Справа № 826/8495/17
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2018-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 серпня 2018 року № 826/8495/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоінвест Трейдінг» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 26 квітня 2017 року № Ю-5 №,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергоінвест Трейдінг» (далі ТОВ «ЕнергоінвестТрейдінг») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі відповідач) про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 26 квітня 2017 року № Ю-5 № на суму 45 236, 14 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що не погоджується з висновком акту перевірки від 10.04.2017 №734/28-10-14-01/389-15177, а також прийнятоюОфісом великих платників податків Державної фіскальної службивимогою про сплату боргу (недоїмки) від 26.04.2017 № , вважає її повністю необґрунтованою та такою, що прийнята із грубим порушенням вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених в письмових поясненнях, що долучені до матеріалів справи.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні 04.09.2017 судом, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження, тому на підставі ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесені зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, які набрали чинності 15 грудня 2017 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Приписами п. 10 ч. 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач відповідно до положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" є платником єдиного внеску.

Як встановлено з матеріалів справи, Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп. 75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1 ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України, плану -графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання та відповідно до наказів від 11.01.2017р. №20 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки», від 10.03.2017 №457 «Про продовження терміну проведення документальної планової виїзної перевірки» проведена планова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоінвест Трейдінг» з питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 26.09.2016 року по 30.09.2016 року, за результатами якої складено акт №734/28-10-14-01/38915177 від 10.04.2017р.

В ході проведення перевірки встановлено порушення пп. 134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, в результаті чого в періоді, що перевірявся, встановлено завищення єдиного внеску на суму 49 301, 37 грн., в тому числі по звітних періодах:, а саме: 2014 рік - 10168, 74 грн. (33,2 %) та 612,57 грн. (2,0%):

· липень - 3249, 80 грн. (33,2 %) та 195,77 грн. (2,0%);

· серпень - 3249, 80 грн. (33,2 %) та 195,77 грн. (2,0%);

· вересень 3144, 98 грн. (33,2 %) та 189,46 грн. (2,0%);

· жовтень 524,16 грн. (33,2 %) та 31,57 грн. (2,0%);

2015 рік - 38520, 06 грн. (37,26%):

· січень - 5983,36 грн. (37,26%);

· лютий - 8532,69 грн. (37,26%),

· березень - 14306,50 (37,26%);

· квітень - 9697, 51 грн. (37,26%)

та зменшено єдиний внесок за період, що перевірявся на суму 4065,23 грн., в тому числі по звітним періодах: червень 2014р. - 3834,26 грн. (33,2%) та 230,97 грн. (2,0%).

На підставі чого винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки)26.04.2017 року № Ю-5 № на суму 45236 грн. 14 коп.

Не погоджуючись з прийнятою вимогою відповідача позивачем подано скаргу до Державної фіскальної служби України від 11.05.2017 року №11/05-3.

Рішенням ДФС України від 01.06.2017 №11946/6/99-99-11-02-02-25 залишено без змін вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 26.04.2017№Ю-5 №, скаргу позивача без задоволення.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України, об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Порядок нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначений Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі по тексту - Закон).

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.6 ч.1 Закону недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 8 статті 9 Закону передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону визначено, що недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

На виконання вимог п. 3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України, 07.05.2015 №508/26953 (далі - Інструкція) органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Як вбачається із акту перевірки, встановлено заниження суми допомоги по тимчасовій непрацездатності на суму 19 079, 76 грн., а саме підприємством в звіті за червень відображено загальну суму допомоги по тимчасовій непрацездатності у сумі 39 785, 76 грн., на яку нараховується та з якої утримується єдиний внесок у сумі 20 706,00 грн., тобто позивачем за червень завищено суму допомоги по тимчасовій непрацездатності на 11 548, 96 грн.

Згідно зі звітів за липень, серпень, вересень та жовтень 2014 рік позивачем не відображено суму допомоги по тимчасовій непрацездатності, тобто занижено суму допомоги по тимчасовій непрацездатності в липні - на 9788, 56 грн., серпні - 9788, 56 грн., вересні - на 9472, 80 грн., жовтні - на 1578, 80 грн. У звіті за січень, лютий, березень та квітень 2015 року підприємство проводило нарахування єдиного внеску на суми заробітної плати без врахування коефіцієнта, за ставкою 37,26 %. За травень 2015 року в гр. 7.1.9, підприємство самостійно зменшило єдиний внесок на суму 38 520,06 грн. без заповнення змісту помилки в звіті.

Проте, суд не погоджується з такими висновками відповідача з наступних причин.

