вул. Зелінського, буд. 27 а, м. Маріуполь Донецька область, ) судовий збір у розмірі 352,40 грн. (триста пятдесят дві гривні 40 копійок) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складений та підписаний 05 вересня 2018 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Шинкарьова І.В.