Справа № 815/8468/13-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2018-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

29 серпня 2018 року

Київ

справа №815/8468/13-а

адміністративне провадження №К/9901/3118/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства «Агропромисловий плодоовочевий комбінат»
на постановуОдеського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2014 року (колегія у складі суддів: О.В. Лук'янчук, К.В. Кравченко, Н.В. Вербицька)
у справі№815/8468/13-а
за позовомПублічного акціонерного товариства «Агропромисловий плодоовочевий комбінат»
доДержавної податкової інспекції у Маліновському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Агропромисловий плодоовочевий комбінат» (надалі - Товариство) звернулося із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Маліновському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області (надалі - ДПІ), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № (форма "Р") від 15 листопада 2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з моменту створення Товариства цільове призначення земельних ділянок, на яких розташовані споруди позивача не змінювалось і залишається землями промисловості, а тому застосування підвищеного коефіцієнту Кф=2,5 (землі комерційного використання) є помилковим, що призвело до використання в акті завищених показників нормативно - грошової оцінки земельних ділянок. Позивач звернув увагу на те, що під час перевірки відповідачем було використано інформацію Держземагентсва у м. Одесі, оформлену у вигляді довідки, натомість, при розрахунку земельного податку використовуються дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки, оформлені витягом з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2014 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № (форма "Р") від 15 листопада 2013 року.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що позивач не є платником земельного податку, оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки, а тому відповідач безпідставно виніс спірне податкове повідомлення-рішення.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2014 року у задоволені позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції зазначив, що з набуттям права власності на будівлі та споруду до позивача перейшло право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, відтак позивач є платником земельного податку і податковим органом правомірно нараховане зобов'язання з його сплати.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати, а постанову суду першої інстанції залишити в силі. Вказується на те, що площі, які надані позивачу податковим органом під час перевірки не вираховувалися, вид економічної діяльності орендаря не застосовувався і до розрахунку помилково були взяті лише загальні площі земельних ділянок.

Від відповідача відзив або заперечення на вказану касаційну скаргу до Суду не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що у період з 24 жовтня 2013 року по 01листопада 2013 року посадовими особами ДПІ проведено позапланову виїзну документальну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства з плати за землю за 2011 рік, за результатами якої складено акт №000101/15-52-22-04/05573261/43/875 від 08 листопада 2013 року. Проведеною перевіркою встановлено порушення: п.274.1 ст.274, п. 286.2 ст.286, 287.3. ст.287 Податкового кодексу України, що призвело до несплати плати за землю за 2011 рік у сумі 652 875,39 грн.; п. 286.2 ст.286 Податкового кодексу України, не подано податкову декларацію з плати за землю за 2011 рік.

15 листопада 2013 року на підставі акта №000101/15-52-22-04/05573261/43/875 від 08 листопада 2013 року ДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 15 листопада 2013 року, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання за платежем: земельний податок за основним платежем у розмірі 652 875,39 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 163 388,85 грн.

Відповідно до п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно п. 270.1 ст. 270 ПК України об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Як встановлено п. 271.1 ст. 271 ПК України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

За правилами п. 286.1. ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 4 Порядку подання інформації про платників податків, об'єкти оподаткування та об'єкти, пов'язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2011 року №1386, Держгеокадастр та Мін'юст подають щомісяця до 10 числа, а також на запит територіального органу ДФС за місцезнаходженням земельної ділянки або ДФС інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю та єдиного податку, в тому числі:

Держгеокадастр - про земельні ділянки, зокрема про кадастровий номер земельної ділянки, дату реєстрації у Державному земельному кадастрі, дату державної реєстрації земельної ділянки (відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою чи договору оренди), площу відповідно до правовстановлюючих документів, цільове призначення та місце розташування земельної ділянки, дату та значення нормативної грошової оцінки, частку кожного із співвласників земельної ділянки (у разі коли земельна ділянка перебуває у спільній частковій власності), а також про землевласників або землекористувачів, зокрема найменування та місцезнаходження або прізвище, ім'я, по батькові та місце проживання землевласника або землекористувача;

Мін'юст - про землевласників або землекористувачів, зокрема про найменування та місцезнаходження або прізвище, ім'я, по батькові та місце проживання землевласника або землекористувача (у разі наявності такої інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), назву, номер та дату правовстановлюючого документа, кадастровий номер земельної ділянки, площу відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, дату державної реєстрації речового права, цільове призначення, місцезнаходження земельної ділянки (у разі наявності такої інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), розмір частки у праві спільної власності на земельну ділянку (у разі коли майно належить на праві спільної часткової власності), а також про об'єкти незавершеного будівництва.

Як передбачено п. 286.2. ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

За приписами ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Як встановлено апеляційним судом на земельних ділянках, які розташовані в Малиновському районі м. Одеси за адресами: м. Одеса вул. Генерала Цветаєва, 3/5, та м. Одеса вул. Моторна, 8, знаходяться об'єкти нерухомості, які є власністю позивача відповідно до наказу Фонду Держмайна № 1196 від 29 вересня 1997 року.

За таких обставин, Верховний Суд погоджується із висновком апеляційного суду про те, що позивач є платником земельного податку.

Разом з тим, судами першої та апеляційної інстанції не з'ясовано яким чином контролюючий орган вирахував площі земельних ділянок, які перебувають у користуванні позивача та визначив їх цільове призначення, а також не встановлено того, чи була проведена нормативна грошова оцінка земель. Також поза увагою судів залишилася обставина щодо визначення загальної суми донарахованих податковим органом зобов'язань за спірним податковим повідомленням - рішенням.

Враховуючи те, що судами попередніх інстанцій не було встановлено всіх важливих обставин справи, що призвело до не обґрунтованих належним чином висновків щодо прав і обов'язків сторін у даному спорі, а також те, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, оскаржувані судові рішення у справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи судам необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого правильно визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Отже, враховуючи відсутність повноважень суду касаційної інстанції на встановлення та дослідження вказаних фактичних обставин справи, є підстави для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Агропромисловий плодоовочевий комбінат» задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

…………………

…………………

………………….

В.П. Юрченко
І.А. Васильєва
С.С. Пасічник
Судді Верховного Суду