Справа № 817/2263/17
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 серпня 2018 року м. Рівне №817/2263/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представники ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідача: представники Білик М.В., Кутя П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

фізичної особи - підприємця ОСОБА_5
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
В С Т А Н О В И В:

29.12.2017 відкрито провадження в адміністративній справі №817/2263/17 за позовом ОСОБА_5 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від14.06.2017, № від 14.06.2017, № від 14.06.2017, № від 14.06.2017, № від 31.07.2017, № від17.08.2017 та податкової вимоги №Ф-60 від 31.07.2017. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 30.01.2018.

В підготовчому засіданні судом уточнено статус позивача як фізичної особи-підприємця.

Ухвалою від 30.01.2018 закрито підготовче провадження у справі, розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 23.02.2018.

23.02.2018 розгляд справи відкладено на 27.03.2018 у зв'язку з тим, що суд визнав причини неприбуття позивача в судове засідання поважними.

В судовому засіданні 27.03.2018 оголошувалась перерва до 13.04.2018 для витребування у відповідача рішення ДФС, прийнятого в рамках процедури адміністративного узгодження, а у позивача - структури витрат за спірні періоди.

В судовому засіданні 13.04.2018 оголошувалась перерва до 08.05.2018 у зв'язку з задоволенням клопотання сторони відповідача про доручення додаткових письмових доказів.

В судовому засіданні 08.05.2018 оголошувалась перерва до 08.06.2018 у зв'язку з задоволенням клопотання сторони відповідача про витребування у позивача первинних документів на підтвердження правильності даних сформованої структури витрат.

В зв'язку із задоволенням клопотання сторони позивача про надання додаткового часу для підготовки копій первинних документів, 08.06.2018 перерву продовжено до 10.08.2018.

В судовому засіданні 10.08.2018 проголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Згідно з позовною заявою та поясненнями представників позивача в судовому засіданні, позовні вимоги ґрунтуються на тому, що висновки акта перевірки, на основі яких винесено спірні рішення, суперечать нормам чинного податкового законодавства і не відповідають дійсним обставинам. Так, за висновками акта перевірки кваліфіковано як порушення: включення підприємцем до складу витрат вартості товарів, пального і сплачених водіям добових, за готівкові кошти, які не були обліковані у СПД ОСОБА_5 Разом з тим, розрахунок витрат, самостійно проведений ревізором в межах планової перевірки є хибним, позаяк вартість товарів, зафіксованих у акті перевірки, підприємцем фактично на витрати у спірному періоді не відносилась. Що ж стосується пального і добових, то підприємець має право використовувати у своїй підприємницькій діяльності не лише ті кошти, які надійшли на його поточний рахунок в банку, а й інші джерела фінансування. Право включення до складу витрат підприємця витрат на відрядження найманих працівників прямо передбачене пп.177.4.4 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України. Загальна сума товарів, використання яких на переконання ревізорів не пов'язане з господарською діяльністю підприємця становить 155348,73 грн., а їх номенклатура зазначена в таблицях, наведених в пункті 2.1.2 акта перевірки. Сторона позивача заперечувала такі висновки зокрема тим, що на протязі 2014-2016 років господарська діяльність ОСОБА_5 полягала в надаванні послуг з перевезень вантажів автомобільним транспортом. Позивач як роботодавець зобов'язаний забезпечити за свій рахунок придбання, комплектування, видачу і утримання засобів індивідуального захисту відповідно до нормативно-правових актів з охорони праці, а також проводити технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів, що потребує використання інструментів, матеріалів та запчастин. Відповідно, витрати на придбання таких товарного-матеріальних цінностей прямо пов'язані з господарською діяльністю. В переліку товарів, які на думку ревізорів, не пов'язані з господарською діяльністю значиться також комп'ютерна техніка, меблі, канцтовари та засоби зв'язку. В чинному законодавстві України відсутні норми, які б забороняли використання названих товарів у господарській діяльності. Разом з тим, на сучасному етапі в діловому світі склалось так, що всі суб'єкти господарювання облаштовують або винаймають офісні приміщення, а для обліку своєї господарської діяльності та взаємовідносин з контрагентами, органами державної влади та контролюючими органами користуються комп'ютером, принтером, інтернетом та мобільним телефоном. Відповідно до цього, висновки відповідача про зворотне вважають беззмістовними. В Податковому кодексі України відсутня норма, яка б містила вимогу дотримання відповідності суми податкового кредиту з ПДВ у сумі витрат підприємця. Оскільки всі товари перелік яких наведений в пункті 2.1.2 акта перевірки були придбанні виключно для використання у господарській діяльності, то не зважаючи на те, що їх вартість не була віднесена на витрати підприємця, податок на додану вартість, сплачений в ціні придбання таких товарно-матеріальних цінностей правомірно був віднесений позивачем до складу податкового кредиту. За наведеного, сторона позивача доводила, що витрати, чистий оподатковуваний дохід, податкові зобов'язання та податковий кредит з ПДВ сформовані і відображені в податковій звітності за 2014,2015, 2016 роки відповідно до норм Податкового кодексу України. Оскільки чистий оподатковуваний дохід був сформований позивачем відповідно до норм Податкового кодексу України, то підстави для донарахування ЄСВ та військового збору в періоді, що перевірявся, також відсутні. За наведеного сторона позивача просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Згідно з відзивом на позовну заяву та поясненнями представників відповідача в судовому засіданні, відповідач позов не визнає. Його заперечення на позов ґрунтуються на тому, що ФОП ОСОБА_5 в охопленому перевіркою періоді включав до витрат видатки на придбання пального та на виплату добових найманим особам, здійснені ним за рахунок готівкових коштів. Оскільки ж у ФОП ОСОБА_5 не обліковувались готівкові кошти в таких розмірах, то надані ним авансові звіти на виплату добових та чеки на придбання пального за готівку не були прийняті в якості документального підтвердження таких операцій, позаяк за таких обставин вони не спроможні підтвердити реальність здійснення відповідних операцій. Крім того, перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності, відображених у додатку 5 до податкових декларацій, за даними перевірки, встановлено розбіжність, у зв'язку з тим, що платником податків включено витрати, які непов'язані з господарською діяльністю підприємця, документально не підтвердженні (щодо їх використання в господарській діяльності), та безпосередньо не пов'язані з отриманням доходів підприємця від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, що призвело до порушення п.138.2, п.138.4 ст.138, п.138.8 ст.138, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України. Оскільки перевіркою встановлено заниження оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний соціальний внесок та військовий збір, то нарахування платнику податків за результатами перевірки відповідних сум податкового зобов'язання та штрафних санкцій з даних видів платежів, є правомірним заходом. Також перевіркою було встановлено, що ФОП ОСОБА_5 не були нараховані податкові зобов'язання по оплаті ТМЦ, які були включені до податкового кредиту та використовувались у операціях, які не є господарською діяльністю платника податків, а також, позивачем, ні до перевірки, ні для розгляду заперечень, не представлено документальних підтверджень стосовно використання таких товарів у підприємницькій діяльності з метою отримання доходу (перелік ТМЦ наведено у розділі 2.1.2 акту). Враховуючи вказане, відповідач констатував заниження позивачем суми податкового зобов'язання з ПДВ за охоплений перевіркою період. За наведеного сторона відповідача просила в позові відмовити в повному обсязі.

