Справа № 569/15483/17
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2018-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
ПОСТАНОВА
іменем України

"03" вересня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Шевчук С.М.
суддів: Мацького Є.М.
Шидловського В.Б.,

за участю секретаря Круглій В.В.,

сторін та їх представників: від позивача Созонюк Т.М.; від відповідача Дем`янюк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від "29" травня 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненської митниці ДФС України про визнання протиправною та скасування постанови , -

суддя в 1-й інстанції - Харечко С.П.,
час ухвалення рішення - 14:25:22
місце ухвалення рішення - м.Рівне,
дата складання повного тексту рішення - не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду із адміністративним позовом до Рівненської митниці ДФС України, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №0536/20400/17 від 28 вересня 2017 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. за ч. 1 ст. 474 МК України та закрити провадження у справі.
В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, якій саме посадовій особі чинилися перешкоди у доступі до документів, не зазначено яких саме документів не надав позивач. Також вказав, що у позивача відсутня вина у вчиненні порушення митних правил, що підтверджуються його письмовими поясненнями від 21.06.2017 року працівнику поліції, про те, що документи: CMR, інвойс, пакувальний лист, митні документи у нього забрали працівники економічної поліції неподалік пункту пропуску «Дяково», рапортом ст.о/у в ОВС відділу УЗД в Закарпатській області від 21.06.2017 року та іншими матеріалами кримінального провадження. Відтак, позивач не міг умисно перешкоджати у надані документів, оскільки працівники правоохоронних органів йому їх не повернули.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29.05.2018 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його та прийняти нове судове рішення про задоволення позову. Зазначає, що відсутня його вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.474 Митного кодексу України, оскільки на момент огляду товару на Рівненській митниці, у позивача були відсутні документи, які були вилучені працівниками правоохоронних органів.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Судом встановлено, що 28.09.2017 року Рівненською митницею ДФС України в особі заступника начальника Рівненської митниці ДФС України було винесено постанову у справі про порушення митних правил № 0536/20400/17, згідно якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні порушень митних правил за ознаками ч.1 ст. 474 Митного кодексу України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 1700 гривень.
Постанова мотивована тим, що 21.06.2017року та 05.07.2017року в Рівненську митницю ДФС надіслано доручення слідчого СВ Рівненського РВП Рівненського ВП ГУ НП України в Рівненській області Плотніка І.О. №7811/201/15-2017 та №8515/201/15-2017 на проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються автомобілем марки «Volvo» реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки «Schwarzmuller» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1
19.06.2017 року в зоні діяльності Закарпатської митниці ДФС автомобілем марки «Volvo» реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки «Schwarzmuller » реєстраційний номер НОМЕР_2 ввезено на митну територію України товар на адресу ТзОВ «ІНСАЙД ТРАСТ» (код СДРІІОУ 39988555, м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 4, кор. А, оф. 139, Шевченківський р-н), відправлений підприємством «NURMET ITHALAT IHRACAT DIS ТІCARET LTD.STI.»
Підставою для переміщення товарів через митний кордон України були наступні документи: СMR № 376487 від 16.06.2017 року, invoice №100480/17 від 14.06.2017 року, расking list №100480/17 від 14.06.2017 року та митна декларація IМ40ЕЕ №UА 125180/2017/633500 від 19.06.2017 року.
В процесі проведення митного контролю (проведення переогляду), митним органом ОСОБА_1 поставлено вимогу щодо надання документів, які були підставою для переміщення товарів через митний кордон України.
Вказані документи не були надані митному органу, що стало підставою для притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил відповідно до ст. 474 Митного кодексу України.
Не погоджуючись з постановою, ОСОБА_1 оскаржив її до суду.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції дійшов висновків, що позивач перешкоджав посадовій особі органів доходів і зборів під час здійснення нею митного контролю (переогляду товарів) в доступі до документів, що були підставою для переміщення товарів через митний кордон України.
Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає таке.
