Справа № 2а-1272/12/0970
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2018-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/5472/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.

суддя Матковська З.М.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

представник відповідачів Майорчак В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу в.о. начальника Головного управління військових прокуратур Генеральної прокуратури України Козачука Василя Петровича, Генерального прокурора України на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 червня 2018 року про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (головуючий суддя Кафарський В.В., м. Івано-Франківськ, проголошено о 11:40:20) у справі № 2а-1272/12/0970 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до в.о. начальника Головного управління військових прокуратур Генеральної прокуратури України Козачука Василя Петровича, Генерального прокурора України про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

18 квітня 2013 року начальник відділу представництва інтересів громадян та держави в судах прокуратури Західного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері В.Майорчак, як представник Генерального прокурора України, в.о. начальника Головного управління військових прокуратур Генеральної прокуратури України В.Козачука (надалі представник заявника, боржника) звернувся в суд із заявою про визнання виконавчого листа, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом у даній адміністративній справі, таким, що не підлягає виконанню.

В обгрунтування поданої заяви представник відповідачів покликався на те, що Генеральною прокуратурою України постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 червня 2012 року у справі №2а-1272/12/0970 виконано у добровільному порядку, звернення ОСОБА_3 від 10 квітня 2012 року розглянуто, про що його повідомлено листом від 22 січня 2013 року, а тому виконавчий лист, виданий судом у вказаній справі, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 червня 2018 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення ним норм процесуального права, в.о. начальника Головного управління військових прокуратур Генеральної прокуратури України Козачука Василя Петровича, Генерального прокурора України, через представника, подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати оскаржене рішення суду та прийняти нове, яким задоволити заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги, представник відповідачів покликається на те, що 22 січня 2013 року заступник Генерального прокурора України на виконання постанови Івано - Франківського окружного адміністративного суду у справі №2а-1272/12/0970 розглянув звернення ОСОБА_3 від 10 квітня 2012 року стосовно звільнення із займаних посад начальника Головного управління військових прокуратур Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та військового прокурора Центрального регіону України ОСОБА_6, про що повідомив ОСОБА_3 відповідним листом, що знаходиться в матеріалах справи. Представник зазначає, що відповідачі у добровільному порядку виконали постанову Івано Франківського окружного адміністративного суду у справі №2а-1272/12/0970, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема: підтвердження відправлення Генеральною прокуратурою України на адресу позивача зазначеного повідомлення, відомість до реєстру №СІ26 від 23 січня 2013 року, разом із списком згрупованих рекомендаційних відправлень. Крім того, відповідачі зазначають, що, ОСОБА_3, під час судових засідань в даній справі 18 квітня 2013 року та 02 червня 2016 року ознайомився із зазначеним повідомленням, а відтак йому було відомо про виконання Генеральною прокуратурою України постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 червня 2012 року.

Враховуючи наведене відповідачі вважають, що підстави для примусового виконання судового рішення відсутні, а висновок суду першої інстанції щодо відсутності належних доказів надання відповіді ОСОБА_3 на його звернення не відповідає матеріалам справи.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечує, просить суд відхилити її.

Позивач в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся в суд з позовною заявою до Генерального прокурора України, в.о. начальника Головного управління військових прокуратур Генеральної прокуратури України В. Козачука про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання до вчинення дій.

22 червня 2012 року у справі №2а-1272/12/0970 за позовом ОСОБА_3 до Генерального прокурора України, в.о. начальника Головного управління військових прокуратур Генеральної прокуратури України В.Козачука, Івано-Франківським окружним адміністративним судом винесено постанову, якою позовні вимоги задоволено частково, зокрема: визнано неправомірними дії в.о. начальника Головного управління військових прокуратур Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 в частині розгляду заяви ОСОБА_3 від 10 квітня 2012 року про звільнення із займаних посад начальника Головного управління військових прокуратур Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та військового прокурора Центрального регіону України ОСОБА_6; зобов'язано Генерального прокурора України розглянути звернення ОСОБА_3 від 10 квітня 2012 року про звільнення із займаних посад начальника Головного управління військових прокуратур Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та військового прокурора Центрального регіону України ОСОБА_6

23 січня 2013 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по даній адміністративній справі.