Дослідженням письмових доказів суд встановив наступне.

В період з 24.04.2017 по 18.05.2017 на підставі наказу про проведення документальної планової виїзної перевірки №319 від 07.04.2017, наказу про продовження терміну проведення планової виїзної документальної перевірки №424 від 11.05.2017 та відповідно до направлень: №430/17-00-13-09 та №431/17-00-13-09 від 21.04.2017, відповідно до ст.75, ст.77, ст.82 Податкового кодексу України уповноваженими особами Головного управління ДФС в Рівненській області проведена перевірка діяльності ФОП ОСОБА_5, РНОКПП НОМЕР_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2016. Результати перевірки оформлені актом №254/17-00-13-09/НОМЕР_1 від 24.05.2017 (а.с.18-59 том 1).

Відповідно до висновків акту перевіркою встановлено такі порушення:

1). ст.138, ст.177 Податкового Кодексу України, а саме: відображення перекручених даних в деклараціях привело до заниження одатковуваного доходу за 2014 рік на загальну суму 717807,60 грн., за 2015 рік - на загальну суму 508273,00 та за 2016 рік на загальну суму 565674,73 грн. Відповідно до п.164.1, п.164.3 ст.164, п.167.1 ст.167, п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України донарахована з результатами перевірки сума податку на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю становить 323427,31 грн., в т.ч.: за 2014 рік - в сумі 120721,25 грн., за 2015 рік - в сумі 100884,61 грн. та з а 2016 рік - в сумі 101821,45 грн.;

2). п.2, ч.1, ст.7, ч.11 ст.8, п.8 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" донарахована сума єдиного внеску становить - 164043,07 грн., в т.ч.: за 2014 рік в сумі 58162,09 грн., за 2015 рік в сумі 44621,93 грн. та за 2016 рік - в сумі 61259,05 грн.;

3). п.180.1 ст.180, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.199.1 ст.199, п.200.1 та п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України за результатами перевірки донараховано податок на додано вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету за період: з 01.01.2014 по 31.12.2016 на загальну суму 10928 грн., в т.ч.: за січень 2014 року на суму ПДВ - 1219 грн., за лютий 2014 року на суму ПДВ - 671 грн., за березень 2014 року на суму ПДВ - 364 грн., за квітень 2014 року на суму ПДВ - 348 грн., за червень 2014 року на суму ПДВ - 1650 грн., за липень 2014 року на суму ПДВ - 1204 грн., за серпень 2014 року на суму ПДВ - 76 грн., за листопад 2014 року на суму ПДВ - 204 грн., за грудень 2014 року на суму ПДВ - 401 грн., за березень 2016 року на суму ПДВ - 572 грн., за червень 2015 року на суму ПДВ - 300 грн., за серпень 2015року на суму ПДВ - 2774 грн. та за вересень 2015 року на суму ПДВ - 1145 грн.;

4). п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, за результатами перевірки зменшено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 21755 грн. за грудень 2016 року;

5). підпункти 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, за результатами перевірки донараховано військовий збір в сумі 16109,22 гри., в т.ч.: за 2015 рік - в сумі 7624,10 грн. та за 2016 рік - в сумі 8485,10 грн.

6).абз.6 п.6 ст.128 Господарського кодексу України, п.44.1 та п.44.3 ст.44, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України, а саме: книга обліку доходів та витрат не надана.

30.05.2017 платник податків подавав на акт перевірки письмові заперечення (а.с.230-231 том 1).

09.06.2017 Головне управління ДФС У Рівненській області надало Відповідь на заперечення за №885/ФОП/17-00-13-09-04, згідно з якою, залишено без змін висновки акту перевірки з пункту 1 по пункт 2 та з пункту 5 по пункт 6. Щодо порушень зазначених у пунктах 3 та 4 висновків акту перевірки, то їх викладено в новій редакції, відповідно до якої: "3). п.180.1 ст.180, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.199.1 ст.199, п.200.1 та п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України за результатами перевірки донараховано податок на додано вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету за період: з 01.01.2014 по 31.12.2016 на загальну суму 12259 грн., в т.ч.: за березень 2014 року на суму ПДВ - 364 грн., за квітень 2014 року на суму ПДВ - 348 грн., за червень 2014 року на суму ПДВ - 1650 грн., за липень 2014 року на суму ПДВ - 1204 грн., за серпень 2014 року на суму ПДВ - 76 грн., за листопад 2014 року на суму ПДВ - 204 грн., за грудень 2014 року на суму ПДВ - 401 грн., за березень 2016 року на суму ПДВ - 3793 грн., за червень 2015 року на суму ПДВ - 300 грн., за серпень 2015року на суму ПДВ - 2774 грн. та за вересень 2015 року на суму ПДВ - 1145 грн.; 4). п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, за результатами перевірки зменшено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 24 Декларації) в розмірі 18534 грн. за грудень 2016 року." (а.с.74-90 том 1).

На підставі акту перевірки №254/17-00-13-09/НОМЕР_1 від 24.05.2017 та з урахуванням відповіді на заперечення, Головним управлінням ДФС У Рівненській області 14.06.2017 прийнято:

- податкове повідомлення-рішення №, згідно якого ФОП ОСОБА_5 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування" на 404284,13 грн., в тому числі 323427,31 грн. - за податковими зобов'язаннями та 80856,82 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с.95-96 том 1);

- податкове повідомлення-рішення №, згідно якого ФОП ОСОБА_5 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "військовий збір, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування" на 20136,53 грн., в тому числі 16109,22 грн. - за податковими зобов'язаннями та 4027,31 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с.97-98 том1);

- податкове повідомлення-рішення №, згідно якого ФОП ОСОБА_5 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість" на 15324,00 грн., в тому числі 12259,00 грн. - за податковими зобов'язаннями та 3065,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с.91-92 том 1);

- податкове повідомлення-рішення №, згідно якого ФОП ОСОБА_5 зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за грудень 2016 року - 18534,00 грн. (а.с.93-94 том 1).

