Справа № 541/1477/18
Суддя: Андрущенко-Луценко С. В.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/1477/18
Номер провадження 2-а/541/51/2018
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 серпня 2018 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді - Андрущенко-Луценко С.В.,

при секретарі - Калініченко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора ВРОМ ДТП УПП в Полтавській області Кущій Володимира Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

13.07.2018 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до старшого інспектора відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП в Полтавській області ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії НК №757819 від 05 липня 2018 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 зазначив, що 27 червня 2018 року близько 9 год. 30 хв. він керував автомобілем на автодорозі Київ-Харкі-Довжанський транспортним засобом OPEL ASTRA номерний знак НОМЕР_1, був зупинений працівниками поліції і його було повідомлено про вчинення ним адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 121 ч.6, 126 ч.1 КУпАП, незважаючи на заперечення ним своєї вини у вчиненні вище згаданих адміністративних правопорушень. Протоколи про адміністративні правопорушення відносно нього не складалися. В подальшому, у його відсутності відносно нього було винесено постанову про адміністративне правопорушення передбачене ст.ст. 121 ч.6, 126 ч.1 КУпАП , а саме: за те, що він не перереєстрував транспортний засіб в звязку з встановленням ГБО та не предявив працівнику поліції поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів . Він дійсно не надав такого поліса працівнику поліції, оскільки ст. 121 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено виключний перелік підстав за яких працівник поліції вправі вимагати предявлення полісу. В розглядуваному випадку такі підстави були відсутні, а тому вимога працівника поліції про предявлення йому поліса була незаконною, зважаючи на що він такої вимоги не виконав.

Також дійсно, в автомобілі було встановлено ГБО, але встановлення ГБО не потребує проведення реєстрації за діючим законодавством України. Встановлена на автомобілі система ГБО за конструкцією та технічним станом відповідає вимогам безпеки , що підтверджується актом технічної експертизи, актом приймання-передачі транспортного засобу переобладнаного для роботи на зрідженому нафтовому газі.

Просить суд визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії НК №757819 складену відносно нього 05 липня 2018 року старшим інспектором ВРОМ ДТП УПП в Полтавській області Кущій В.В.

Відповідач старший інспектор ВРОМ ДТП УПП в Полтавській області Кущій В.В. в судове засідання не зявився. Направив на адресу суду відзив на позов з якого вбачається, що відповідач заперечує проти задоволення позову. Зазначає, що позивач 27.06.2018 року об 09 год. 30 хв. на автодорозі Київ-Харків-Довжанський М-03 (395 км) керував транспортним засобом OPEL ASTRA номерний знак НОМЕР_1 з причепом АМС 550 номерний знак НОМЕР_2, не перереєстрованим протягом 10 днів у звязку із необхідністю внести зміни до реєстраційних документів, що повязано з встановленням ГБО та не предявив поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.2.1 «г», п 2.9 «в», 30.1 ПДР України. Також було зясовано, що встановлення ГБО на автомобіль позивача відбулося 16.06.2016 року, тобто з моменту переобладнання пройшло більш ніж 2 роки. Позивачем не проведено перереєстрацію транспортного засобу, як того вимагає Закон України «Про дорожній рух», де чітко зазначено, що при встановленні газового обладнання необхідно перереєструвати транспортний засіб. Отже, позивачем порушено ч.6 ст. 121 КУпАП. Позивачем не пред'явлено на вимогу працівника поліції поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, зважаючи на що ним вчинено адміністративне правопорушення передбачене ст. 126 ч.1 КУпАП. Вважає, що було дотримано процедуру розгляду справи, адже, позивача було проінформовано про його права та обовязки. Клопотання позивача про необхідність скористатися правовою допомогою адвоката, та про розгляд справи за його місцем проживання було задоволено частково: розгляд справи призначено на іншу дату - на 05.07.2018 року за адресою розміщення підрозділу УПП в Полтавській області, вул.. Європейська,164 м. Полтава; відмовлено в розгляді справи за місцем проживання порушника. Водій отримав запрошення до підрозділу патрульної поліції, що підтверджується його підписом. 03.07.2018 року на електронну адресу УПП в Полтавській області ДПП надійшло клопотання ОСОБА_1 щодо перенесення розгляду справи за місцем його проживання. Дане клопотання було отримано 04.07.2018 року, після чого прийнято рішення про його необґрунтованість та відхилено, про що було належним чином інформовано водія. 05.07.2018 року на призначену дату та час для розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не зявився, а тому за результатом розгляду справи було прийнято обґрунтоване рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.ст. 121 ч.6, 126 ч.1 КУпАП. Також звертає увагу суду на ту обставину, що протокол про адміністративне правопорушення не складається, якщо особа притягається до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, а тому позиція позивача з приводу неправомірності винесення постанови без складання протоколу є безпідставною. Вина позивача доводиться відео фіксацією із нагрудної відеокамери (бодікамери), яка слугує беззаперечним доказом вини позивача.

Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27 червня 2018 року позивач ОСОБА_1, на автомобільній дорозі Київ-Харків-Довжанський 395 км. керував транспортним засобом легковим автомобілем Opel ASTRA, державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом АМС 550 державний номерний знак НОМЕР_2. При цьому легковий автомобіль НОМЕР_3 не перереєстрований внаслідок переобладнання в газобалонний для роботи двигуна на стисненому природному або зрідженому нафтовому газі протягом 10 діб в звязку з необхідністю внести зміни до реєстраційних документів, також водієм не предявлено для перевірки поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушено п.2.1 «ґ», 2.9 «в», 30.1 Правил дорожнього руху України та скоїно адміністративні правопорушення, передбачені частиною 6 статті 121 КУпАП та частиною 1 статті 126 КУпАП.

За наслідком таких дій відносно ОСОБА_1 старшим інспектором відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП в Полтавській області ОСОБА_2 було застосовано адміністративне стягнення в виді штрафу в розмірі 425 грн. згідно частини 6 статті 121 КУпАП та частини 1 статті 126 КУпАП на підставі ст.36 КУпАП.

В свою чергу позивачем заперечувався факт вчинення даного адміністративного правопорушення та відповідно підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності, в обґрунтування чого останнім вказувалось про те, що він не порушував правил дорожнього руху, виконав всі вимоги законодавства з приводу даних відносин, що мали місце. Позивач зазначив, що в момент фіксації порушень відповідач всупереч вимог ст.254 ч.2 КУпАП при позивачеві не складав протоколів про адміністративні правопорушення, не розяснював права за ст.268 КУпАП, не відбирав пояснень, не залучав свідків чи понятих для підтвердження вини позивача, не застосовував відеозйомки та інших засобів, які могли бути використані як докази проти нього. Виходячи з цього, відповідач не вручав позивачеві примірники двох протоколів про адміністративне правопорушення по кількості інкримінованих йому адміністративних правопорушень. Також відповідач не вручав позивачу копію оспорюваної постанови, котру позивач отримав по пошті. Зазначений в постанові відеозапис позивач не бачив, а тим більше не отримував. Зазначення присутніх свідків також не відповідає дійсності, так як їх не було при позивачеві або вони могли бути без його присутності чи при винесення постанови через 14 днів.

Обвинувачення за ст.121 ч.6 КУпАП позивач вважає неправомірним, оскільки вважає що таке переобладнання не потребує реєстрації за діючим законодавством України та ряду нормативних документів, оскільки технічною експертизою переобладнане газобалонне обладнання в належному позивачу транспортному засобі відповідає вимогам безпеки дорожнього руху на підставі акта технічної експертизи, копію якого позивач разом з копіями сертифіката відповідності та його додатка, копію свідоцтва про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, копію акта приймання-передачі транспортного засобу переобладнаного для роботи на зрідженому газу приєднує до позовної заяви.

Проти притягнення до адміністративної відповідальності по ст.126 ч.1 КУпАП за ненадання полісу (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивач заперечував, оскільки згідно його обґрунтування позовної заяви вказаний поліс завжди знаходиться у позивача. Він не повинен був його надавати працівнику поліції за вказаних обставин.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до пункту 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) які водій повинен пред'явити для перевірки на вимогу поліцейського що передбачено пунктом 2.4 «а» Правил дорожнього руху України.

Окрім того, пунктами 21.3 та 21.4 статті 21 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом пункт 21.4.