Судом встановлено, що відповідно до даних бухгалтерського обліку та первинних документів позивачем у червні 2014 року була нарахована допомога по вагітності та пологам за період з 02 червня 2014 року по 05 жовтня 2014 року в розмірі 39 785, 76 грн. Також у червні 2014 року проведено оподаткування допомоги єдиним соціальним внеском в повному обсязі, а саме нараховано ЄСВ за ставкою 33,2 % - 13 208, 87 грн. та утримано ЄСВ за ставкою 2% - 795, 72 грн., що відображено на рахунках бухгалтерського обліку 663 за період з 30.06.2014 по 30.09.2016 в сумі 39 785, 76 грн. та 651 за період з 30.06.2014 по 30.09.2016 в сумі 39 785, 76 грн.

На підтвердження нарахування ЄСВ в повному обсязі та своєчасна сплата в повному розмірі 14 004, 59 грн. виписано платіжне доручення №382, 383, 384 від 14.07.2014 р., довідка №26 від 30.06.2014 р.

Як вбачається із пояснень позивача під час формування звітності по ЄСВ за червень 2014 р. у таблиці 6 Звіту сума допомоги відображена з кодом застрахованої особи « 42» загальною сумою за звітний період без розбиття по місяцях, на який приходиться період лікарняного.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 1 Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює двадцяти п'яти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок (тобто за червень 2014 року - 20 706 грн.)

Щодо застосування понижуючого коефіцієнту за 2015 рік, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.8 вищезазначеного Закону для платників єдиного внеску застосовується з понижуючим коефіцієнтом, якщо платником виконуються одночасно такі умови:

а) база нарахування ЄСВ в розрахунку на одну застраховану особу в звітному місяці збільшилась на 20 і більше відсотків порівняно з середньомісячною базою нарахування єдиного внеску платника за 2014 рік в розрахунку на одну застраховану особу. Тобто, позивачем дотримано цю умову, адже заробітна плата протягом січня-травня 2015 року зросла з 21 % до 52%;

б) після застосування коефіцієнта середній платіж на одну застраховану особу в звітному місяці складе менше ніж середньомісячний платіж на одну застраховану особу платник за 2014 рік. Ця умова товариством дотримана, адже середньомісячний платіж по ЄСВ на одну особу збільшився з 3623,10 у 2014 році до 3637,30 у 2015 році на 14,20 грн.;

в) кількість застрахованих осіб у звітному місяці, яким нараховані виплати не перевищує 200 відсотків середньомісячної кількості застрахованих осіб платника за 2014 рік. Ця умова не застосовується до платників єдиного внеску, відповідно до ст.4 Закону.

В зв'язку з прийняттям нового Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, який вступив в силу 30.04.2015 року, було затверджено Додаток 4 за новою формою, до якого було внесено пункт 17 щодо інформації про застосування коефіцієнту.

Тобто, до травня 2015 року, зазначеного пункту у звітності не було і через відсутність законодавчо встановленої нової форми звітності, тому позивачем відображено різницю наростаючим підсумком у Рядку 7 Звіту про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за травень 2015 року.

Виходячи з вищевикладеного, позивач від незалежних обставин не мав можливості зазначити у звітах за січень-квітень 2015 року застосування понижуючого коефіцієнту.

Зазначені факти підтверджуються:

Оборотньо - сальдовою відомістю по рахунку 651 за січень - травень 2015 рік, в якій зазначено, що у позивача є предоплата до бюджету з ЄСВ у розмірі 5 637,54 грн.

На підтвердження нарахування ЄСВ за 2015 рік підтверджується платіжними дорученнями №5 від 15.01.2015р., №55 від 30.01.2015р., №82 від 16.02.2015р., №99 від 02.03.2015р., №167 від 31.03.2015р., №133 від 16.03.2015р., №120 від 10.03.2015р., №179 від 0604.2015р., №186 від 10.04.2015р., №189 від 15.04.2015р., №197 від 15.04.2015р., №202 від 30.04.2015р., №213 від 15.05.2015р., №219 від 29.05.2015р.

Аналогічна позиція відносно спорів про скасування вимог про недоїмку зазначено в ухвалі Львівського апеляційного адміністративного суду України від 24.10.2016р., в якій зазначено, що позивач від незалежних від нього обставин не мав можливості зазначити у звіті за березень та квітень 2015 року застосування понижуючого коефіцієнту.

Враховуючи сукупність встановлених вище обставин справи, суд дійшов висновку, що позивачем сплачено єдиний внесок з врахуванням понижуючого коефіцієнта. Технічна помилка, допущена у звітах не є правопорушенням у розумінні ст.. 25 Закону №2464 - VI, оскільки визначена позивачем сума грошового зобов'язання перерахована до бюджету у визначений Законом строк та у повному обсязі.

З аналізу матеріалів справи та норм права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 77-78, 139, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоінвест Трейдінг" (03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 34А, ) задовольнити повністю.

2. Скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 26 квітня 2017 року №Ю-5 № на суму 45 236, 14 грн.

3. Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоінвест Трейдінг» (03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 34А, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот гривень) 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11 Г, ).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги).

Суддя Н.Г. Вєкуа