Справа № 805/3062/17-а
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 вересня 2018 року

м. Київ

справа №805/3062/17-а

адміністративне провадження №К/9901/30702/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Кравчука В.М.,

суддів: Берназюка Я.О., Стародуба О.П.,

розглянув в порядку письмового провадження справу №805/3062/17-а за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.02.2018 (колегія у складі суддів: Геращенка І.В., Арабей Т.Г., Міронової Г.М.) у справі №805/3062/17-а за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державного підприємства "Національні інформаційні системи" про визнання протиправними та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії.

І. ПРОЦЕДУРА

1. У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України (далі - Мін`юст) та ДП "Національні інформаційні системи", у якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Мін`юсту від 24 липня 2017 року № 2343/5 та зобов'язати ДП "Національні інформаційні системи" розблокувати Позивачу доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

2. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року у задоволені позову ОСОБА_1 - відмовлено.

3. Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу.

4. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.02.2018 постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25.10.2017 скасовано, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 24 липня 2017 року № 2343/5, прийнятий на підставі довідки від 20 липня 2017 року про тимчасове блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 6 місяців державному реєстратору Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради Донецької області ОСОБА_1. В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

5. 28.02.2018 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Відповідача на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.02.2018.

6. У касаційній скарзі Відповідач із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права просив скасувати постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.02.2018 та залишити в силі постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25.10.2017.

7. Ухвалою Верховного Суду від 12.03.2018 відкрито провадження у справі.

8. 10.04.2018 надійшов відзив від Позивача.

9. Відповідачем було заявлено клопотання про розгляд справи за його участі. Однак ухвалою Верховного Суду від 04.09.2018 було відмовлено в задоволенні вказаного клопотання.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

10. Судами попередніх інстанцій встановлено, що Литвинов С.П. є державним реєстратором Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради Донецької області.

11. 23 січня 2017 року Позивачем прийнято заяву від ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про реєстрацію права власності на об'єкт нерухомості - вбудоване у цокольному поверсі житлового будинку літ. А-5 нежитлове приміщення, площею 265,9 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

12. 26 січня 2017 року Позивачем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 33572941, зареєстровано право власності ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на вищевказане нерухоме майно та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (надалі - ДРРПНМ) відповідний запис.

13. Правовстановлюючим документом, на підставі якого проведено реєстрацію права власності, вказано свідоцтво про право власності № 14773693, видане державним реєстратором Гумуржи О.К. 17 грудня 2013 року.

14. У цьому свідоцтві йдеться про право власності ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на об'єкт нерухомого майна "вбудоване у цокольному поверсі житлового будинку приміщення літ. А-5 , площею 278,4 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1".

15. Водночас, 29 листопада 2016 року Мін`юстом скасовано реєстраційну дію, на підставі якої видано вищевказане свідоцтво про право власності. Зокрема, 30 листопада 2016 року до ДРРПНМ внесено відомості про скасування запису про реєстрацію права власності ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на підставі наказу Мін`юсту від 29 листопада 2016 року № 3411/5.

16. У ДРРПНМ також міститься запис від 27 травня 2003 року про право власності ТОВ "Євромаркет" на об'єкт нерухомого майна "вбудоване приміщення площею 265,9 кв.м. в цокольному поверсі житлового будинку літ. А-5, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер 1239481".

17. Крім того, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна міститься запис № 955936 (спеціальний розділ) від 17 травня 2013 року про арешт об'єкта нерухомого майна "нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1" на підставі ухвали Ворошиловського районного суду м. Донецька від 07 травня 2013 року у справі № 255/736/13ц. Особою, права якої обтяжуються, вказано ОСОБА_5 У наведеному спеціальному розділі відсутня площа відповідного об'єкта, а також його реєстраційний номер.

18. 21 квітня 2017 року до Мін`юсту надійшла скарга ТОВ "Євромаркет" на рішення Позивача від 26 січня 2017 року № 33572941 та його дії щодо внесення до ДРРПНМ запису про право власності ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на відповідний об'єкт нерухомого майна.

19. Здійснюючи розгляд цієї скарги, Мін`юст провів камеральну перевірку, за результатами якої складено довідку від 20 липня 2017 року. У довідці зазначено, що Позивач, здійснивши оскаржувану реєстраційну дію, не звернув увагу на наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на відповідний об'єкт нерухомості, невідповідність площі об'єкта у свідоцтві про право власності та даних ДРРПНМ, а також на наявність арешту відповідного майна.

20. У зв'язку з виявленим порушенням, комісією запропоновано тимчасово заблокувати Позивачу доступ до ДРРПНМ строком на 6 місяців.

21. Наказом Мін`юсту від 24 липня 2017 року № 2343/5 вирішено заблокувати Позивачу доступ до ДРРПНМ строком на 6 місяців. Безпосереднє блокування доручено здійснити ДП "Національні інформаційні системи".