12 квітня 2013 року ОСОБА_3 звернувся в суд із заявою про виправлення помилки у виконавчому листі №2а-1272/12/0970, оскільки Державною виконавчою службою України прийнято постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 28 березня 2013 року.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2013 заяву ОСОБА_3 про виправлення помилки у виконавчому листі №2а-1272/12/0970 задоволено шляхом зазначення коду ЄДРПОУ боржника та ідентифікаційного номера стягувача ОСОБА_3 Відповідно, 18 квітня 2016 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по даній адміністративній справі з урахуванням виправлень згідно ухвали від 18 квітня 2016 року.

18 квітня 2013 року начальник відділу представництва інтересів громадян та держави в судах прокуратури Західного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері як представник Генерального прокурора України, в.о. начальника Головного управління військових прокуратур Генеральної прокуратури України В.Майорчак (надалі представник заявника, боржника) звернувся в суд із заявою про визнання виконавчого листа, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом у даній адміністративній справі, таким, що не підлягає виконанню, яка мотивована тим, що Генеральною прокуратурою України добровільно виконано постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.06.2012 у справі №2а-1272/12/0970.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 червня 2016 року, яку ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2016 залишено без змін, відмовлено у задоволенні заяви.

Згідно постанови Верховного суду від 21.03.2018 касаційну скаргу військової прокуратури Західного регіону України задоволено частково, ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.06.2016 про відмову в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2016 в частині залишення без змін ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.06.2016 про відмову в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі №2а-1272/12/0970 скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Як слідує з постанови Верховного суду від 21.03.2018, суд першої інстанції має вчинити дії щодо встановлення дійсних обставин на підтвердження чи спростування юридичного факту за допомогою додаткових джерел доказів, як от: витребування журналу реєстрації поштових відправлень. І лише за умови спростування означених фактів належними, допустимими і достовірними доказами, визнавати попередньо подані докази неналежними чи не достовірними.

На виконання постанови Верховного суду від 21 березня .2018 року, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року призначено судовий розгляд заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі №2а-1272/12/0970. Даною ухвалою суд витребував у Генерального прокурора України докази щодо підтвердження факту добровільного виконання рішення суду від 22 червня 2012 року та зобов'язав надати суду журнал реєстрації поштових відправлень чи інші докази щодо надіслання відповіді ОСОБА_3 на його звернення від 10 квітня 2012 року стосовно звільнення із займаних посад начальника Головного управління військових прокуратур Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та військового прокурора Центрального регіону України ОСОБА_6

Приймаючи оскаржену ухвалу суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачами добровільно не виконано постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 червня 2012 у справі №2а-1272/12/0970, оскільки у справі відсутні підтверджуючі про це докази.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Відповідно до частин 1-3 ст. 374 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Системний аналіз наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави стверджувати , що підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є помилкова видача виконавчого листа; встановлення відсутності у боржника обов'язку з виконання виконавчого листа, у зв'язку з добровільним виконанням боржником зобов'язань за судовим рішенням повністю або частково; припинення зобов'язань боржника з інших причин.

Як встановлено колегією суддів та доведено матеріалами справи заступником Генерального прокурора України Середою Г. листом від 22 січня 2013 року за №10/2/3-28602-12 повідомлено ОСОБА_3 про те, що на виконання постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 червня 2012 року в адміністративній справі №2а-1272/12/0970 розглянуто звернення його від 10 квітня 2012 року стосовно звільнення із займаних посад начальника Головного управління військових прокуратур Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та військового прокурора Центрального регіону України ОСОБА_6 Фактів порушення Закону при розгляді звернення не встановлено. Окрім того, ОСОБА_3 проінформовано про те, що на даний час ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на зазначених вище посадах не працюють.