Крім цього, 31.07.2017 Головне управління ДФС у Рівненській області виставило ФОП ОСОБА_5 вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-60, а саме недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 164043,07 грн.(а.с.99 том 1), а також прийняло рішення № про застосування до ФОП ОСОБА_5 штрафних санкцій у розмірі 23774,61 грн. за донарахування відповідним органом доходів і зорів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (а.с.100-101 том 1).

Платник податків оскаржував податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку.

Рішенням про результати розгляду скарги №10445/Я/99-99-11-02-01-14 від 15.08.2017 ДФС України залишено без змін податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Рівненській області від 14.06.2017 № про зменшення від'ємного значення з податку на додану вартість, № про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, № про збільшення грошового зобов'язання з військового збору та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Рівненській області від 14.06.2017 № в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем на суму 1650 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 413 грн., а в іншій частині - залишено без змін (а.с.28-34 том 3).

На підставі вказаного рішення Головне управління ДФС У Рівненській області 17.08.2017 прийняло податкове повідомлення-рішення №, згідно якого ФОП ОСОБА_5 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість" на 13261,00 грн., в тому числі 10609,00 грн. - за податковими зобов'язаннями та 2652,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с.102 том 1).

За правилами підпункту 60.1.3 пункту 60.1. статті 60 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення вважається відкликаними, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення. За правилами пункту 60.4. цієї статті, у такому випадку, податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов'язання.

Як встановлено судом, ДФС України в рамках процедури апеляційного оскарження зменшила нараховану позивачу за податковим повідомленням-рішенням № від 14.06.2017 суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість, скасувавши його у відповідній частині і Головне управління ДФС У Рівненській області 17.08.2017 прийняло податкове повідомлення-рішення №, яке містить зменшену суму грошового зобов'язання з цього податку. Відтак, з 17.08.2017 податкове повідомлення-рішення № від 14.06.2017 вважається відкликаним.

Відповідно до цього у суду відсутні будь-які підстави для задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_5 в частині податкового повідомлення-рішення № від 14.06.2017, яке в силу вимог Податкового кодексу України, вважається відкликаним.

Щодо решти оспорюваних рішень, то суд зазначає наступне.

Як зафіксовано актом податкової перевірки і в повній мірі визнається сторонами, ФОП ОСОБА_5 зареєстрований платником ПДВ з 14.03.2011, перебував на обліку в Костопільському відділенні Рівненської ОДПІ, на загальній системі оподаткування. За період з 01.01.2014 по 31.12.2016 здійснював такий вид діяльності, як: "діяльність вантажного автомобільного транспорту". Для забезпечення даного виду діяльності позивач володів на праві власності а також на праві оренди автомобілями, напівпричепами та сідельними тягачами з напівпричепами. Крім отримання в оренду вантажних автомобілів, в охопленому перевіркою періоді позивач отримував послуги технічного огляду, обслуговування, стоянки, ремонту автотранспортних засобів та проведення медичного огляду водіїв транспортних послуг. Місцезнаходження стоянки автотранспорту: АДРЕСА_2. В період з 01.01.2016 по 31.12.2016 ФОП ОСОБА_5 здійснював зовнішньоекономічну діяльність. У підприємницькій діяльності ФОП ОСОБА_5 використовував найманих працівників, а саме в 2014 році середня кількість найманих осіб становила 10, в 2015 році - 11, а в 2016 - 12.

Підставою для висновків відповідача про заниження позивачем одатковуваного доходу за 2014 рік на загальну суму 717807,60 грн., за 2015 рік - на загальну суму 508273,00 та за 2016 рік на загальну суму 565674,73 грн. слугували висновки про завищення підприємцем витрат відповідних періодів.

Так, актом перевірки зафіксовано, що за даними податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік № від 09.02.2015 вартість документально підтверджених витрат пов'язаних з господарською діяльністю визначено на рівні 4270975,00 грн. (а.с.113-114 том 1), а за даними перевірки сума документально підтверджених витрат складає 3553167,40 грн., що вказує на їх завищення на 717807,60 грн. (а.с.28 том 1); за даними податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік № від 09.02.2016 вартість документально підтверджених витрат пов'язаних з господарською діяльністю визначено на рівні 6473195,64 грн. (а.с.116-117 том 1), а за даними перевірки сума документально підтверджених витрат складає 5964922,24 грн., що вказує на їх завищення на 508273,40 грн.(а.с.28 том 1); за даними податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік № від 09.02.2017 вартість документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю визначено на рівні 8654806,60 грн. (а.с.119-120 том 1), а за даними перевірки сума документально підтверджених витрат складає 8089131,87 грн., що вказує на їх завищення на 565674,73 грн. (а.с.28 том 1).

При цьому, сума завищення витрат, пов'язаних з тим, що платником податків включено витрати, які не пов'язані з господарською діяльністю підприємця (відсутнє документальне підтвердження їх використання в господарській діяльності), та які безпосередньо не пов'язані з отриманням доходів ФОП від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, становить: за 2014 рік - 22435,90 грн., за 2015 рік - 89940,80 грн., за 2016 рік - 42792,03 грн.

В розділі 2.1.2. акту перевірки зазначено про те, що до складу витрат 2014 року ФОП ОСОБА_5 включив витрати на придбання наступних товарно-матеріальних цінностей (в різних кількостях): Ноутбук Lenovo IdeaPad G500A (59- 401208) Бензин А-92, Бензин А-95, Миша TRUST GXT 25 Gaming Mouse моделі 18307, Бензин автомобільний А-92 Євро виду II клас С з п., Бензин автомобільний А-92 Євро виду II клас С з п., Кавоварка DELONGHI ЕС 15, Бензин А-92, Бензин А-95, Смартфон LG Р713 Oplimus L7 II Black, Бензин А-95, Бензин А-92, Бензин Д-95, Драбина дахова LWK- 280 70*120 з металевим поручнем, БФП Принтер Canon і- SENSYS MF4890dw (637ІВ066) , Бензин А-92, Бензин А-92, Черевики, р. 44, Бензин автомобільний А-92-Євро5-Е5, 344730:КО2998/2991 Чайник EXPRESS РLA 1, Бензин автомобільний А-92-Євро5-Е5, Бензин автомобільним А-92-Євро5-Е5, Бензин Pulls 95 (таблиця на арк..14-15 акту; а.с.31-32 том 1).

