Справа № 809/931/18
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" вересня 2018 р. справа № 809/931/18
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Микитюк Р.В., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
12.06.2018 31.05.2018 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач) в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до Постанови КМУ №103 від 21.02.2018 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" з 01.01.2016 у встановленому розмірі пенсії 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення;
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перерахувати ОСОБА_1 з 01.01.2016 відповідно до Постанови КМУ №103 від 21.02.2018 "про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" пенсію за вислугу років призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у встановленому з 31.12.2010 розмірі 82 відсотки відповідних сум грошового забезпечення та здійснити виплату пенсії, із врахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач 10.05.2018 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив про перерахунок пенсії в розмірі 820% грошового забезпечення відповідно до вимог статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що діяла на момент призначення пенсії. За результатами розгляду даної заяви позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії. Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.06.2018 дану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с.24-25).
Позивачем у зазначений строк недоліки усунуто, відтак ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.06.2018 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.1-2).
Згідно частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, дана справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження.
У відзиві на позов, поданому до суду 29.06.2018, відповідач зазначив, що перерахунок пенсії проводиться на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. В задоволенні позову просив відмовити.
Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-XII (далі Закон №2262-XII), яка була призначена довічного утримання Міністерства внутрішніх справ в Івано-Франківській області з 31.12.2010 року у розмірі 82% від суми грошового забезпечення при вислузі 29 років. Проте, відповідач відповідно до Постанови КМУ від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" здійснив перерахунок пенсії шляхом зменшення розміру грошового забезпечення у відсотках з 82% до 70% відповідних сум грошового забезпечення. 11 травня 2018 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із письмовою заявою щодо перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII (в редакції, яка діяла на час призначення пенсії) у розмірі 82% від суми грошового забезпечення, що діяла на момент призначення пенсії. Проте, відповідач відмовив у перерахунку пенсії та повідомив, що чинною редакцією Закону №2262-XII максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Позивач вважає, що таке рішення суб'єкта владних повноважень є протиправним та необґрунтованим. З наведених підстав позивач просив позов задовольнити повністю.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером Міністерства внутрішніх справ України, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII, яка призначена з 31.12.2010 року у розмірі 82 % від суми грошового забезпечення, при вислузі 29 років до березня 2018 року у розмірі 82% від суми грошового забезпечення.
Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області повідомило позивача про перерахунок пенсії за вислугу років з 01.01.2016, в якому зазначено, що сума грошового забезпечення становить 6115,05 грн. (аркуш справи 21).
Відповідач здійснив перерахунок пенсії за вислугу років позивачу з 01.04.2018 відповідно до постанови КМУ №103 від 21.02.2018, а також зазначив, що сума грошового забезпечення становить 3100.00 грн., основний розмір пенсії (70 %) становить 6115.05 грн. (аркуш справи 14).
У зв'язку з тим, що позивачу стало відомо, що розмір пенсії після проведеного перерахунку зменшився з 82% до 70% грошового забезпечення, 11 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок (обчислення) та виплату пенсії відповідно до Закону №2262-XII у розмірі 82% (в редакції на час призначення пенсії) від суми грошового забезпечення (аркуш справи 18-19).
Листом від 17 травня 2018 року № 896/Б-15 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області на звернення позивача щодо перерахунку його пенсії повідомило про те, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб" (далі Постанова №103) проведено перерахунок пенсії позивача з нового грошового забезпечення за чинною редакцією Закону № 2262-XII. Статтею 13 якого передбачено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення (аркуш справи 20-21).
Вважаючи відмову відповідача у перерахунку пенсії за вислугу років неправомірною, позивач звернувся з позовом до суду.
Оцінюючи правовідносини, які склалися між позивачем та відповідачем суд виходив з наступного.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як встановлено судом, спір у даній справі виник з приводу правомірності перерахунку розміру пенсії, виходячи з визначення його максимального розміру у відповідності до умов, передбачених частиною другою статті 13 Закону №2262-XII.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон №2262-ХІІ. Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону №2262-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №45 від 13 лютого 2008 року (далі Порядок №45) встановлено, що перерахунок раніше призначених відповідно до зазначеного Закону пенсій проводить у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорії військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв'язку із веденням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.