Згідно ст. 522 Митного кодексу України, справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468-470, 474, 475,477-481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.
Статтею 191 Митного кодексу України передбачено права та обов`язки перевізника. Частиною 2 цієї статті передбачено, що у строк, встановлений статтею 95 цього Кодексу перевізник має доставляти товари до органу доходів і зборів призначення, а також подавати передбачені законодавством документи на них.
Згідно ч.1 ст. 334 Митного кодексу України , органи доходів і зборів вимагають від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України чи провадять діяльність, контроль за якою Митним кодексом України покладено на органи доходів і зборів, тільки ті документи та відомості, які необхідні для здійснення митного контролю.
Частиною 2 ст. 334 Митного кодексу України передбачено, що особи, зазначені у частині першій цієї статті, зобов`язані надавати органам доходів і зборів документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю.
Згідно висновків суду першої інстанції, позивач не надав належних та допустимих доказів, про те, що на час винесення постанови в нього з поважних причин були відсутні оригінали документів, що були підставою для переміщення митного кордону України.
Суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що згідно розписки від 29.07.2017 року ОСОБА_1 отримав від працівників поліції техпаспорт на вантажний автомобіль, а також оригінал СMR № 376487, які були в нього вилучені в кримінальному провадженні №095. Крім того, на вимогу суду слідчий СВ Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області лейтенант поліції Плотнік І.О. надав відповідь, що в матеріалах кримінального провадження відсутні оригінали документів та послався на те, що 20.06.2017 року в ході огляду місця слідчим було вилучено виключно міжнародну товаро-транспортну накладну СMR № 376487, яку 29.07.2017 року передано на зберігання ОСОБА_1 . В письмових поясненнях позивача від 21.06.2017року, які відібрав поліцейський роти №2 батальону УПП у м, Рівне ДПП, сам позивач зазначав, що надасть документи працівнику митниці.
Тому, суд першої інстанції зазначив, що жодним доказом не підтверджено факту вилучення у позивача 20.06.2017 року документів на вантаж, який переміщувався через митний кордон України, саме СMR, інвойсу, пакувального листа та митної декларації працівниками поліції.
Вказані обставини стали підставою для визнання постанови відповідача правомірною.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Так, ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовуються Митним кодексом України, Кодексом України про адміністративні правопорушення .
Частиною першою ст. 458 Митного кодексу України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Згідно ст. 486 цього Кодексу, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Відповідно до ст. 489 Митного кодексу України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За диспозицією ч.1 ст. і 474 Митного кодексу України відповідальність у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян наступає за перешкоджання посадовій особі органу доходів і зборів під час здійснення нею митного контролю або провадження в справі про контрабанду чи порушення митних правил у доступі до товарів, транспортних засобів, документів.
Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується лише умисною формою вини, тобто особа, яка вчиняє такі дії, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 21.06.2017 року надавалися письмові пояснення працівнику поліції, в яких він зазначав, що 19.06.2017 року в Закарпатській області неподалік пункту пропуску «Дяково» невідомі особи, які назвалися працівниками економічної поліції забрали у нього як водія автомобіля марки «Volvo», документи на вантаж, який переміщувався через митний кордон України, а саме: CMR, інвойс, пакувальний лист, митні документи та не повернули їх.
Вказані обставини також підтверджуються копією рапорту працівника УЗЕ в Закарпатській області від 20.06.2017 року, копією рапорту ст. о/у ОВС відділу УЗЕ в Закарпатській області від 20.06.2017 року, письмовими поясненнями іншого водія автомобіля марки «Volvo» ОСОБА_2 від 21.06.2017 року.
Крім того, на виконання ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 21.12.2017 року листом Рівненської місцевої прокуратури від 01.02.2018 року № 33-1191 було надано завірені копії інвойсу, CMR, розписки, пакувального листа.
Водночас, вказаним листом, суд першої інстанції було повідомлено, що прокуратура не може надати митну декларацію, оскільки остання відсутня в матеріалах кримінального провадження № 0000985 від 20.06.2017 року.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що на момент направлення прокуратурою копії документів для суду, їх оригінали перебували у Рівненській місцевій прокуратурі, оскільки вказаний суб`єкт владних повноважень надав суду завірені копії.