Також, в цьому розділі зазначено про те, що до складу витрат 2015 року ФОП ОСОБА_5 включив витрати на придбання наступних товарно-матеріальних цінностей (в різних кількостях) : Ноутбук DELL Inspiron 5748/i3-4030U/4GB/500GB/GF 820M 2GB/win8, Бензин автомобільний А-92 Євро виду II клас С з п., Бензин авгомоб. підвищеної якості A-92-Євро Биду II класу С за ДСТУ 4839-2007з прис.марки Keropur, Смуга 50 мм 4,0 мм, 6 м, Труба профільна 40x40 мм 2,0 мм. 6 м, Труба профільна 40x25 мм 2,0 мм, 6 м, Труба профільна 40x20 мм 2,0 мм, 6 м, Смута 30 мм 4,0 мм, 6 м, Смуга 20 мм 4,0 мм, 3 ПС, 6 м, Лист х/к 1,5 мм 1000x2000, 08 КП, Труба профільна 15x15 мм 2,0 мм. 6 м, Квадрат 12 мм 3 ПС, 6 м, Круг 14 мм 3 ПС, 6 м, Емаль антикор. "3 в 1" з молотковим ефектом Alpina Чорна 0,75л, Емаль алкідна антикорозійна"3 в Г з мологк. ефектом Alpina DAR HSE Braun (коричневий) 2,5л, Розчинник 1032 1л, Валок VELUR 18см х48мм з ручкою 8мм, Розчинник 1032 1л, Розчинник 1032 1л, Комплект меблів BERLIN (стіл + 2 стільці), SIGMA Крісло секретаря DAYTONA* 1, Стілець ICO чорн. кожзам. V-4* 1, Мобільний телефон LVRNNK/Sony Хрсгіа Z3 Compact D5803 Black, Крісло LA PERLA нат.шкіра КОР*1, Паяльник 60 Вт двокомпонентна рукоятка Work's W30760, Лампа лінійна R7s 118 мм 200W, Спиртомір побутовий (0-96*С) ТО 14307481.01-2013, Трубка ЕМТ, термоусаджувальна, Трубка ЕМТ термоусаджувальна 5,0|2,5, 1м, Прожектор світлодіодний FLS- 20 20W 6500К 220V чорний, Насадка пінна до мінімийки 0,6л арт. 2 643-147.0, Ноутбук Asus Х553МА (R515MA-SX688B) Black, Окуляри захисні COMPASS F- 012-А, жовті, регулюєма довжина дужки, Взуття JET2 S1P чорного кольору 43 розмір, Каска захисна будівельно-монтажна помаранчева, Пристрій спостереження за рухомими об'єктами ВІ-910 TREK, Пристрій спостереження за рухомими об'єктами ВІ-810 TREK, Ноутбук Lenovo В590 ( Pen2030/4/500/G F720), Шина 195/65R15 Сої diant Sno-Мах PW-401 CORDIANT 8296:ARO, Рушники рулонні Джаббо рожеві, Обкладинка для паспорта в асортименті, Стілець ICO чор.кожзам V-4M, Трубка термоусадж. e.tenno.stand.4.2.green, 4|2, Ізострічка Червона лінійка ПВХ 0,13x19мм 25М чорна, Колодка Vilco MultiLet Згн. без заземлення, Вилка кутова з ручкою з заземленням F-05 FETIH, Перехідник-трійник FETIH без заземлення, Провід ПВС 2x1,5 Елкор, Лампа світлодіодна Maxus Sakura G45 6W 3000К 220V Е14 АР, Драбина універсальна 3*10 Corda, Кабель SVEN USB 2.0 Am- Bm,3m, Роутер безпровідний NETIS WF2411R 150Mbps IP-TV, Кабель EXPERT POWER MICRO USB-USB MU-1.0-FIBL, БФП лазерний CANON MF3010, Лампа світлодіодна EUROLAMP Globe 5W Е27 3000K "1 + 1", Пакет пак.40 см(+18)*70, Прожектор LED 40W ІР65 LX- LED011ESMD Прожектор діодний DL-NS50 50W, білий, Трубка термоусадочна тонкостінна 4,0|1,0 Radpol, Провід ПВ-3 1,5 Одескабель, Мобільний телефон NOKIA 220 Dual SIM (чорний), Візитниця на 160 віз., AT 160 .* 1, Набір цукерок ROSHEN Н/П №5 Казка Ліхтар, Набір цукерок ROSHEN №8 Нов. Ялинка, Набір цукерок ROSHENпортфельчик "КОНТІ", Ізострічка ПВХ E-Next, s022016, чорна (20м) Прожектор LED 40W 1Р65 LX- LED011ESMD, Ізострічка Expert Power ПВХ 0,18x19мм 20М чорна (таблиця на арк.16-19 акту; а.с.33-36 том 1).

