Справа № 448/45/17
Суддя: Білоус Ю. Б.
Дата ухвалення: 2018-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/45/17
Провадження № 2-а/448/34/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27.08.2018 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя Білоус Ю.Б.,

за участю: секретаря судового засідання Романченко І.А.,

представник позивача ОСОБА_1,

позивач ОСОБА_2 не зявився,

представника відповідача ОСОБА_3 митниці ДФС не зявився,

третя особа в.о.заступника начальника ОСОБА_3 митниці ДФС начальник управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_4 не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 митниці ДФС, третя особа - в.о.заступника начальника ОСОБА_3 митниці ДФС начальник управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_4, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2С, 18.01.2017 року звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову в.о. заступника начальника ОСОБА_3 митниці ДФС ОСОБА_4 у справі про порушення митних правил №5249/20909/16 від 28.12.2016 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 гривень.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що при розгляді справи, вирішуючи питання притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил, посадова особа митниці не зясувала всіх обставин справи, не переконалась у відсутності обставин, які виключають провадження у справі та чи підлягає позивач притягненню до адміністративної відповідальності, неправильно застосувала митне законодавство.

Стверджує, що відповідно до вимог листа ОСОБА_3 митниці ДФС (від 06.10. 2016 року № 19541/13-70-20/Д/29) в присутності працівника митниці ним було надано пояснення, в якому наведено доказові факти неможливості скоєння митного правопорушення. Однак дані пояснення не прийнято до уваги і як результат було складено протокол про порушення митних правил №5249/20909/16 від 30 листопада 2016 року. 01.12.2016 року він звернувся до Мостиського відділення поліції Яворівського ВГ1 ГУНП у Львівській області з заявою щодо об'єктивного розслідування справи встановлення винних осіб і притягнення їх до відповідальності. 06.12.2016 року відповідно до Закону України "Про звернення громадян" на адресу керівника ОСОБА_3 митниці ДФС ним скеровано звернення щодо вивчення всіх обставин правопорушень, зазначених у протоколі, а відтак винесення постанови про відміну протоколу. До часу винесення постанови відповіді не отримав.

Крім того, зазначає, що як додаткові аргументи щодо об'єктивності розгляду справи про адміністративне порушення намагався додати характеристику з орану місцевого самоврядування та довідки з поліції про відсутність у нього транспортного засобу та посвідчення на право керування транспортним засобом. Однак, зазначені документи не прийнято до розгляду при винесенні постанови тим самим порушено вимоги ст. 489 МКУ.

З огляду на наведене, вважає, що вищевказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 митниця ДФС та третя особа в.о.заступника начальника ОСОБА_3 митниці ДФС начальник управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_4 були своєчасно та належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не зявилися, не повідомили про причини своєї неявки та не надіслали відзиву на позовну заяву, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити з таких підстав.

Кожна особа, як вказується у ч.1 ст.24 МК України, має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст.529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

У ч.6 ст.530 МК України зазначається, що перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначену норму суд під час розгляду справи щодо оскаржень рішень, дій чи бездіяльність субєктів владних повноважень незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинен перевірити їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що 30.11.2016 року державним інспектором ВМО №1 м/п «Мостиська» ОСОБА_3 митниці ДФС ОСОБА_5 складено протокол про порушення митних правил №5249/20909/16, відповідно до якого встановлено, що в ході перевірки баз даних ЄАІС ДФС України встановлено, що 21.02.2016року о 01.35год. через митний пост «Мостиська» ОСОБА_3 митниці ДФС каналом позначеним символом зеленого кольору («зелений коридор») громадянин України ОСОБА_2 ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «VW Golf», реєстр.номер ONY5X74, в митному режимі «транзит».

Згідно з даними АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України зазначений транспортний засіб з митної території України станом на 10.00год. 30.11.2016року не вивозився та у інший митний режим, згідно з нормами чинного законодавства не поміщений.

Даним протоколом констатовано, що гр.ОСОБА_2 перевищив встановлений статтею 95 МК України строк доставки товарів, транспортних засобів, що перебувають під митним контролем до митного органу призначення більше ніж на 10 діб і його дії кваліфіковано за ч.3 ст.470 МК України.

На підставі вищевказаного протоколу, 28.12.2016 року в.о.заступника начальника ОСОБА_3 митниці ДФС начальник управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_4 (третьою особою у справі) винесено оскаржувану постанову у справі про порушення митних правил №5249/20909/16, якою позивача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 8500 гривень.

Згідно із ч. 1 ст. 90 Митного кодексу України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб).

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 102 Митного кодексу України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем митного органу призначення. Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 1 ст.458 Митного кодексу України визначає, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Перш за все слід зазначити, що справа про порушення митних правил може бути заведена тільки в тому випадку, коли є достатні дані, які свідчать про наявність ознак правопорушення. Недопустимим є заведення справи про порушення митних правил на підставі припущень або відомостей про правопорушення, достовірність яких викликає сумніви. Коли порушується справа про порушення митних правил, слід також переконатися у відсутності обставин, які виключають провадження у справі. До таких обставин належать, зокрема, відсутність події та складу порушення митних правил. За наявності зазначених обставин протокол про порушення митних правил не складається. У випадках, коли провадження у справі все ж було розпочате, названі обставини є підставою для припинення провадження у справі.

