Справа № 810/4474/18
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2018-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

03 вересня 2018 року № 810/4474/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в місті Києві заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом першого заступника прокурора Київської області до Вишгородської міської ради, третя особа: ПрАТ «Укргідроенерго», про визнання протиправним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява першого заступника прокурора Київської області, в якій він просить визнати протиправними та скасувати окремі пункти рішення Вишгородської міської ради від 26.07.2013 № 24/16 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою».

Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з’ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню у зв’язку з наступним.

Частиною 2 ст. 160 КАС України передбачено, що позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Як слідує зі змісту поданої заяви, адміністративний позов пред'явлено прокурором в межах права на звернення до суду в інтересах держави.

На думку прокурора, порушення державних інтересів у даному випадку полягає у тому, що оскаржуваним рішенням надано дозволи на розробку документації із землеустрою щодо надання земельних ділянок у власність для ведення садівництва у м. Вишгород за рахунок земель водного фонду – гідротехнічної споруди (лівобережної земляної греблі) ПАТ «Укргідроенерго».

Суд зазначає, що представництво державних інтересів прокурором в адміністративному судочинстві наразі є проблемою у зв'язку з надто широким тлумаченням поняття «інтерес держави» як представниками прокуратури, так і іншими учасниками судового процесу.

Кожне звернення прокурора до суду обумовлено, як на його думку, порушенням державних інтересів, що є оціночним поняттям із закладеним в процесуальне законодавство смисловим змістом «самостійно визначає» та є складовою терміну «внутрішнє переконання».

У той же час, суб’єктами оцінки виступають як прокурор при прийнятті ним рішення щодо виконання представницької функції, так і суд, при вирішенні питання про наявність або відсутність підстав такого звернення, тому визначальним у даному випадку є розкриття поняття «інтерес держави».

Поняття «державний інтерес» суд розглядає як закріплену Конституцією та законами України, міжнародними договорами та актами систему основних цінностей у найважливіших сферах життєдіяльності українського народу та суспільства.

Визначення даного поняття надав Конституційний Суд України, встановивши, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів.

Отже, інтереси держави суттєво відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин, оскільки в основі перших завжди потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

Конституційний Суд України підкреслив, що прокурори та їх заступники подають до суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій чи осіб незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Саме тому Суд підійшов до визначення державних інтересів як предмета захисту прокуратурою, розуміючи їх як потребу в здійсненні глобальних загальнодержавних цінностей, що мають за мету захист суверенітету, цілісності та безпеки держави тощо.

Зі змісту позовної заяви слідує, що прокурор звертається до суду в порядку реалізації своїх владних управлінських повноважень, а саме: представництво інтересів держави.

Прокурором самостійно у позовній заяві зазначено, що він звертається до суду у порядку ст. 53 КАС України.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Згідно ст. 4 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, відповідно до ст. 131-1 Конституції України в редакції Закону України від 02.06.2016 № 1401-VIII, в Україні діє прокуратура, яка здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Таким чином, Конституцією України передбачено дві обов’язкові вимоги для виникнення у прокурора права на представництво інтересів держави: 1) доведення, що обставини звернення є виключним випадком і 2) представництво здійснюється в порядку, визначеному законом.

Що таке «виключні випадки» дає розуміння ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», яка регулює питання представництва прокуратурою інтересів держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб'єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Отже, представництво інтересів держави прокурором у суді не повинно мати на меті підміну суб’єкта виконання владних управлінських функцій, а навпаки – мету щодо спонукання до виконання, у разі неналежного виконання, таких функцій суб’єктом владних повноважень, якого представлятиме прокурор в суді.

Відтак, для визначення судом права прокурора на звернення до суду для захисту інтересів держави імперативними є 2 умови: 1) доведення порушення чи загрози порушення саме інтересів держави (а не окремої громади); 2) доведення належними і допустимими доказами, що захист цих інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

У той же час, як заява про вжиття заходів забезпечення позову, так і позовна заява прокурора не містить обґрунтування, у чому саме полягає інтерес держави, а не Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, та ПАТ «Укргідроенерго».

Натомість, з даних заяв слідує, що позов подано з метою захисту інтересів саме ПАТ «Укргідроенерго», на території гідротехнічних споруд якого, як стверджує прокурор, розміщуються відповідні земельні ділянки.

Ці ж обставини покладено прокурором в основу доводів про необхідність залучення вказаного підприємства до розгляду справи як третьої особи.

Отже, твердження прокурора про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції в межах спірних правовідносин, є хибними. Крім того, суд зазначає, що у даному випадку відсутня така обов'язкова для звернення обставина як виключність випадку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що питання, порушене у заяві про вжиття заходів забезпечення позову та у позовній заяві, не відноситься до сфери державних інтересів, не входить до компетенції відповідальності прокурора, законом визначений державний орган, уповноважений реалізовувати державну політику у спірних правовідносинах, а ПАТ «Укргідроенерго» не позбавлене законом права самостійно оскаржувати рішення органів місцевого самоврядування, у т.ч. про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо надання земельних ділянок у власність за рахунок земель водного фонду – гідротехнічної споруди (лівобережної земляної греблі) даного підприємства.

Отже, не розглядаючи по суті заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 53, 150 – 154, 169, 171, 243, 248 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви першого заступника прокурора Київської області про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженнні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом п’ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п’ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII “Перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лапій С.М.