Також, в цьому розділі зазначено про те, що до складу витрат 2016 року ФОП ОСОБА_5 включив витрати на придбання наступних товарно-матеріальних цінностей (в різних кількостях): Фільтр для води KARCHER 4.730-059, Насадка пінна до мінімийки 0,6л арт. 2.643-147.0, Комплект мінімийка К 4 Compact+ пилосос WD 1 (MV 1) Car, WD2, Напівчеревики, p. 44, Напівчеревики, p. 42, Блокнот A6 на спір.,60 арк., пласт.обкл. ВА 6360, Каска будівельника помаранчева ЗС МАРКЕТ 1070, Окуляри захисні COMPASS F-012-A, жовті, регулюєма довжина дужки, Шина 205/60R16 Есоріа EP200 92V Bridgestone, Олива моторна Briggs@StraUon SAE 30, API:SJ/CD, 0,6л, Мініелектростанція EVO EPG3800, 2,8/3,1 кВт, 230В, бак 15л, 50кг, Мастило Олео-Мак 2-тактне PROSINT 2Т 1 л., Пила бензинова AL-KO BKS 4540 І, Лист г/к 20 мм, Лист х/к 1,5 мм, Лист г/к 8 мм, Труба ел/з профільна 20х20х2, Труба сл/з профільна 40х40х2, Труба ел/з профільна 40x20x1.8, Терпуг тригранний 150 мм, Терпуг плоский 200 мм, Запальничка кишенькова, газова, яка не підлягає перезарядженню (одноразова) LP-8500, Полотно для ножівки по металу 300 мм RAMd 24/8 зуб Globus Modeco BPI 15- 0300-00, Терпуг квадратний 200 мм Торех, Полотно для ножівки 300 мм по металлу 12 шт EXPERT tools Kl. 12, Щипці-зажим 220 мм Montero 11612, Напилок тригранний Toptul SDBE0815, Полотно для ножівки по металу 300 мм двостороннє вузьке метал/метал RAMc 24 зуб Globus Modeco , Стійка 950x155x12, Пакет п/е 40*60, Емаль акрилова MctalliQ бронза 0,1кг, Пила по дереву 400 мм Всктрон 32-0-040, Пензель 40мм, алкіди, Пилочки для лобзика 50 шт., Скотч прозорий, Куля ф30мм зварена, Фарба Denber Metal Hit , Розчинник D-51 0,5л (таблиця на арк.21-23 акту; а.с.38-40 том 1).

Первинні документи на придбання відповідних товарно-матеріальних цінностей у позивача були в наявності і їх копії долучено до матеріалів справи (а.с.122-208 том 1).

При цьому, документально підтверджено і сторонами визнано, що позивачем для відповідача під час перевірки структура витрат, пов'язаних з господарською діяльністю не надавалася з покликанням на те, що така підприємцем не ведеться (а.с.232-236 том 1). Сторона відповідача, в свою чергу, стверджувала, що висновки про завищення позивачем витрат, зроблені за рахунок суцільного аналізу наданої до перевірки первинної документації, і, при цьому, загальна сума витрат за усією наданою платником податків документацією не виводилась і той факт, чи включалися підприємцем ті чи інші суми до складу витрат по кожному первинному документу не з'ясовувався.

Позивачем надано суду структуру витрат, пов'язаних з господарською діяльністю за 2014 рік, відповідно до якої загальна сума задекларованих витрат (100 %) складає 4270975,00 грн. (що відповідає даним декларації), з них витрати на придбання: дизпалива - 2991015,00 грн. (70,03%), шин - 181866,67 грн. ( 4,26%), акумуляторів 25762,66 грн.(0,60%), оливи, фільтрів - 103162,73 грн. (2,42%), витрати на оплату праці 162494,00 грн. (3,80%), на відрядження - 526174,00 грн. (12,32%), на оренду автомобілів - 280500,00 грн. (6,57%) (а.с.209 том 2).

Сума витрат за даною структурою в повній мірі підтверджена первинними документами, копії який долучені до матеріалів справи і досліджені судом (а.с.44-250 том 3, а.с.1-111 том 4).

Позивачем надано суду структуру витрат, пов'язаних з господарською діяльністю за 2015 рік, відповідно до якої загальна сума задекларованих витрат (100 %) складає 6473195,64 грн. (що відповідає даним декларації), з них витрати на придбання: дизпалива - 4791830,18 грн. (74,02 %), шин - 295854,17 грн. (4,57 %), акумуляторів - 36192,76 грн. (0,56 %), оливи, фільтрів - 76501,63 грн. (1,18 %), витрати на оплату праці - 194583,33 грн. (3,01 %), на відрядження - 642616,80 грн. (9,93 %), на оренду автомобілів - 295000,00 грн. (4,56 %), оренда приміщення - 10510,00 грн. (0,16%), послуги банку - 3758,00 грн. (0,06%), експедиційні послуги - 110899,99 грн. (1,71%), інформаційні послуги, телекомунікаційні послуги, канцтовари, інші - 15448,78 грн. (0,24%) (а.с.211 том 2).

Сума витрат за даною структурою в повній мірі підтверджена первинними документами, копії який долучені до матеріалів справи і досліджені судом (а.с.120-250 том 4, а.с.1-250 том 5, а.с.1-32 том 6).

Позивачем надано суду структуру витрат, пов'язаних з господарською діяльністю за 2016 рік, відповідно до якої загальна сума задекларованих витрат (100 %) складає 8654806,60 грн. (що відповідає даним декларації), з них витрати на придбання: дизпалива - 5918662,21 грн. (68,39 %), шин - 435277,49 грн. (5,03 %), акумуляторів - 41871,68 грн. (0,48 %), оливи, фільтрів - 213765,34 грн. (2,47 %), витрати на оплату праці - 234209,08 грн. (2,71 %), на відрядження - 959225,80 грн. (11,08 %), на оренду автомобілів - 537000,00 грн. (6,20 %), оренда приміщення - 28860,00 грн. (0,33 %), послуги банку - 1572,00 грн. (0,02 %), експедиційні послуги - 280223,00 грн. (3,24 %), інформаційні послуги, телекомунікаційні послуги, канцтовари, інші - 4140,00 грн. (0,05 %) (а.с.213 том 2).

Сума витрат за даною структурою в повній мірі підтверджена первинними документами, копії який долучені до матеріалів справи і досліджені судом (а.с.34-250 том 6, а.с.1-250 том 7, а.с.1-33 том 8).

За результатами дослідження вказаних доказів судом встановлено, що видатки на придбання товарно-матеріальних цінностей, зазначених у таблицях розділу 2.1.2. акту перевірки №254/17-00-13-09/НОМЕР_1 від 24.05.2017, фактично не брали участі у розрахунку одатковуваного доходу позивача кожного із охоплених перевіркою періоду. Зазначені видатки у загальному розмірі 22435,90 грн. за 2014 рік, у загальному розмірі 89940,80 грн. за 2015 рік та у загальному розмірі 42792,03 грн. за 2016 рік взагалі не відносились ФОП ОСОБА_5 на витрати відповідних звітних періодів.

Дану обставину визнано стороною відповідача в ході судового розгляду справи і пояснено фактом ненадання підприємцем під час перевірки структури витрат, пов'язаних з господарською діяльністю.

Разом з тим сторона відповідача, яка за процесуальним законом несе тягар доказування, не довела суду правомірності своїх розрахунків, а перевіряючи первинні документи позивача, обмежилась підрахунком видатків, які кваліфікувала як такі, що не пов'язані з господарською діяльністю, і, при цьому, не порівняла загальну суму видатків за усіма первинними документами із тією сумою, яка фактично була віднесена на витрати.