Пункт 21.2 статті 21 вказаного вище закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Статтею 16 ЗУ «Про дорожній рух» від 30.06.1993 передбачено, що водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Частиною 1 статті 37 ЗУ «Про дорожній рух» від 30.06.1993 визначено, що забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов'язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Частиною 1 статті 126 КУпАП визначена адміністративна відповідальність за дане порушення: керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 2.9 «в» Правил дорожнього руху України встановлена заборона водієві керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обовязковість її проведення.

Пунктом 30.1 Правил дорожнього руху України передбачено, що власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обовязковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Статтею 32 ЗУ «Про дорожній рух» визначено поняття переобладнання транспортного засобу, згідно з якою переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України.

Відповідно до ч.1 ст.34 ЗУ «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Частиною 9 вказаної статті визначено, що власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Відповідальність за адміністративне правопорушення передбачена частиною 6 статті 121 КУпАП, згідно з якою керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч.1 ст.9 КУпАП).

Завданнями та функціями Управління патрульної поліції в м. Полтаві, Департаменту патрульної поліції у відповідності до розділу 2 Положення про Департамент Патрульної поліції, затвердженого наказом НП України від 18.11.2015 року № 96 є: реалізація державної політики у сфері забезпечення публічної безпеки і громадського порядку, охорони та захисту прав і свобод людини, інтересів суспільства й держави, протидії злочинності, безпеки дорожнього руху, виявлення та припинення фактів порушення безпеки дорожнього руху, контроль за додержанням законів, інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч.1 ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При складанні старшим інспектором поліції оскаржуваної постанови було прийнято до уваги та надано належну оцінку фактичним обставинам справи, та в ході складання даної постанови було розглянуто ряд клопотань позивача з метою зясування обставин. При цьому старший інспектор діяв з дотриманням всіх процесуальних норм, включаючи положення статті 36 КУпАП щодо накладення адміністративних стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень.

Суд не визнає належними та допустимими твердження позивача про те, що старшим інспектором всупереч вимог ст.254 ч.2 КУпАП при позивачеві не складав протоколів про адміністративні правопорушення, не розяснював права за ст.268 КУпАП, не відбирав пояснень, не залучав свідків чи понятих для підтвердження вини позивача, не застосовував відеозйомки та інших засобів, які могли бути використані як докази проти нього, загалом обґрунтування позовних вимог оскільки дані обставини повністю спростовуються наявними матеріалами в справі, а саме відеозаписом нагрудної камери поліцейського, поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 доданим до матеріалів справи відповідачем, зазначеними вище положеннями нормативних актів. Посилання позивача на норму статті 121 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не заслуговує на увагу, оскільки такої статті не існує. Твердження позивача щодо вичерпності випадків визначених вказаним вище законом на підставі пунктів 21.2, 21.3 підстав предявлення водієм страхового полісу (сертифікату) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів лише при складанні протоколів відповідними підрозділами Національної поліції щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод а також органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України суд вважає безпідставними, оскільки із статті 21 «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Положення пункту 21.3 статті 21 визначає, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс(сертифікат). Що цілком зрозуміло вказує на підставу предявлення страхового полісу(сертифіката) якою є саме вимога зазначених посадових осіб відповідних підрозділів Національної поліції та органів Державної прикордонної служби України що означає беззаперечність виконання водіями вказаної вимоги, - а не на вичерпний перелік обставин та підстав висловлювання посадовими особами такої вимоги, якими позивач помилково вважає обовязковість такого предявлення лише за умови складання відповідними підрозділами Національної поліції протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод а також органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України. Обовязковість виконання вимоги посадових осіб відповідних підрозділів Національної поліції по предявленню страхового полісу(сертифіката) цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів чітко та недвозначно визначена також Правилами дорожнього руху, а саме пунктом 2.4, згідно з яким на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 в якому міститься їх конкретний перелік, серед яких у підпункті «ґ» зазначено поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. А також визначено, що водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до вказаних вище норм чинного законодавства, старшим інспектором відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 законно притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП та за ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до п.4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395 визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Таким чином, з огляду на встановлені вище обставини та фактичні дані, постанова № 757819 від 05.07.2018, винесена відповідачем по справі старшим інспектором відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП в Полтавській області ОСОБА_2 є законною та обґрунтованою. А тому в задоволення позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 9, 36, 121, 126, 286, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 5, 8, 9, 72, 243, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до старшого інспектора відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити. Рішення субєкта владних повноважень старшого інспектора відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: ОСОБА_5