Справа № 804/2325/18
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2018-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року Справа № 804/2325/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Дніпровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області до Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
29 березня 2018 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Дніпровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» ОСОБА_2, в якому просив суд стягнути суму коштів в розмірі 4879,52 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за результатами перевірки Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» ОСОБА_2 складено акт №179/02 від 17.10.2017 року, в якому відображено факти неправомірного витрачання коштів Фонду на загальну суму 4879,52 грн., у зв'язку з чим прийнято Рішення про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності №238/02 від 27.10.2017 року на загальну суму 4879,52 грн. Зважаючи, що відповідач у добровільному порядку заборгованість не сплачує, позивач просить її стягнути в судовому порядку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.04.2018 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні.
Відповідач - Публічне акціонерне товариство «АКТАБАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» ОСОБА_2 про відкриття провадження у справі за спрощеним провадженням повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, у встановлений ухвалою строк відзив не подав.
За правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності (частина 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України,).
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях субєкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (частини 2, 3 ст. 263 КАС України).
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України).
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
За результатами проведеної планової перевірки нарахування та використання коштів Фонду соціального страхування України за період з 01.07.2014 року по 30.09.2017 року фахівцями Правобережного відділення міста Дніпро Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області складено акт №179/02 від 17.10.2017 року, в якому відображено факти неправомірного витрачання коштів Фонду на загальну суму 4879,52 грн. при наданні соціальної послуги, з яких до 01.01.2015 року на суму 4441,04 грн., після 01.01.2015 року на суму 292,32 грн.
Вказані факти неправомірних витрат підтверджуються, зокрема:
1) в період до 01.01.2015 року:
- по 3-х листках непрацездатності в порушення вимог ч. 2 ст.53 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18.01.2001 року №2240 та п. 20 «Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням» затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року №1266, страхувальником невірно визначено кількість днів для оплати допомоги по тимчасовій непрацездатності, внаслідок чого допомога нарахована за зайві дні: за листком непрацездатності АГІ №249425 2835,28 грн., за листком непрацездатності АГІ №315546 185, 27 грн., за листком непрацездатності АГІ №306795 896,2 грн. Всього сума переплати 3916,75 грн.
- по 2-х листках непрацездатності в порушення вимог ч.2 ст.53 Закону України №2240 та п.14 Порядку №1266, якими визначено, що Порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України, невірно встановлено середньоденний розмір заробітної плати для нарахування допомоги по тимчасовій непрацездатності, внаслідок невірного визначення відпрацьованих робочих днів: за листком непрацездатності АГЗ №406072 115,68 грн., за листком непрацездатності АГЗ№403151 127, 06 грн. Всього сума переплати 242,74 грн.
- в порушення вимог п.1 ст. 51 Закону України №2240 витрати по листку непрацездатності АГБ №561593, наданому до Фонду у 2014 році, по якому була призначена та виплачена допомога по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів Фонду, не підтверджені первинним документом. Сума переплати становить 109, 31 грн.
- в порушення вимог ч. 2 ст. 35 Закону України №2240, якою визначено, що допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не повязаної з нещасним випадком на виробництві на професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня працездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності), незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності у порядку та розмірах, встановлених законодавством, допомога по листку непрацездатності АГЕ №987230 призначена за день, в якому МСЕК призначено застрахованій особі групу інвалідності. Сума переплати склала 172,24 грн.
Всього сума неправомірних витрат в періоді до 01.01.2015 року склала 4441,04 грн.
2) в період після 01.01.2015 року:
- в порушення ч. 2 ст.33 Закону України та п. 3 Порядку №1266 в редакції, яка діяла на момент перевірки, по 1 листку непрацездатності страхувальником невірно визначено кількість календарних днів зайнятості у розрахунковому періоді. За листком непрацездатності АГШ №911961 нарахована сума допомоги 21 292,74 грн., необхідно нарахувати суми допомоги 21 000,42 грн., тобто сума переплати складає 292,32.
Всього з порушенням чинного законодавства відповідачем використано коштів Фонду у сумі 4879,52 грн.
Акт перевірки підписаний уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» ОСОБА_2, головним бухгалтером ПАТ «АКТАБАНК» ОСОБА_3 та головою комісії із соціального страхування ПАТ «АКТАБАНК» ОСОБА_4 без заперечень.
