Справа № 804/3319/18
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року Справа № 804/3319/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Барановського Р. А.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу №804/3319/18 за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" Ірклієнка Юрія Петровича за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" Ірклієнка Юрія Петровича, у якому позивача просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" Ірклієнка Юрія Петровича щодо не включення рахунку ОСОБА_2 до переліку рахунків, за якими вкладники Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" Ірклієнка Юрія Петровича внести зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно включення рахунку ОСОБА_2 до цього переліку з метою виплати гарантованої суми відшкодування в розмірі 170 000,00грн.

Справі за вищезазначеним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер №804/3319/18.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 р. відкрито провадження по справі №804/3319/18 за вищезазначеним позовом та ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження згідно ч. 2 ст. 257 та ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України у письмовому провадженні. Крім того, даною ухвалою задоволено клопотання ОСОБА_2 про залучення до участі у справі третьої особи та ухвалено залучити до участі в адміністративній справі №804/3319/18 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи №804/3319/18 у спрощеному провадженні з урахуванням положень ст. 269 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначено, що вона, як особа, яка має право вимоги на частину вкладу з огляду на укладанні із банком додаткового договору, повинна була бути включена до списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Однак, позивач зауважує, що допущена Уповноваженою особи Фонду гартування вкладів фізичних осіб бездіяльність у вигляді не включення ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, є протиправною.

Позиція Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" Ірклієнка Юрія Петровича відображена у відзиві на позовну заяву та полягає у безпідставності заявлених ОСОБА_2 позовних вимог. Так, відповідач зазначив, що додатковий договір до договору банківського вкладу (депозиту) від 10.01.2017р. був укладений між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та Приватним підприємством «Виробничо-комерційна фірма «Венеція і К» та не містив положень щодо заміни сторони договору (особи вкладника) із Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Венеція і К» на ОСОБА_2, у зв'язку з чим відповідач не мав підстав для включення ОСОБА_2 до відповідного Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерному товаристві «Платинум Банк».

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб пояснень на позов та на відзив до суду не надходило, як і будь-яких інших пояснень та клопотань.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

31.01.2018р. ОСОБА_2 звернулась до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою, у якій просила Фонд виплатити їй гарантовану суму відшкодування за вкладом, який розміщений у ПАТ «Платинум Банк» із наданням до даної заяви копій договору банківського вкладу (депозиту) №500.004.34120 від 20.12.2016р. із додатковими договорами №500.004.34341 від 04.01.2017р. та №500.004.34399 від 10.01.2017р.

У відповідь на дану заяву Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було направлено позивачу лист за вих. №02-036-4858/8 від 03.03.2018р., у якому третя особа зазначила, що станом на 03.03.2018р. інформація про вклади ОСОБА_2 у Загальному реєстрі відшкодувань по вкладникам ПАТ «Платинум Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - відсутня.

Не погодившись із вищенаведеним, вважаючи, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" Ірклієнком Ю.П. порушено права та законні інтереси позивача шляхом допущення протиправної бездіяльності у вигляді не включення рахунку ОСОБА_2 до переліку рахунків, за якими вкладники Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_2 звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який визначає правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції Закону на момент виникнення спірних правовідносин), вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку (ч. 1 ст. 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

За приписами частини першої статті 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

У відповідності до частини 2 статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

За приписами частини 4 статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах; 11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

Отже, з аналізу норм чинного законодавства вбачається, що після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку вкладники набувають право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах 200 000 грн, за винятком вичерпного переліку підстав, передбачених частиною четвертою статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Разом з тим, положенням частин першої-третьої, п'ятої, шостої статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

За приписами пунктів 3, 4 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Згідно з пунктом 6 Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

