Справа № 2340/3068/18
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року справа № 2340/3068/18 м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тимошенко В.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання неправомірною відмови, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

02 серпня 2018 року до суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 (18000, АДРЕСА_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23), в якому просить:

1) визнати неправомірною відмову комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з питань підтвердження періоду роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах в зарахуванні періоду роботи на посаді електрозварника з 05.09.1989 по 31.05.1993 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах у зв'язку з відсутністю документів про ліквідацію кооперативу "Прогрес" (п. 2 рішення комісії №6 від 29.03.2018);

2) зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 стаж роботи в кооперативі "Прогрес" на посаді електрозварника в період з 05.09.1989 по 31.05.1993 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням відповідача від 29.03.2018 №6 позивачу відмовлено у зарахуванні періоду роботи на посаді електрозварника з 05.09.1989 по 31.05.1993 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки відсутні документи про ліквідацію кооперативу "Прогрес".

Позивач вважає протиправною вказану відмову відповідача та зазначає, що його трудовий стаж підтверджується записами в його трудовій книжці. Чинне законодавство України не передбачає необхідності підтвердження іншими документами трудового стажу та перевірку записів в трудовій книжці.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 07.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач проти позову заперечив. 21.08.2018 надав відзив, в якому зазначив, що особі, яка претендує на пільгову пенсію за віком, для підтвердження стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці за умовами праці, що підтверджені висновками Державної експертизи умов праці. Підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є наявність у відповідному списку виробництв, робіт, професій і посад, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, професії (посади), яку обіймає працівник, виробництва, на якому працює, та роботи, яку виконує, а також підтвердження шкідливих умов праці працівників за результатами атестації робочих місць. Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на таку пенсію.

У разі ліквідації підприємств, установ, організацій без визначення правонаступників, підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсій на пільгових умовах здійснюється комісією відповідно до заяви та документів, визначених Порядком підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугою років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 24.11.2006 №1231/13105.

З вказаних підстав у задоволенні позову просив відмовити.

03.09.2018 позивач надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що рішенням комісії №6 від 29.03.2018 відмовлено у зарахуванні періоду роботи на посаді електрозварника з 05.09.1989 по 31.03.1993 до стажу роботи, що дає на призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки відсутні документи про ліквідацію кооперативу «Прогрес». Позивач вказує, що норми ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не містять посилання на необхідність підтвердження іншими документами та перевірку записів в трудовій книжці, а робиться це тільки у разі наявності в органу Пенсійного фонду сумнівів щодо достовірності (правильності) записів в трудовій книжці.

Відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у письмовому провадженні.

Вивчивши доводи сторін, викладені у позовній заяві та відзиві на позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне.

Згідно копії трудової книжки БТ-ІІ №0877209 від 26.08.1984 ОСОБА_2 05.09.1989 був прийнятий на роботу в кооператив «Прогрес» електрозварником 4 розряду, на підставі протоколу №13 від 05.09.1989 (запис №7). 31.05.1993 був звільнений в зв'язку із скороченням штатів на підставі наказу №3-к від 15.03.1993 (запис №8).

05.02.2018 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення" від 09.0.1994 №1058-ІV.

Рішенням від 29.03.2018 №6 про результати розгляду заяви Комісія з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника підтвердила ОСОБА_3 стаж роботи на посаді газоелектрозварника з 15.08.1985 по 31.12.1988, що враховується до пільгового стажу роботи за списком №2 та відмовила ОСОБА_1 у зарахування періоду роботи на посаді електрозварника з 05.09.1989 по 31.05.1993 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки відсутні документи про ліквідацію кооперативу «Прогрес».

Не погодившись з відмовою у призначенні пільгової пенсії за Списком №2, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відносини щодо призначення пенсій на пільгових умовах регулюються Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення" від 09.0.1994 №1058-ІV (у подальшому - Закон №1058).

Частиною першою статті 58 Закону №1058 повноваження щодо призначення та виплати пенсій покладено на Пенсійний фонд України.

Згідно з пунктом 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №40/26485, головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України.