На підставі акта перевірки №179/02 від 17.10.2017 року відносно відповідача прийнято Рішення про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності №238/02 від 27.10.2017 року, згідно якого до Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» застосовано фінансові санкції у розмірі 4879,52 грн., з яких:
- неправомірні витрати - 4441,04 грн. (до 01.01.2015 року);
- неправомірні витрати 292,32 грн. (після 01.01.2015 року);
- штраф у розмірі 50% - 146,16 грн.
Загальну суму страхових коштів необхідно було перерахувати до бюджету у десятиденний термін з моменту отримання рішення.
Публічне акціонерне товариство «АКТАБАНК» листом №2683 від 27.11.2017 року повідомило, що ПАТ «АКТАБАНК» знаходиться в стані ліквідації, під час здійснення якої у банку не виникає жодних додаткових зобовязань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обовязкових платежів), крім витрат, безпосередньо повязаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобовязаннями банку із сплати податків і зборів (обовязкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть предявлятися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у зв'язку із виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI (далі Закон №4452-VI), іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.
При цьому суд звертає увагу на те, що Закон №4452-VI є спеціальним у сфері правовідносин, які виникли щодо стягнення заборгованості з банків, в яких введено тимчасову адміністрацію, а відтак - пріоритетним відносно Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105-XIV, на який позивач посилається у позові.
В пункті «б» частини першої статті 2 Закону №4452-VI визначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.
Статтею 45 Закону №4452-VI передбачено, що Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.
Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку.
З дня початку процедури ліквідації банку настають наслідки, передбачені положеннями статтею 46 Закону №4452-VI, зокрема: припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.
Тобто, законодавством регламентовано особливий порядок погашення податкових зобов'язань Банку, щодо якого здійснюється ліквідаційна процедура, а саме: у порядку черговості задоволення вимог кредиторів, що визначений статтею 52 Закону №4452-VI.
Судом встановлено, що 15 січня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято Постанову № 19 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Актабанк» та постанову від 16 січня 2015 року № 6 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Актабанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Актабанк» з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Актабанк» ОСОБА_5
Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 31.05.2017 року № 1217 «Про заміну уповноваженої особи фонду на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» з 07.06.2017 року призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Актабанк» ОСОБА_2.
Відповідно до частини першої статті 49 Закону №4452-VI Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.
Згідно з частиною другою статті 45 Закону №4452-VI Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.
Таким чином, законом передбачено певний порядок задоволення вимог кредиторів після початку ліквідаційної процедури, яким встановлено визначений строк для їх пред'явлення та черговість задоволення.
Оголошення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» опубліковано в газеті «Голос України» 22 січня 2015 року.
Згідно з частинами четвертою та восьмою статті 49 Закону №4452-VI будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.
Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.
Отже, питання стягнення з відповідача спірної суми заборгованості може бути вирішене лише шляхом розгляду заяви Фонду про включення його до реєстру кредиторів.
У будь-який інший спосіб вказані кошти під час ліквідаційної процедури не можуть стягуватися.
У випадку невизнання Фондом вимог позивача та невключення їх до реєстру кредиторів, відповідне рішення може бути оскаржене у встановленому порядку.
Таким чином, Законом №4452-VI, який є спеціальним нормативно-правовим актом з питань погашення грошових зобов'язань та стягнення заборгованості з банків, на які поширюються норми цього Закону, визначено відповідну процедуру пред'явлення, розгляду та вирішення вимог, які ставить в даній справі податковий орган.
Матеріалами справи підтверджується, а відповідачем не заперечується, що оголошення про призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку та початок процедури ліквідації ПАТ «АКТАБАНК було оприлюднене відповідно до норм Закону №4452-VI, а отже станом на час прийняття оскаржуваного рішення відповідач був обізнаний про ліквідацію банку. Натомість жодних доказів припинення процедури ліквідації відповідача матеріали справи не містять.
Оскільки, встановлена вказаним Законом №4452-VI процедура не передбачає звернення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області до суду за стягненням заборгованості, а визначає загальний порядок заявлення кредиторських вимог до уповноваженої на ліквідацію банку особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, позивачем невірно обрано спосіб захисту інтересів, що виключає можливість задоволення даного позову.
Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1