ОСОБА_3 заперечує проти отримання відповіді.

Як доказ надіслання вказаного листа ОСОБА_3, в матеріалах справи міститься відомість до реєстру №С126 від 23 січня 2013 року на просту письмову кореспонденцію, оплачену з використанням відбитків державного знака маркувальної машини, подану Генеральною прокуратурою України (вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01011) на поштове відділення №10 (м. Київ) разом зі списком згрупованих рекомендаційних відправлень, що пересилаються в межах України.

Відповідно до порядкового номера 25 згаданого списку значиться поштове відправлення лист за №10/2/3-28602-12, адресований ОСОБА_3, у графі суд дійшов висновку про те, що заявником (боржником) самостійно не виконано постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.06.2012 у справі №2а-1272/12/0970 найменування населеного пункту» вказано Богородчани.

В підтвердження здійснення плати за пересилання поштових відправлень Генеральною прокуратурою України додано також фіскальний чек УДППЗ «Укрпошта» КМД Київ-10 від 23 січня 2013 року за №1459.

Колегією суддів також встановлено, що ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.06.2016 витребувано у Відділення поштового зв'язку №1 смт. Богородчани Центру поштового зв'язку №4 м. Надвірна Івано-Франківської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» та у Центру поштового зв'язку №4 м. Надвірна Івано-Франківської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» докази належного отримання для пересилання та подальшого пересилання простої письмової кореспонденції поштового відправлення (листа від 22 січня 2013 року за №10/2/3-28602-12), адресованого Генеральною прокуратурою України ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

Центр поштового зв'язку №4 Івано-Франківської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» листом від 10.06.2016 за №21/64 повідомив суд про те, що підтверджуючі документи щодо вручення ОСОБА_3 згаданої кореспонденції відсутні, оскільки листи, відправлені простим порядком, не реєструються та вручаються без підпису одержувача. Отже, факт надходження листа до поштового відділення, його вкладення встановити не можливо.

Поряд з цим встановлено, що представник відповідачі 08 червня 2018 року подав суду відомість до реєстру №С126 від 23 січня 2013 року на просту письмову кореспонденцію, оплачену з використанням відбитків державного знака маркувальної машини, подану Генеральною прокуратурою України (вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01011) на поштове відділення №10 (м. Київ) разом зі списком згрупованих рекомендаційних відправлень, що пересилаються в межах України та фіскальний чек УДППЗ «Укрпошта» КМД Київ-10 від 23 січня 2013 року за №1459.

Постановою Івано-Франківського окружного суду від 22 червня 2012 року у справі №2а-1272/12/0970 зобов'язано Генерального прокурора України розглянути звернення ОСОБА_3 від 10 квітня 2012 року про звільнення із займаних посад начальника Головного управління військових прокуратур Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та військового прокурора Центрального регіону України ОСОБА_6. На переконання колегії суддів розгляд звернення громадянина передбачає й надання йому відповіді з результатами такого розгляду. Надання відповіді можливе як нарочно особі так і засобами поштового, і електронного зв'язку .

Водночас, в матеріалах справи відсутні, а відповідачами не подано докази отримання позивачем наданої йому відповіді. Ними ж не подано доказів, які підтверджували б, що позивач не отримав надану йому відповідь з незалежних від відповідачів причин (наприклад, повідомлення про повернення поштового відправлення з причини відмови особи від отримання кореспонденції, за закінченням терміну зберігання, тощо), а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що подані представником відповідачів докази не підтверджують факту добровільного виконання судового рішення.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв ухвалу з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.242, 243, 268, 286, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу в.о. начальника Головного управління військових прокуратур Генеральної прокуратури України Козачука Василя Петровича, Генерального прокурора України залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 червня 2018 року про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі № 2а-1272/12/0970 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 05 вересня 2018 року.