За наведеного, висновки відповідача про завищення позивачем витрат, і як наслідок про заниження сум оподатковуваного доходу за усі охоплені перевіркою періоди, в результаті порушення позивачем положень п. 177.2, п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України, суд вважає беззмістовними, алогічними і необґрунтованими.

Решта висновків відповідача про заниження позивачем оподатковуваного доходу ґрунтуються на таких виявлених в ході перевірки обставинах.

Так, перевіркою встановлено, що всього в господарських операціях позивачем у 2014 році використано паливно-мастильних матеріалів на загальну суму 2793971,65 грн., з яких 1989879,43 грн. оплачено через розрахунковий рахунок та 804092,22 грн. готівкою працівниками підприємця.

Також, перевіркою авансових звітів, зданих водіями під час виконання своїх посадових обов'язків (здійснення перевезення вантажів) встановлено, що витрати згідно авансових звітів до яких входять добові за весь період 2014 року становлять 533179,50 грн. і оплачені підприємцем готівкою.

Відповідно, перевіркою встановлено, що до складу витрат за 2014 рік ФОП ОСОБА_5 включено витрати на придбання пального за готівку та добові на загальну суму 1337271,72 грн.

В той же час, перевіркою банківських виписок встановлено, що ФОП ОСОБА_5 протягом 2014 року з поточного рахунку НОМЕР_2 перерахував на картковий рахунок НОМЕР_4 (номер картки: НОМЕР_3) лише 641900,00 грн. для зняття готівкових коштів для оплати за дизельне пальне, а також для оплати добових.

Відповідно до цього, відповідачем зроблено висновок, що із загальної суми таких видатків - 1337271,72 грн. є докази оплати готівкою лише - 641900,0 грн., а тому решта - 695371,70 грн. вважаються такими, реальність здійснення яких не підтверджена, у зв'язку з відсутністю у ФОП ОСОБА_5 готівкових коштів.

Аналогічним чином, перевіркою встановлено, що до складу витрат за 2015 рік ФОП ОСОБА_5 включено витрати на придбання пального за готівку в сумі 660112,99 грн. добові на суму 648219,6 грн., а всього загальну суму 1308332,59 грн.

Перевіркою банківських виписок встановлено, що ФОП ОСОБА_5 протягом 2015 року з поточного рахунку НОМЕР_2 перерахував на картковий рахунок НОМЕР_4 (номер НОМЕР_3) - 890000,00 грн. для зняття готівкових коштів для оплати за дизельне пальне та оплати добових.

Відповідно до цього, відповідачем зроблено висновок, що із загальної суми таких видатків - 1308332,59 грн. є докази оплати готівкою лише - 890000,00 грн., а тому решта - 418332,60 грн. вважаються такими, реальність здійснення яких не підтверджена, у зв'язку з відсутністю у ФОП ОСОБА_5 готівкових коштів.

Аналогічним чином, перевіркою встановлено, що до складу витрат за 2016 рік ФОП ОСОБА_5 включено витрати на придбання пального за готівку в сумі 121656,90 грн. та добові на суму 959225,80 грн., а всього загальну суму 1080882,70 грн.

Перевіркою банківських виписок встановлено, що ФОП ОСОБА_5 протягом 2016 року з поточного рахунку НОМЕР_2 перерахував на картковий рахунок НОМЕР_4 (номер НОМЕР_3) - 558000,00 грн. для зняття готівкових коштів для оплати за дизельне пальне та оплати добових.

Відповідно до цього, відповідачем зроблено висновок, що із загальної суми таких видатків - 1080882,70 грн. є докази оплати готівкою лише - 558000,00 грн., а тому решта - 522882,70 грн. вважаються такими, реальність здійснення яких не підтверджена, у зв'язку з відсутністю у ФОП ОСОБА_5 готівкових коштів.

Зазначені розрахунки ґрунтуються на Реєстрі авансових звітів, що є додатком №3 до акту перевірки та на Реєстрі придбаного дизельного пального за готівку, що є додатком №2 до акту перевірки (а.с.60-73, а.с.223-229 том 1), які узгоджуються із долученими до матеріалів справи копіями звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт та копіями фіскальних чеків (а.с.214-250 том 2, а.с.1-27, 48-196 том 3, а.с.61-89,124-250 том 4, а.с.1-41, 159-216 том 5, а.с.170-231 том 6, а.с.53-250 том 7, а.с.1-33 том 8). Висновки щодо готівкових розрахунків позивача узгоджуються з даними банківських виписок, долучених позивачем до матеріалів справи (а.с.2-195 том 2).

Відповідно до пункту 177.2. статті 177 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності (крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування) є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

За правилами пункту 177.4. цієї статті (в редакції, що діяла впродовж 2014 року), до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

В свою чергу, за правилами пункту 138.1 статті 138 розділу III Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу. А відповідно до абзацу 1 підпункту 38.1.1. цієї статті, витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку. В силу вимог пункту 138.4. цієї статті, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" №71-VIII від 28.12.2014, який набрав чинності з 01.01.2015, пункт 177.4 статті 177 Податкового кодексу України викладено в новій редакції, за якою, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать: 177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат; 177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку, які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством; 177.4.3. суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; 177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (редакція, що діяла впродовж 2015-2016 років).

Дослідженими судом доказами в повній мірі підтверджено, що позивачем впродовж 2014-2016 років відносилась на витрати, зокрема, вартість пального, використаного підприємцем при провадженні основного виду діяльності, а саме при наданні послуг з перевезення вантажів вантажним автомобільним транспортом. При цьому, формування таких витрат проводилось з дотримання вимог щодо документального підтвердження їх сум.

За правилами підпункту 140.1.7 пункту 140.1 статті 140 розділу III Податкового кодексу України, яка діяла впродовж 2014 року, при визначенні об'єкта оподаткування враховуються такі витрати подвійного призначення, як витрати на відрядження фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах із таким платником податку або є членами керівних органів платника податку, в межах фактичних витрат особи, яка відряджена, на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) як до місця відрядження і назад, так і за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті), оплату вартості проживання у готелях (мотелях), а також включених до таких рахунків витрат на харчування чи побутові послуги (прання, чищення, лагодження та прасування одягу, взуття чи білизни), на найм інших жилих приміщень, оплату телефонних розмов, оформлення закордонних паспортів, дозволів на в'їзд (віз), обов'язкове страхування, інші документально оформлені витрати, пов'язані з правилами в'їзду та перебування у місці відрядження, в тому числі будь-які податки, що підлягають сплаті у зв'язку із здійсненням таких витрат. При цьому, зазначені витрати можуть бути включені до складу витрат платника податку лише за наявності підтвердних документів, що засвідчують вартість цих витрат у вигляді транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона та документа про сплату за всіма видами транспорту, в тому числі чартерних рейсів, рахунків, отриманих із готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання фізичної особи, в тому числі бронювання місць у місцях проживання, страхових полісів тощо.

