Справа № 415/4820/17
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року справа №415/4820/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сіваченка І.В.,

суддів Гайдара А.В., Шишова О.О.,

секретар судового засідання Романченко Г.О.,

за участі позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 17 травня 2018 року (повне судове рішення складено 17 травня 2018 року в м. Лисичанську) у справі № 415/4820/17 (суддя в І інстанції Фастовець В.М.) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії відповідача щодо припинення виплати державної пенсії згідно ст. 8 Закону України від 02.09.2008 № 345-VІ «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі - Закон № 345-VІ) з 01 грудня 2011 року протиправними та зобов'язати відповідача поновити виплату державної пенсії згідно ст. 8 Закону № 345-VІ у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність з 01 грудня 2011 року, та виплатити недоотримані суми пенсії з 01 грудня 2011 року.

В обґрунтування позову зазначено, що з 16 серпня 2008 року позивач почав отримувати державну пенсію, згідно ст. 8 Закону № 345-VІ, де зазначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим КМУ, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Станом на 30 листопада 2011 року розмір пенсії позивача складав 2292 грн., але з 01 грудня 2011 року позивачу припинено виплату пенсії відповідно до ст. 8 Закону № 345-VІ та переведено на пенсію за віком (із зменшенням пенсійного віку), а розмір пенсії позивача склав 2008,14 грн. Підставою припинення виплати пенсії згідно ст. 8 вищевказаного Закону відповідач пояснив тим, що дія даної норми поширюється на працівників, передбачених п.п. а, б, в, підрозділу 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях, на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копален, Розділу І «Гірничі роботи», Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою КМУ від 16.01.2003 № 36 та не поширюється на підземних роботах 50 % і більше робочого часу. Дані дії відповідача вважає протиправними, оскільки навіть по даним відповідача має стаж роботи шахтарем 8 років 4 місяці та 24 дні, додатково за списком № 1 має стаж роботи 13 років 11 місяців 13 днів. Усього за списком 1 має згідно даних відповідача 22 роки 4 місяці 12 днів. При цьому весь час, що зарахований до стажу роботи за списком № 1, позивач працював з повним робочим днем під землею.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 17 травня 2018 року у справі № 415/4820/17 позов залишено без задоволення.

Рішення мотивовано тим, що з копії трудової книжки, що підтверджує стаж роботи позивача на посаді маркшейдера дільничного вбачається, що його робота лише пов'язана з підземними роботами, але не є такою, що належить до підземної роботи протягом робочого дня, натомість відповідно до ст. 1 Закону № 345-VІ, дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві та уранові руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та членів їх сімей.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, просив скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідач не довів правових підстав припинення вже призначеної пенсії, яку апелянт отримував більше трьох років, та у відповідача не було підстав припиняти вже призначену пенсію.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник відповідача до апеляційного суду не з'явився.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла наступних висновків.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (далі - Управління).

16.09.2008 набрав чинності Закон № 345-VІ. Право на обчислення пенсії відповідно до ст. 8 цього Закону мають працівники, що видобувають вугілля, працівники шахтобудівних підприємств, які відпрацювали повний робочий день (чоловіки не менш як 15 років, жінки - 7,5 років) на підземних роботах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим КМУ, встановлюються незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 % середньої заробітної плати шахтаря, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З дати набрання вказаного Закону, відповідно до ст. 8 вищевказаного Закону, позивачу розраховано пенсію з урахуванням всього стажу роботи за списком № 1 - 22 роки 04 місяці 12 днів, розмір якої склав 1446 грн. (три прожиткових мінімуму для осіб, які втратили працездатність: 482х3).

Станом на 30.11.2011 розмір пенсії позивача складав 2292 грн. (три прожиткових мінімуми для осіб, які втратили працездатність: 764х3).

Відповідно до листів Міністерства праці та соціальної політики України від 10.12.2008 № 13685/0/14-08/010 та від 04.02.2009 № 1147/0/14-09/039 відповідачем з 01.12.2011 було перераховано пенсію позивача, оскільки стаж роботи за Списком № 1 (шахтарі) складає 8 років 04 місяці 29 днів, що менше за визначений ст. 1 Закону № 345-VІ - 15 років для чоловіків, які відпрацювали повний робочий день на підземних роботах.

Відповідно до ст. 1 Закону № 345-VІ, його дія поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві та уранові руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та членів їх сімей.

Згідно ст. 8 цього Закону, мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Згідно Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року N 36. Посада маркшейдера дільничного, на якій працював позивач відноситься до п.1.1 "г" підрозділу 1 "Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень" розділу 1 "Гірничі роботи", яка передбачає зайнятість на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу на рік (в обліковому періоді).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 28 січня 2014 року в справі № 21-455а13 (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень - 37265544), аналіз положень статей 1, 8 Закону № 345-VI, пунктів «а», «г» підрозділу 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, геологорозвідці, на дренажних шахтах на будівництві шахт, рудників, копалень» розділу 1 «Гірничі роботи» Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 (далі - cписок № 1), свідчить про те, що до кола працівників, на яких поширюється дія Закону № 345-VI та встановлені цим Законом пільги, належать тільки працівники, зазначені у списку № 1, які були зайняті на підземних роботах саме повний робочий день.

Оскільки, посада маркшейдера дільничного відноситься до пункту «г» підрозділу 1 розділу 1 cписку № 1, яким передбачено зайнятість на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу на рік (в обліковому періоді), то дія Закону № 345-VI на позивача не поширюється.

Відтак, дії відповідача щодо обрахування йому пенсії, не застосовуючи вимоги ст. 8 Закону № 345-VI, є правомірними.

Також апеляційний суд підтримує висновок місцевого суду, який не прийняв до уваги посилання позивача на те, що він оскаржує не призначення пенсії, а зміну її виду, оскільки вид пенсії позивача не змінився, бо Закон № 345-VI передбачає не новий (окремий) вид пенсії, а розмір призначеної пенсії залежно від законодавчо визначених критеріїв, зокрема певного стажу, виду та умов роботи, професії тощо. В даному випадку не відбулось припинення виплати пенсії, а розмір пенсії позивача було приведено у відповідність до вимог чинного законодавства.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не спростовує висновків місцевого суду та погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 23, 33, 195, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 17 травня 2018 року у справі № 415/4820/17 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 6 вересня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Сіваченко

Судді А.В. Гайдар

О.О. Шишов