Згідно ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Як вбачається із матеріалів справи, спірна постанова про порушення митних правил була винесена лише на підставі відомостей взятих з баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України, а саме щодо відсутності інформації про вивезення за межі митної території України вищевказаного автомобіля станом на 30.11.2016року. Інші докази, передбачені ст.495 МК України, на основі яких встановлено вину позивача у вчиненні інкримінованого йому порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України, суду не надано.

При цьому, згідно протоколу про порушення митних правил №5249/20909/16 від 30.11.2016року слідує, що листом ОСОБА_3 митниці ДФС від 06.10.2016року №19541/13-70-20/Д/29 ОСОБА_2 запрошувався до ОСОБА_3 митниці ДФС для надання пояснень щодо не вивезення ним автомобіля марки «VW Golf», реєстр.номер ONY5X74. 30.11.2016року ОСОБА_2 посадовій особі митниці пояснив, що вищевказаний транспортний засіб ним не ввозився.

В подальшому, а саме 01.12.2016року позивач також звернувся до Мостиського відділення поліції Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області із заявою (ЄО №4213 від 01.12.2016року) з приводу даних обставин, обєктивного розслідування справи та встановлення винних осіб і притягнення їх до відповідальності.

Крім того, із довідки Територіального сервісного центру 4641 Регіонального сервісного центру у Львівській області МВС України №31/13-4641 від 29.05.2018року, наданої суду в ході розгляду даної адміністративної справи, відомо, що згідно Єдиного державного реєстру МВС України, станом на 29.05.2018року громадянин ОСОБА_2, 18.03.1973року народження, посвідчення водія у ТСЦ 4641 не отримував.

Однак, при розгляді справи про порушення митних правил та винесенні спірної постанови жодним чином не було враховано дані пояснення позивача. Посадові особи ОСОБА_3 митниці ДФС не надали належної оцінки доводам позивача про не ввезення ним вищевказаного автомобіля на митну територію України та не перевірили дані обставини. Отже, при винесенні оскаржуваної постанови не було враховано всі обставини, що мали значення для прийняття рішення в справі про порушення митних правил, чим порушено вимоги ст. 489 МКУ.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ч.2 ст.495 МК України посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Враховуючи наведені положення закону, суд вважає, що в.о.заступника начальника ОСОБА_3 митниці ДФС начальник управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_4 при розгляді справи про порушення митних правил №5249/20909/16 зобовязаний був, на підставі доказів передбачених ст.495 МК України, належними чином зясувати усі обставини справи, зокрема, зясувати факт ввезення саме позивачем вищевказаного транспортного засобу на територію України, перевірити обставини, на які вказує позивач у своїх поясненнях, врахувати вищенаведене та відповідно до встановлених фактів дати правильну юридичну оцінку діям позивача. Однак, вказаних обставин у порушення вимог ст.489 МК України посадовою особою ОСОБА_3 митниці не враховано, тобто оскаржувана постанова винесена без урахування усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що в ухвалі про відкриття провадження у даній справі від 23.01.2017року судом зазначалось, що «У разі заперечення проти позову зобовязати відповідача надати суду у визначений судом строк всі матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, з приводу якого подано позов, а саме: матеріали справи про порушення митних правил №5249/20909/16, розпочатої 30.11.2016року за ознаками вчинення гр..ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого.3 ст.470 Митного кодексу України».

Також відповідача - ОСОБА_3 митницю ДФС неодноразово повідомлялось про розгляд справи у судових повістках про виклик до суду. Однак, усі повідомлення суду відповідачем були проігноровані. В судове засідання відповідач та третя особа не з'явилися, письмових заперечень щодо позову та документів, які стали підставою для прийняття рішення про притягнення до відповідальності позивача (матеріалів справи про порушення митних правил №5249/20909/16), суду не надали.

Відповідно до вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем в ході розгляду даної справи не представлено достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови та доказів, які б спростовували обставини, на які покликається позивач. Отже, протиправність дій позивача та наявність в його діях складу порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, відповідачем не доведені.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст.55 Конституції України).

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Митного кодексу України, у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов'язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Стаття 8 Митного кодексу України визначає принципи здійснення державної митної справи. Так, відповідно до п. 3 та п.7 ч.1 цієї статті державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості, а також додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Згідно ст. 531 Митного кодексу України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є:

1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил;

2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду;

3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи;

4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду;

5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення;

6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Приймаючи до уваги усе вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що протиправність дій позивача та наявність в його діях складу порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, відповідачем не доведені. Оскаржувана постанова винесена без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, без доведення складу даного правопорушення, а також із порушенням принципів законності та презумпції невинуватості, передбачених п. 3 ч.1 ст.8 МК України. В порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачами в ході розгляду даної справи не представлено достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, доводи позивача не спростовано, а відтак прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суд вважає передчасним та необґрунтованим. Наведені обставини відповідно до ст.531 МК України є підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому вимоги позивача слід задовольнити, оскаржувану постанову необхідно визнати протиправною та скасувати.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-77, 241, 243-246, 250 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в.о.заступника начальника ОСОБА_3 митниці ДФС начальник управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_4 від 28.12.2016року в справі про порушення митних правил №5249/20909/16 про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.3 ст.470 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до ОСОБА_3 апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Мостиський районний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Б. Білоус

Рішення набрало законної сили: «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус

Повний текст рішення складено 29.08.2018року.