За правилами ж підпункту 177.4.4. пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла впродовж 2015-2016 років), витрати на відрядження найманих працівників відносяться до витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів.

Дослідженими судом доказами в повній мірі підтверджено, що позивачем впродовж 2014-2016 років відносились на витрати, зокрема, видатки на відрядження найманих працівників і формування таких витрат проводилось з дотримання вимог щодо документального підтвердження їх сум.

Жодних умов з приводу того, що фізична особа - підприємець яка перебуває на загальній системі оподаткування при формуванні своїх витрат має право враховувати лише ті, які оплачені нею за посередництвом власного розрахункового рахунку (тобто з обов'язковим проходженням через такий рахунок), Податковий кодекс України не містив і не містить.

Згідно з положеннями статті 44 Господарського кодексу України, підприємництво здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; вільного найму підприємцем працівників; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику; вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом; самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд.

А відповідно до статті 140 Господарського кодексу України, джерелами формування майна суб'єктів господарювання є: грошові та матеріальні внески засновників; доходи від реалізації продукції (робіт, послуг); доходи від цінних паперів; капітальні вкладення і дотації з бюджетів; надходження від продажу (здачі в оренду) майнових об'єктів (комплексів), що належать їм, придбання майна інших суб'єктів; кредити банків та інших кредиторів; безоплатні та благодійні внески, пожертвування організацій і громадян; інші джерела, не заборонені законом.

Таким чином фізична особа - підприємець яка перебуває на загальній системі оподаткування має повне право використовувати у власній підприємницькій діяльності не лише отримані нею доходи, а й власні заощадження, кредити фінансових установ, позики, позички, поворотну безповоротну фінансову допомогу, благодійні внески, тощо.

Законодавчої заборони у проведенні підприємцем готівкових розрахунків за придбані товари також немає. Це ж стосується і коштів, що видаються під звіт найманим працівникам, що відбувають у відрядження.

За наведеного, висновки відповідача про завищення позивачем витрат, і, як наслідок, про заниження сум оподатковуваного доходу за усі охоплені перевіркою періоди, в результаті використання готівкових коштів, що не пройшли через розрахунковий рахунок підприємця, суд вважає такими, що не ґрунтуються на нормах податкового і іншого законодавства.

Відтак, суд прийшов до висновку, що позивач, як фізична особа - підприємець, при визначені суми чистого оподатковуваного доходу за 2014-2016 роки правильно і ґрунтовно обраховував суму своїх документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю, на яку зменшував загальний оподатковуваний дохід, а відтак, вірно визначав і свій чистий оподатковуваний дохід.

З цих підстав, висновки відповідача про заниження позивачем суми чистого оподатковуваного доходу за 2014 рік на загальну суму 717807,60 грн., за 2015 рік - на загальну суму 508273,00 та за 2016 рік на загальну суму 565674,73 грн. і, як наслідок, про заниження податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю на загальну суму 323427,31 грн., трактуються судом як протиправні.

Відповідно, податкове повідомлення-рішення № від 14.06.2017, згідно якого ФОП ОСОБА_5 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування" на 404284,13 грн., в тому числі 323427,31 грн. - за податковими зобов'язаннями та 80856,82 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, а відтак підлягає до скасування.

Оскільки саме з суми чистого оподатковуваного доходу здійснюється нарахування та сплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування для фізичних осіб - підприємців, крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування, за нормою пункту 2 частини першої статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010 (34,7% та 22% - у відповідні періоди), то і висновки про заниження позивачем даного обов'язкового платежу на 164043,07 грн. також трактуються судом, як протиправні.

За наведених вище підстав, вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-60 від 31.07.2017 - недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 164043,07 грн., а також рішення № від 31.07.2017 про застосування до ФОП ОСОБА_5 штрафних санкцій у розмірі 23774,61 грн. за донарахування відповідним органом доходів і зорів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску також не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, а відтак підлягають до скасування.

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню № від 14.06.2017, суд зазначає наступне.

З 1 січня 2015 року набрали чинності зміни, внесені Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" №71-VІІІ від 28.12.2014, в частині оподаткування військовим збором доходів фізичних осіб-підприємців.

Так, відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України, а саме: фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

При цьому, об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст.163 Податкового кодексу України: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до пп.164.1.3 п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходу, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка проводить незалежну професійну діяльність згідно зі статтею 178 цього Кодексу.

Згідно п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Отже, військовий збір нараховується, утримується та перераховується із сум чистого доходу, який визначається виходячи із документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Зважаючи на те, що в ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість висновків податкового органу про заниження позивачем суми чистого оподатковуваного доходу за 2015 та 2016 роки, підстави для донарахування ФОП ОСОБА_5 військового збору за вказані періоди також відсутні, а тому податкове повідомлення-рішення № від 14.06.2017, згідно якого ФОП ОСОБА_5 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "військовий збір, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування" на 20136,53 грн., в тому числі 16109,22 грн. - за податковими зобов'язаннями та 4027,31 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), - підлягає до скасування.

Що стосується податку на додатну вартість, то суд зазначає наступне.

В охопленому перевіркою періоді ФОП ОСОБА_5 надавав послуги по перевезенню вантажів автомобілями на території України та за межами митного кордону. Замовниками послуг були резиденти та нерезиденти.

Відповідно до цього операції ФОП ОСОБА_5 по перевезенню вантажів в межах митної території України підлягали оподаткуванню за ставкою 20% (підпункту "а" пункту 193.1 статті 195 Податкового кодексу України), а за межами митної території - за нульовою ставкою (підпункту "а" підпункту 195.1.3 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України).