Отже, протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку уповноважена особа Фонду формує та подає до Фонду, зокрема, повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом, проте протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.12.2016р. між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» (далі - ПАТ «Платинум Банк»; Банк) та Приватним підприємством «Виробничо-комерційна фірма «Венеція і К» (далі- ПАТ «ВКФ «Венеція і К»; Вкладник) було укладено договір банківського вкладу (депозиту) за № 500.004.34120, за умовами якого Банк відкриває Вкладнику вкладний рахунок №9206 у Публічному акціонерному товаристві «Платинум Банк» та приймає від Вкладника на Вкладний рахунок грошову суму у розмірі 170 000, 00 грн. (Вклад), а Банк зобов'язується повернути Вклад та сплатити проценти за користування Вкладом на умовах та у порядку, визначеними договором. Дата повернення Вкладу - 04.01.2017р. Процентна ставка за Вкладом встановлюється у розмірі 21 % річних.

04.01.2017р. між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ВКФ «Венеція і К» укладено додатковий договір №500.004.34341 до договору №500.004.34120 від 20.12.2016р. строкового банківського вкладу (депозиту), згідно із яким сторонами договору внесено зміни до договору №500.004.34120 від 20.12.2016р., зокрема, до п.п. 1-2, виклавши у новій редакції:

- «1.3 Дата повернення Вкладу: 10.01.2017р.»;

- «1.4 Процентна ставка за Вкладом встановлюється у розмірі 17 % (сімнадцять) процентів річних».

10.01.2017р. між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ВКФ «Венеція і К» укладено додатковий договір №500.004.34399 до договору №500.004.34120 від 20.12.2016р., згідно з яким сторони, зокрема, домовились з дати укладання даного додаткового договору продовжити строку зберігання Вкладу до 16.01.2017р. та, починаючи з 10.01.2017р., змінити умови договору №500.004.34120 від 20.12.2016р. щодо:

-зміни процентної ставки за Вкладом; при цьому процентна ставка за попередній строк зберігання Вкладу не змінюється та сплачується Банком в обумовленому Сторонами розмірі;

-доповнити п. 8 Договору та замінити Сторону Договору, а саме: Первісного Вкладника на Нового Вкладника (ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області; ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Позивач вважає, що своє право вимоги до банку за договором банківського вкладу №500.004.34120 від 20.12.2016р. ТОВ «ВКФ «Венеція і К» було передано позивача шляхом укладення 10.01.2017р. додаткового договору №500.004.34399.

Водночас, слід зауважити, що відповідачем не визнається факт укладання 10.01.2018р. додаткового договору №500.004.34399 до договору №500.004.34120 від 20.12.2016р. в контексті того, що у даному додатковому договорі замінено сторону договору (особу вкладника).

Натомість, як вбачається із наданої відповідачем до суду копії додаткового договору №500.004.34399 від 10.01.2017р. слідує, що доповнення Договору №500.004.34120 від 20.12.2016р. пунктом 8 із зазначенням реквізитів ОСОБА_2, як нового вкладника, за відповідним договором не відбувалось.

Таким чином, стосовно питань порушення прав позивача в рамках даного спору, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ст. 75 Кодексу адміністративного судочинства України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Водночас, слід зауважити, що позивачем не надано до суду доказів того, що вона зверталась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Платинум Банк" із заявою про заміну кредитора по договору банківського вкладу (депозиту) №500.004.34120 від 20.12.2016р. і щодо включення її до реєстру осіб, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та здійснення виплати належних йому коштів.

У відповідності до ст.ст. 514, 515 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інакше не встановлено договором чи законом. Зміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066, ч. 1 ст. 1067 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Згідно ст. 1068 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Стаття 1071 Цивільного кодексу України визначає перелік підстав списання грошових коштів з рахунка клієнта. Так, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Із аналізу наведених норм вбачається, що за договором банківського рахунка грошове зобов'язання банку перед клієнтом (власником рахунка) в межах коштів, розміщених на рахунку, може виникнути лише після направлення розпорядження клієнта на відповідну грошову суму.

Аналогічний висновок слідує з положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного Банку України №492 від 12.11.2003р., пунктом 1.8 якої передбачено, що банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки.

Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей, що передаються клієнтом в управління на встановлений строк або без зазначення такого строку під визначений процент (дохід) і підлягають поверненню клієнту відповідно до законодавства України та умов договору.

Тобто, поточні рахунки відкриваються на конкретну особу за умови надання відповідних документів. Можливості зміни власника рахунка Інструкцією № 492 не передбачено.

Разом з тим, вимоги щодо формування банками бази даних про вкладників, накопичення та збереження банками інформації про вкладників, підстави внесення змін, а також порядок ведення Фондом узагальненої бази даних про вкладників передбачено «Правилами формування та ведення баз даних про вкладників», затвердженої Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 3 від 09.07.2012.

Так, відповідно до п.п. 1, 2 Глави ІІ «Правил формування та ведення баз даних про вкладників», передбачено, що база даних складається з інформації про вкладників, яка введена до цієї бази відповідно до укладених з банком договорів банківського вкладу та банківського рахунку. Дані про вкладника мають бути введені до бази даних в день укладення з вкладником договору та відкриття відповідного рахунку.

У базі даних зазначаються такі дані про вкладника: прізвище, ім'я та по батькові (за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків, серія і номер паспорту (або іншого документа, що посвідчує особу), дата видачі та орган, що його видав; місце проживання або місце перебування фізичної особи, дату укладення договору; дата закінчення строку дії договору; номер договору з вкладником; номер рахунку, на якому обліковується вклад (п. 2 Глави ІІІ вказаного Положення).

Вказаними правилами не передбачено порядок та підстави внесення до переліку вкладників будь-яких нових кредиторів (в т.ч. внаслідок укладання додаткових угод).

При цьому, із наявної в матеріалах справи довідки ПАТ «Платинум Банк» за №60-02/4810-Л від 14.06.2018р. видно, що, по-перше, залишок коштів на депозитному рахунку НОМЕР_3 станом на 11.01.2017р. становив 454 561, 36 грн., а по-друге, що відповідний рахунок за Договором-1 відкритий на ім'я ПП «ВКФ «Венеція і К», а не на ОСОБА_2, а питання зміни власника рахунку по договору №500.004.34120 від 20.12.2016р. у вказаній довідці не зачіпалося і не ставилося, враховуючи також, що факт укладання додаткового договору №500.004.34399 від 10.01.2017р. до договору №500.004.34120 від 20.12.2016р. (копія даного документу не завірена належним чином) відповідачем, як уповноваженою особою ПАТ «Платинум Банк» заперечується.

За таких обставин, належних, достовірних та достатніх доказів зміни власника рахунку НОМЕР_3, на якому розміщені грошові кошти згідно договору банківського вкладу (депозиту) №500.004.34120 від 20.12.2016р., позивачем до суду не надано.

Відповідно до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 р. №22, списання (перерахування) коштів з рахунку одного клієнта на рахунок іншого клієнта здійснюється обслуговуючим банком на підставі платіжного доручення платника - власника рахунку.

Натомість, у матеріалах справи відсутні розрахункові документи банку (платіжні доручення) на перерахування грошових коштів в частині, яку було відступлено АА «ВКФ «Венеція і К» на користь позивача.

Таким чином, виходячи з системного аналізу зазначених вище норм та фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що позивач не є вкладником ПАТ "Платинум Банк" за договором №500.004.34120 від 20.12.2016р. в розумінні Закону № 4452-VI, а відтак гарантії, визначені ст. 26 Закону № 4452-VI, на нього поширені бути не можуть.

При цьому, слід також зауважити, що задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в іншому порядку - у порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону №4452-VI, за рахунок коштів, одержаних у результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку.

Окремо суд відмічає, що до суду надано завірені копії:

-заяви ПП «ВКФ «Венеція і К» про визнання кредитором від 02.03.2017р., яку подано до відповідача;

-Довідки ПАТ «Платинум Банк» №60-02/4809-Л від 14.06.2018р., у які зазначено, що згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1730 від 24.04.2017р. вимоги вкладника ПП «ВКФ «Венеція і К» акцептовано (реєстраційний номер заяви - 20-03-34/1-Дп-З-РК від 02.03.2017р., акцептована сума - 454 561, 36 грн., сьома черга задоволення вимог).