Відтак, призначення пенсії позивачу відноситься до компетенції Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб?єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах за Списком №2, суд виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов?язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Поряд з цим, пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Абзацом 24 пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і пятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Згідно із ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення містяться у п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, згідно з яким основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 20 Порядку встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Право особи на призначення пільгової пенсії, згідно зі ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, у якому працювала особа зі шкідливими і важкими умовами праці.

Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п.«б» ч.1ст.13 Закону України від 05.11.1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення», є виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження несприятливих умов праці за результатами атестації відповідного робочого місця.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461 затверджено списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема, список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (у подальшому - Список №2).

Розділом XXXIII "Загальні професії (у всіх галузях господарства)" Списку №2 передбачені електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки; електрозварники на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайняті зварюванням у середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах; електрозварники ручного зварювання.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731, якщо атестація з 21.08.1992 не проводилася чи за результатами атестації вперше проведеної після 21.08.1997 право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.02.1992 включно. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997, право на пільгове забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно із Порядком та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41. (далі - Методичні рекомендації).

Згідно пункту 6.8 Методичних рекомендацій перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких підтверджено право на пільги і компенсації, зокрема на пільгове пенсійне забезпечення, передбачене законодавством, підписує голова комісії за погодженням з профспілковим комітетом. Він затверджується наказом по підприємству, організації та зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії і посади яких внесено до переліку.

Згідно пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Таким чином, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: картка умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

При дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що в трудовій книжці БТ-ІІ №0877209 від 26.08.1984, міститься запис про те, що ОСОБА_2 05.09.1989 був прийнятий на роботу в кооператив «Прогрес» електрозварником 4 розряду, на підставі протоколу №13 від 05.09.1989 (запис №7) та про те, що 31.05.1993 був звільнений в зв'язку із скороченням штатів на підставі наказу №3-к від 15.03.1993 (запис №8). Таким чином вбачаються розбіжності, а саме позивача звільнено з 31.05.1993 наказом від 15.03.1993.

Крім того позивач, не надав, а ні суду, а ні відповідачу доказів на підтвердження результатів атестації робочого місця електрозварника з 05.09.1989 по 31.05.1993 у кооперативі «Прогрес», отже відповідач правомірно не зарахував вказаний період роботи до пільгового стажу позивача за Списком №2.

Верховний Суд України у постановах від 10.03.2015 року (справа №21-51а15), від 10.09.2013 року (справа №21-183а13), від 02.12.2015 року (справа №21-1329а15) висловлював правову позицію стосовно відсутності законних підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Верховний Суд підтримав таку позицію у своїх постановах від 23.01.2018 року (справа 732/2003/14), від 30.01.2018 року (справи №506/384/17, №462/1675/14-а), від 27.03.2018 року (справа №130/1417/17).

Посилання відповідача на те, що в оскаржуваному рішенні відповідач послався на відсутність документів про ліквідацію кооперативу «Прогрес», як на підставу у відмові у зарахуванні періоду роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, а у відзиві на позовну заяву зазначаються інші підстави для відмови, для зменшення його спеціального стажу на роботі газоелектрозварника, судом сприймаються критично виходячи з такого.

До позовної заяви позивачем додано копію листа Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області від 10.05.2018 №18852/03-02, в якому йому повідомлено що рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області про результати розгляду його заяви на комісії з питань підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах від 29.03.2018 № 6 відмовлено в підтвердженні пільгового стажу роботи за списком №2 на посаді електрозварника з 05.09.1989 по 31.05.1993, оскільки відсутні документи про ліквідацію кооперативу «Прогрес» та зазначено про атестацію робочого місця.

Відповідно до ст. ст. 9, 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даній адміністративній справі відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів правомірність прийнятого ним спірного рішення з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.

З огляду на зазначене підстави для зарахування вказаних періодів роботи до пільгового стажу роботи за списком №2 відсутні, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 - 246, 255, 295 підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297 КАС України шляхом подання до суду першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням п.п.15.5. п.15 ч.1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Тимошенко