Справа № 826/6372/18
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6372/18 Суддя першої інстанції: Клименчук Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» до державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових доказів» ОСОБА_1, Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу та рішень про державну реєстрацію, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2018 року приватне орендне сільськогосподарське підприємство «Сидори» (далі - Позивач, ПОСП «Сидори») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових доказів» ОСОБА_1 (далі - Відповідач-1, Державний реєстратор), Міністерства юстиції України (далі - Відповідач-2, Мін'юст України) про:

- визнання протиправним та скасування наказу Мін'юсту України від 15.03.2018 року №728/5;

- визнання протиправними та скасування рішень Державного реєстратора від 15.03.2018 року про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди: індексні №№40138443, 40138485, 40138510, 40138546, 40138408, 40138641, 40138468, 40138592, 40138286, 40137842, 40137921, 40137745, 40138678, 40138197, 40138658, 40138692, 40138081, 40138133, 40138406, 40138611, 40138560, 40138073, 40137916.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2018 року відкрито провадження у справі.

Крім того, 05.06.2018 року ПОСП «Сидори» подано заяву про забезпечення позову, в якій останнє просило вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Мін'юсту України та його територіальним органам, усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у міста Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо таких об'єктів нерухомого майна:

1. земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_1 (реєстраційний номер об'єктів нерухомого майна 04);

2. земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_2 (реєстраційний номер об'єктів нерухомого майна 04);

3. земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_3 (реєстраційний номер об'єктів нерухомого майна 204);

4. земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_4 (реєстраційний номер об'єктів нерухомого майна 204);

5. земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_5 (реєстраційний номер об'єктів нерухомого майна 04);

6. земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_6 (реєстраційний номер об'єктів нерухомого майна 204);

7. земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_7 (реєстраційний номер об'єктів нерухомого майна 204),

8. земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_8 (реєстраційний номер об'єктів нерухомого майна 204);

9. земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_9 (реєстраційний номер об'єктів нерухомого майна 04);

10. земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_10 (реєстраційний номер об'єктів нерухомого майна 04);

11. земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_11 (реєстраційний номер об'єктів нерухомого майна 04);

12. земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_12 (реєстраційний номер об'єктів нерухомого майна 04);

13. земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_13 (реєстраційний номер об'єктів нерухомого майна 204);

14. земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_14 (реєстраційний номер об'єктів нерухомого майна 204);

15. земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_15 (реєстраційний номер об'єктів нерухомого майна 204);

16. земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_16 (реєстраційний номер об'єктів нерухомого майна 204);

17. земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_17 (реєстраційний номер об'єктів нерухомого майна 04);

18. земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_18 (реєстраційний номер об'єктів нерухомого майна 204);

19. земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_19 (реєстраційний номер об'єктів нерухомого майна 204);

20. земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_20 (реєстраційний номер об'єктів нерухомого майна 04);

21. земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_21 (реєстраційний номер об'єктів нерухомого майна 204);

22. земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_22 (реєстраційний номер об'єктів нерухомого майна 204);

23. земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_23 (реєстраційний номер об'єктів нерухомого майна 204);

24. земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_24 (реєстраційний номер об'єктів нерухомого майна 204);

25. земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_25 (реєстраційний номер об'єктів нерухомого майна 04);

26. земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_26 (реєстраційний помер об'єктів нерухомого майна 204);

27. земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_27

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.06.2018 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що з матеріалів заяви не вбачається існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам саме Позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, що захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Не погоджуючись із викладеним в ухвалі рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу і постановити нову, якою заяву задовольнити. При цьому наголошує на помилковості висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що одразу після виконання оскаржуваного наказу Мін'юсту України від 15.03.2018 року №728/5 Державним реєстратором було зареєстровано спірні земельні ділянки за ТОВ «Еліта-2010». Наведене, на переконання Апелянта, свідчить про очевидну небезпеку проведення інших реєстраційних дій з метою ускладнення подальшого виконання рішення суду і поновлення прав Позивача на земельні ділянки.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.08.2018 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 04.09.2018 року.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу від учасників справи не надійшло.

У судовому засіданні представник Апелянта доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити повністю з викладених у ній підстав.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника Позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для однозначного висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії. Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень ч. 2 ст. 151 КАС України є існування та встановлення судом обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, Апелянт зазначає, що вчинення реєстраційними органами подальшої державної реєстрації спірних земельних ділянок за іншими користувачами унеможливить виконання судового рішення у даній справі, у той час як вже станом на 15.03.2018 року (день прийняття оскаржуваного наказу Мін'юсту України) право оренди вказаних земельних ділянок було зареєстроване за інших суб'єктом господарювання.

Разом з тим, доказів, що у подальшому право оренди на спірні земельні ділянки буде зареєстровано чи перереєстровано за іншими земельними ділянками, що поставить під загрозу можливість виконання судового рішення у даній справі шляхом поновлення записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, ні у заяві про забезпечення позову, ні в апеляційній скарзі не зазначено.

Відтак, на переконання судової колегії, суд першої інстанції обґрунтовано підкреслив на неподанні Позивачем жодних доказів на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення у даній справі. Крім того, на переконання суду апеляційної інстанції, викладені обставини свідчать про відсутність належного обґрунтування того, що захист прав та інтересів ПОСП «Сидори» стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на те, що у справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав» проти України» Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

Тобто, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Як було зазначено вище, відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, передумовою вжиття заходів забезпечення позову є необхідність встановлення судом їх співмірності із заявленими позовними вимогами, а також врахування наслідків вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

У межах визначеної нормативної регламентації спірних правовідносин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що заборона приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо спірних земельних ділянок, за відсутності об'єктивних та достатніх підстав вважати, що такі дії обов'язково будуть здійснені протягом розгляду даної справи, зумовить виникнення невиправданого судового втручання у діяльність невичерпного кола суб'єктів, а також призведе до обмеження прав власників земельних ділянок вільно ними володіти, користуватися та розпоряджатися, що, у свою чергу, йде у розріз з метою інституту забезпечення позову.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про правильність твердження суду першої інстанції щодо необґрунтованості поданої заяви про забезпечення позову у повному обсязі, оскільки, як було встановлено вище, викладеними у ній доводами не підтверджується існування підстав та обставин для вжиття відповідних заходів. У зв'язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 150-151, 242-244, 250, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» до державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових доказів» ОСОБА_1, Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу та рішень про державну реєстрацію - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 червня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Повний текст постанови складено « 04» вересня 2018 року.