За правилами пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла в період охоплений перевіркою) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

А в силу вимог пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла до 01.07.2015), податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

А згідно з пунктом 198.4. цієї статті (в редакції, що діяла впродовж 2014 року), якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Підпунктом 198.6 цієї статті закріплено правило, згідно якого не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до вимог пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла до 01.07.2015), у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, до сум податку, які платник має право віднести до податкового кредиту, включається та частка сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях.

В ході проведення перевірки відповідачем було встановлено, що позивач у період з 01.01.2014 по 30.06.2015 включав до податкового кредиту суми ПДВ по придбаних товарно-матеріальних цінностях, перелік яких зафіксовано в розділі 2.1.2. акту перевірки. При цьому, позивачем не надано жодного документального підтвердження стосовно того, що такі товари використовувались ним у власній господарській діяльності, і саме в рамках оподатковуваних ПДВ операцій .

За правилами пункту 198.3. статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла після 01.07.2015), податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до вимог пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла після 01.07.2015), у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти і зареєструвати відповідні податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на частку сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.

При цьому, за правилами підпункту "г" пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, відповідні податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання починають використовуватися: а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу); б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

В ході проведення перевірки відповідачем було встановлено, що позивачем у період з 01.07.2015 по 31.12.2016 не нараховані податкові зобов'язання, пов'язані з оплатою товарно-матеріальних цінностей, перелік яких зафіксовано в розділі 2.1.2. акту перевірки, ПДВ по яких було включене ним до податкового кредиту, при тому що використовувались такі товарно-матеріальні цінності в операціях, які не є господарською діяльністю платника податків, позаяк позивачем не надано жодного документального підтвердження стосовно того, що такі товари використовувались ним у підприємницькій діяльності з метою отримання доходу.

В ході судового розгляду позивачем не надано жодного доказу з приводу того, що товарно-матеріальні цінності, перелік яких зафіксовано в розділі 2.1.2. акту перевірки, використовувались ним у підприємницькій діяльності і саме в межах здійснення оподатковуваних ПДВ операцій.

Долучені ним до матеріалів справи два акти на списання не можуть буті прийняті судом, так як не надавалися позивачем під час перевірки, результати якої оскаржуються, і крім того, позивачем не надано жодних доказів того, що ним ведеться облік своїх основних засобів (а.с.35-36 том 8).

Самі ж по собі усні і письмові пояснення, підкріплені чотирма фототаблицями (а.с.37-40 том 8) з приводу того, як саме той чи інший придбаний позивачем товар, використовується чи використовувався позивачем, не вважаються ні належними, ні допустимими доказами по справі.

Більше того, як встановлено судом і визнано учасниками, видатки на придбання товарно-матеріальних цінностей, зазначених у таблицях розділу 2.1.2. акту перевірки №254/17-00-13-09/НОМЕР_1 від 24.05.2017, взагалі не відносились ФОП ОСОБА_5 на витрати відповідних звітних періодів, тобто не брали участі у розрахунку одатковуваного доходу позивача кожного із охоплених перевіркою періоду, а відтак і не пов'язані з його господарською діяльністю, спрямованою на отримання доходу.

За наведеного, висновки відповідача про порушення позивачем норм п.180.1 ст.180, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.199.1 ст.199, п.200.1 та п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України за результатами чого позивачу донараховано податок на додано вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету за період: з 01.01.2014 по 31.12.2016 на загальну суму 12259 грн., а також зменшено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 18534 грн. за грудень 2016 року, є ґрунтовними та законними.

Відповідно, відсутні правові підстави для скасування податкового повідомлення-рішення № від 17.08.2017, згідно якого ФОП ОСОБА_5 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість" на 13261,00 грн., в тому числі 10609,00 грн. - за податковими зобов'язаннями та 2652,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та податкового повідомлення-рішення №, від 14.06.2017, згідно якого ФОП ОСОБА_5 зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за грудень 2016 року - 18534,00 грн.

За усього наведеного вище, позовні вимоги СПД ОСОБА_5 підлягають до часткового задоволення.

За правилами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно, СПД ОСОБА_5 належить присудити за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Рівненській області пропорційну до задоволених майнових вимог суму сплаченого ним судового збору, а саме 6122,38 грн.

При вирішення питання щодо розподілу інших судових витрат, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої цієї статті, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу. При цьому, згідно з частинами першою-другою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Позивачем до адміністративного позову додано договір №4 про надання правової допомоги від 15.06.2017, за яким виконавцем такої правової допомоги є юридична особа - ПП "Фінансово-консультаційний центр", а не адвокат (а.с.106-110 том 1) .

З урахуванням наведеного, оплата позивачем таких юридичних послуг в сумі 2000,00 грн. (а.с.111 том 1), не може вважатися оплатою витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката, а відтак і не відноситься до складу судових витрат, які підлягають розподілу за наслідками судового розгляду.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Рівненській області (33023 м.Рівне, вул. Відінська, 12, код ЄДРПОУ - 39394217) задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області № від 14.06.2017, згідно якого ФОП ОСОБА_5 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування" на 404284,13 грн., в тому числі 323427,31 грн. - за податковими зобов'язаннями та 80856,82 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області № від 14.06.2017, згідно якого ФОП ОСОБА_5 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "військовий збір, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування" на 20136,53 грн., в тому числі 16109,22 грн. - за податковими зобов'язаннями та 4027,31 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Визнати протиправною і скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Рівненській області №Ф-60 від 31.07.2017, згідно якої вимагається у ФОП ОСОБА_5 сплатити недоїмку з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 164043,07 грн.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління ДФС у Рівненській області № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зорів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 31.07.2017, згідно якого до ФОП ОСОБА_5 застосовано штрафні санкції у розмірі 23774,61 грн.

Відмовити в частині позовних вимог про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Рівненській області:

№ від 14.06.2017, згідно якого ФОП ОСОБА_5 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість" на 15324,00 грн., в тому числі 12259,00 грн. - за податковими зобов'язаннями та 3065,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

№ від 14.06.2017, згідно якого ФОП ОСОБА_5 зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за грудень 2016 року - 18534,00 грн.;

№ від 17.08.2017, згідно якого ФОП ОСОБА_5 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість" на 13261,00 грн., в тому числі 10609,00 грн. - за податковими зобов'язаннями та 2652,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Присудити фізичній особі - підприємцю ОСОБА_5 за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління ДФС у Рівненській області судові витрати у вигляді пропорційної суми сплаченого судового збору, а саме 6122,38 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 20 серпня 2018 року.

Суддя Друзенко Н.В.