Колегією суддів також враховано, що матеріали справи не містять жодного доказу стосовно повернення позивачу оригіналів вказаних документів.
Отож, відповідач не довів, а судом першої інстанції не встановлено, що на момент проведення огляду товару на Рівненській митниці у ОСОБА_1 були наявні: митна декларація, CMR, пакувальний лист, інвойс, які він свідомо і умисно не надав працівникам митного органу, чим вчинив перешкоду здійсненні їх функцій.
Окрім того, судом першої інстанції не надано належну оцінку тим обставинам, що проведення огляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які переміщувалися до ТОВ «Інсайд Траст» здійснювалося в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000985 по факту невідповідності та ознаками підробки документів на вантаж, що перевозився автомобілем марки «Volvo» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, а тому не надання документів водієм не могло бути перешкодою в переогляді товарів і такий переогляд був здійснений 29.05.2018 року, що підтвердив представник відповідача у судовому засіданні в суді першої інстанції.
Як вбачається з витягу з ЄРДР від 28.06.2017 року, приєднаному до апеляційної скарги, слідчий Плотнік І.О. не є єдиним слідчим у кримінальному провадженні № 0000985, слідчими також є Шадура Н.Є., Запорожець А.О., а тому лист інформація слідчого Плотніка І.О. від 06.09.2017 року, в якій зазначено, що в ході огляду місця події вилучався оригінал СМR № 37487 від 16.06.2017, який в подальшому було повернуто водіям, з метою завершення митного переогляду, не може бути належним доказом, оскільки слідчим не конкретизовано особу водія та не наведено найменування документу за яким здійснювалось повернення оригіналів вилучених документів.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в листі слідчого Плотніка І.О. від 06.09.2017 року вказано, що матеріали кримінального провадження знаходяться на вивченні в Рівненській місцевій прокуратурі, а тому не можливо надати будь-які копії з матеріалів кримінального провадження.
Відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, оскільки з матеріалів справи вбачається, що у ОСОБА_1 працівниками правоохоронних органів були вилучені документи на вантаж, а відповідачем належними доказами не доведено їх повернення для позивача, то діяння позивача не були спрямовані на досягнення шкідливих наслідків задля створення перешкод посадовим особам відповідача під час здійснення митного контролю, а відтак в його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ч.1 ст. 474 Митного кодексу України.
З огляду на норми права, що регулюють спірні відносини, обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил від 28.09.2017 року №0536/204000/17.
Що стосується позовних вимог в частині закриття провадження у справі, то колегія суддів зазначає таке.
Згідно із п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Однак, даний спір, згідно з п. 1 ч. 1ст. 19 КАС України є спором фізичної особи із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення (акту індивідуальної дії) та не є справою про адміністративне правопорушення.
Отже, у справах про адміністративні правопорушення судом перевіряється правомірність рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким було здійснено притягнення особи до адміністративної відповідальності, та приймається відповідне рішення щодо правомірності/протиправності таких дій (бездіяльності) та наявності правових підстав для скасування вказаного рішення.
Водночас, адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки вирішення такого питання, у відповідності до змісту ст. 247 КУпАП, належить до дискреційних повноважень відповідного суб`єкта влади.
Таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 30.05.2018 року у справі №501/1492/16-а.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду скасувати з прийняттям нового про часткове задоволення позову.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Рівненського міського суду Рівненської області скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити частково.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від "29" травня 2018 р. скасувати.
Прийняти нове рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Рівненської митниці ДФС- начальника УПМП Павлюка Олега Анатолійовича у справі про порушення митних правил від 28 вересня 2017 року № 0536/20400/17 про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 1 статті474 Митного кодексу України та притягнення до відповідальності у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів громадян на суму 1700 грн.
В решті позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

Повне судове рішення складено "04" вересня 2018 р.