Викладені у даних документах відомості свідчать про використання Клієнтом (ПП «ВКФ «Венеція і К» самостійно свого права щодо включення його вимог до реєстру вкладників на отримання 200 000,00 грн. за рахунок Фонду, і, як наслідок, з урахуванням при цьому незмінності власника рахунку НОМЕР_3 та відсутність у позивача права на відшкодування коштів на підставі договору №500.004.34120 від 20.12.2016р.

В свою чергу, на підставі постанови Правління Національного банку України від 10.01.2017р. №14-рш/БТ «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЛАТИНУМ БАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 11.01.2017р. №85 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», згідно з яким розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 11.01.2017р. по 10.02.2017р. включно.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 23.02.2017р. №95-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк»» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24.02.2017р. №743 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Платинум Банк» з 24.02.2017р. по 23.02.2019р. включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» Ірклієнка Юрія Петровича, якому делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Платинум Банк», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч. 3ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Згідно з п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним щодо правовідносин пов'язаних із виведенням ПАТ «Платинум Банк» із ринку.

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

В свою чергу, рішення щодо відкликання банківської ліцензії та ліквідації неплатоспроможного банку було опубліковано у газеті «Голос України» №39 (6544) від 01.03.2017р.

Отже, з вищенаведеного вбачається, що кредитори ПАТ «Платинум Банк» мали можливість заявити уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» про свої вимоги до Банку у період з 01.03.2017р. по 31.03.2017р.

При цьому, ПП «ВКФ «Венеція і К» звернулось до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» із заявою про включення його до реєстру кредиторів ПАТ «Платинум Банк» в порядку передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, вимоги ПП«ВКФ «Венеція і К», в тому числі, які виникли на підставі договору банківського вкладу (депозиту) №500.004.34120 від 20.12.2016р., були акцептовані та включенні до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Платинум Банк», що підтверджується наявними у матеріалах справи довідкою про включення до переліку (реєстру) акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Платинум Банк» №60-02/4809-Л від 14.06.2018р. та довідкою ПАТ «Платинум Банк» №60-02/4810-Л від 14.06.2018р.

Виходячи із зазначеного, вбачається, що дії ПП «ВКФ «Венеція і К», які були вчинені після дати, яку ОСОБА_2 зазначає у позовній заяві як дату відступлення ПП «ВКФ «Венеція і К» своїх прав вимоги за договором вкладу №500.004.34120 від 20.12.2016р. позивачу, щодо розпорядження коштами, які були розміщенні в Банку на підставі зазначеного Договору вкладу, свідчать про відсутність договору відступлення прав вимоги ПП «ВКФ «Венеція і К» за договором вкладу, про який зазначає позивач в своїй позовній заяві.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України - органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, безсторонньо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення неупереджено, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 55 Конституції України - кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

При цьому, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 4 ст. 55 Конституції України).

Таким чином, особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Суд вважає, що відповідачем надано достатні докази, які свідчать про те, що ним не допущено протиправну бездіяльність у вигляді безпідставного не включення рахунку ОСОБА_2 до переліку рахунків, за якими вкладники Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В той же час, позивач не довів обставин в обґрунтування заявлених позовних вимог, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

З огляду на вищенаведене, суд доходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог ОСОБА_2 та необхідність відмови у їх задоволенні.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України - у суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 (зазначене позивачем у позовній заяві місце проживання/перебування: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" Ірклієнка Юрія Петровича (місцезнаходження: 04112, м.Київ, вул. Дегтярівська, 48) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (місцезнаходження: 04053, м.Київ, вул. Січових Стрільців, 17; ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Копію рішення суду направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.А. Барановський