22. Позивач вважає, що зазначений наказ є незаконним, порушує його права і звернувся до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

23. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначав, що оскаржуваним рішенням Мін`юсту йому заблоковано на 6 місяців доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - ДРРПНМ) за вчинення порушення при проведенні реєстраційної дії (внесення до ДРРПНМ запису про право власності на об'єкт нерухомого майна). Позивач вважав рішення Мін`юсту неправомірним, оскільки при проведенні відповідної реєстраційної дії заявником подано достатні та належним чином оформлені документи, що виключало можливість для відмови у внесенні відповідного запису. Також Позивач зазначив про порушення свого права на захист, оскільки його не запрошено на розгляд відповідної скарги.

24. Відповідач просив відмовити у задоволенні позову. Заперечення обґрунтовані тим, що розгляд питання про притягнення Позивача до відповідальності здійснювався за правилами Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року № 990, який не вимагає присутності Позивача. Крім того, при проведенні реєстраційної дії Позивач не звернув увагу на наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на відповідний об'єкт нерухомості, а також на наявність арешту цього майна, відтак допустив порушення закону.

25. ДП "Національні інформаційні системи" також просили відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що Підприємство не є суб'єктом владних повноважень, а при блокуванні доступу до ДРРПНМ здійснює виключно технічні функції на виконання відповідного управлінського рішення Мін`юсту.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

26. Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Мін'юст з дотриманням статті 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року № 990 законно прийняв наказ від 24 липня 2017 року № 2343/5, оскільки позивач повинен був на підставі пункту 5 статті 24 Закону № 1952 відмовити у в проведенні державної реєстрації прав власності на нерухоме майно ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», у зв'язку з наявністю суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

27. Суд апеляційної інстанції не погодився з висновком суду першої інстанції, при цьому зазначив, що предметом цього спору є правомірність застосування відповідачем до позивача санкцій за вчинення реєстраційних дій щодо спірного нерухомого майна.

28. Відповідно до частин 1 та 4 статті 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав.

За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації прав. Порядок здійснення контролю, проведення камеральних перевірок та критерії, за якими здійснюється моніторинг, визначаються Кабінетом Міністрів України.

29. Аналіз норм законодавства дає підстави зробити висновок про те, що контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України шляхом моніторингу реєстраційних дій за шістьма критеріями, визначеними Порядком. Суд апеляційної інстанції зазначив, що ані в скарзі ТОВ «Євромаркет» на ОСОБА_1, ані в довідці комісії Мін'юсту від 20.07.2017 відсутні будь-які посилання на критерії, за якими здійснювався моніторинг реєстраційних дій ОСОБА_1

30. Водночас, зі змісту скарги ТОВ «Євромаркет» на ОСОБА_1 вбачається незгода з проведеною ОСОБА_1 державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомості - вбудоване у цокольному поверсі житлового будинку літ. А-5 нежитлове приміщення, площею 265,9 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на підставі заяви ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та яка, на думку ТОВ «Євромаркет», порушує його прав, як власника цього об'єкту. Аналогічні висновки містяться і у довідці комісії Мін'юсту від 20.07.2017.

31. Законодавством визначений певний порядок розгляду скарг на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, зокрема, такі скарги можуть бути подані до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або оскаржені до суду в порядку статті 37 Закону. Як встановлено судом апеляційної інстанції, рішення ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 33572941 від 26 січня 2017 року в порядку статті 37 Закону не оскаржено та не скасовано.

32. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Міністерство юстиції України розглянувши скаргу ТОВ «Євромаркет» на ОСОБА_1 та прийнявши наказ від 24 липня 2017 року № 2343/5 про блокування позивачу доступ до ДРРПНМ відповідно до статті 37-1 Закону та Порядку діяло всупереч вимогам статті 19 Конституції України, оскільки розгляд скарг на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав здійснюється відповідно до приписів статті 37 Закону.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ

33. Відповідач у касаційній скарзі не погоджується з рішенням суду апеляційної інстанції та вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки в цілому висновки Донецького апеляційного адміністративного суду зводяться до того, що скарга ТОВ «Євромаркет» мала розглядатися Відповідачем в порядку статті 37 Закону, однак враховуючи вимоги скаржника, у Відповідача не було підстав розглядати скаргу у відповідності до приписів статті 37 Закону.

Водночас оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України прийнятий в межах компетенції, у відповідності до норм статті 37 Закону, з дотриманням процедури та порядку у сфері здійснення контролю в сфері державної реєстрації.

34. Позивач у відзиві спростовує твердження Відповідача, посилаючись на правомірність висновків суду апеляційної інстанції щодо порушення порядку розгляду скарг.

VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

35. Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Суд погоджується з доводами Відповідача та дійшов висновку про необхідність задоволення касаційної скарги.

36. Згідно з ч. 1 ст. 37-1 Закону № 1952 контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав. За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації прав.

37. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб'єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав.

38. Порядок здійснення контролю у сфері державної реєстрації затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року № 990 (далі - Порядок № 990).

39. Згідно з пунктом 1 цього Порядку він визначає процедуру здійснення Мін'юстом відповідно до Законів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

40. Дія цього Порядку не поширюється на розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації, територіального органу Мін'юсту, що здійснюється відповідно до статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" і статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

41. Як вбачається зі змісту скарги ТОВ "Євромаркет", заявник просив розглянути її у відповідності до Закону України "Про звернення громадян", статті 37-1 Закону № 1952 та Порядку № 990, що і було зроблено Мін`юстом.

42. Суд не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що скарга ТОВ "Євромаркет" від 26 січня 2017 року № 33572941 є такою, що спрямована на оскарження дій державного реєстратора. Це зумовлено тим, що у прохальній частині вказаної скарги відсутнє будь-яке посилання на скасування рішення про державну реєстрацію, прийнятого ОСОБА_1 При цьому, зі скарги явно вбачається, що метою звернення ТОВ «Євромаркет» було саме накладення на державного реєстратора передбачених законодавством санкцій, а саме - тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру.

43. При цьому, метою розгляду скарг відповідно до статті 37 Закону України № 1952 є оскарження конкретного рішення, дії або бездіяльності державного реєстратора, а наслідком такого оскарження найчастіше є скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав або внесення змін до записів Державного реєстру прав та виправлення помилки, допущеної державним реєстратором.

44. Водночас, наслідки здійснення контролю у сфері державної реєстрації прав відповідно до ст. 37-1 Закону № 1952 є іншими: тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб'єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав; анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб'єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав; притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи суб'єкта державної реєстрації прав; направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; скасування акредитації суб'єкта державної реєстрації прав. При цьому цей перелік не включає в себе скасування рішення державного реєстратора.

45. Отже, закон розмежовує скарги за статтями 37 та 37-1 Закону № 1952 відповідно до цілей звернення з такими скаргами та їх наслідків.

46. Крім того, Суд заперечує висновки суду апеляційної інстанції про те, що контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України шляхом моніторингу реєстраційних дій за шістьма критеріями, визначеними Порядком, та що ані в скарзі ТОВ «Євромаркет» на ОСОБА_1, ані в довідці комісії Мін'юсту від 20.07.2017 року відсутні будь-які посилання на критерії, за якими здійснювався моніторинг реєстраційних дій ОСОБА_1

47. Пунктом 2 Порядку передбачено, що контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації здійснюється шляхом розгляду скарг, поданих відповідно до Закону України "Про звернення громадян", і обґрунтованих подань територіальних органів Мін'юсту, а також моніторингу реєстраційних дій в реєстрах. Тобто закон виокремлює 2 способи контролю: розгляд скарг та моніторинг.

48. Положення порядку щодо перевірки за шістьма критеріями стосується виключно моніторингу як одного із видів контролю. При цьому жодних уточнюючих посилань або обмежень щодо розгляду скарг законодавець не наводить. За таких обставин є недоречним проведення будь-яких аналогій між моніторингом та розглядом скарг.

49. Враховуючи зазначене, доводи Позивача та позиція суду апеляційної інстанції щодо порушення Мін`юстом порядку розгляду скарги є необґрунтованим, оскільки такі доводи і позиція ґрунтуються на правилах розгляду скарг відповідно до статті 37 Закону № 1952 та Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128, які не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

50. Також Суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність порушення принципу правової визначеності при застосуванні стягнення, оскільки відсутність у Законі № 1952 граничних строків позбавлення доступу до ДРРПНМ не є підставою вважати відповідну санкцію протиправною.

51. У зв'язку з цим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність відмови в задоволенні адміністративного позову. Відповідно до ст. 24 КАС України Верховний Суд переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.

52. Як зазначено у ч. 4 ст. 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

53. Відповідно до ст. 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

54. Судом встановлено неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення. За таких обставин Суд дійшов висновку про необхідність задоволення касаційної скарги Міністерства юстиції України.

55. Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

56. Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати, сплачені суб'єктом владних повноважень, який подав касаційну скаргу, поверненню не підлягають. За подання позову позивач сплатив судовий збір в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень, який суд апеляційної інстанції стягнув на його користь з відповідача, внаслідок задоволення позову.

57. Оскільки, суд касаційної інстанції залишив у силі рішення про відмову в задоволенні позову, то з позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.

Керуючись ст. 345, 349, 352, 355, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити.

2. Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2018 року у справі №805/3062/17-а скасувати.

3. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року у справі № 805/3062/17-а залишити в силі.

4. Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) на користь Міністерства юстиції України (вул. Городецького. Б. 13, м. Київ. 01001. ) судовий збір в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя О.П. Стародуб