Так, розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону з урахуванням доплат до попередніх розмірів пенсій згідно з пунктом 4 Порядку № 45 та підвищень, передбачених абзацом першим цього пункту, не можуть перевищувати розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону, виходячи з грошового забезпечення, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", за відповідними посадами військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу станом на 1 квітня 2012 року, отже відповідачем не обмежується розмір пенсій, а приводиться у відповідність до інших нормативно-правових актів.
Відповідно до частини 2 статті 13 Закону №2262-XII в редакції, що діяла на час призначення пенсії ОСОБА_1, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.
Законом України від 27 березня 2014 року №1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" (далі Закон №1166-VII), який набрав чинності в цій частині 01 травня 2014 року, статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" викладено в наступній редакції: "максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів".
Згідно з пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року №3668-VI обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.
Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.
Таким чином, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом №1166-VII зміни до частини 2 статті 13 Закону №2262-XII щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися виключно при призначенні нових пенсій. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.
Суд зазначає, що статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).
У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.
Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.
Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 10 грудня 2013 року № 21-420а13 та № 21-348а13, від 17 грудня 2013 року № 21-445а13 та Верховним Судом у постанові від 03 квітня 2018 року, та враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п'ятої статті 242 КАС України, згідно якої при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що при перерахунку розміру пенсії на підставі Закону № 2262-ХІІ максимальний її розмір має обраховуватися із вказаного у довідці грошового забезпечення за нормами чинними на 01 січня 2016 року, але виходячи із розміру пенсії у відсотках, право на які особа набула на момент виходу на пенсію і розмір яких не може бути зменшено наступними змінами в законодавстві.
Як встановлено судом, позивачу призначено пенсію за вислугу років у розмірі 77% грошового забезпечення на підставі статті 13 Закону №2262-ХІІ (у редакції, чинній на момент звільнення).
Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області повідомило позивача про перерахунок пенсії за вислугу років з 01.01.2016, в якому зазначено, що сума грошового забезпечення становить 6115.05 грн. (аркуш справи 21).
Відповідачем здійснено перерахунок та виплату пенсії позивачу починаючи з 01 квітня 2018, проте, обчисленої з розрахунку 70% від розміру грошового забезпечення з урахуванням попередньої суми пенсії, де зазначено, що сума грошового забезпечення становить 6115.05 грн., основний розмір пенсії (70% грошового забезпечення) (аркуш справи 21).
Суд звертає увагу на те, що при проведенні перерахунку відповідач не був наділений повноваженнями щодо зміни максимального розміру пенсії, який був обчислений під час призначення пенсії в розмірі 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.
Враховуючи викладене, суд вважає, що при перерахунку пенсії відповідач повинен був застосувати норми частини другої статті 13 Закону №2262-XII в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії, якою максимальний розмір грошового забезпечення для призначення пенсії передбачав не більше 90% від розміру грошового забезпечення, яке враховано при обчисленні пенсії.
Відтак, суд приходить до висновку, що відповідач, під час проведення перерахунку раніше призначеної позивачу пенсії за вислугу років, протиправно змінив розмір пенсії позивача, обмеживши максимальний розмір пенсії 70 процентами відповідних сум грошового забезпечення, а тому вказані дії відповідача необхідно визнати протиправними та зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання Постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 77% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії.
Щодо визнання дії головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області при проведенні перерахунку пенсії з 01.01.2016 року, та зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з 01.01.2016 року провести перерахунок пенсії на виконання Постанови КМУ №103 від 21.02.2018 року з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 82% грошового забезпечення, суд зазначає наступне.
На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. №103 "Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" проводиться з 01.01.2018 року.
З урахуванням наведеного, у суду відсутні підстави для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про перерахунок пенсії з 01.01.2016 року.
Таким чином, положення наведених норм Закону України № 2262-ХІІ не підлягає застосуванню, а відтак в задоволенні позовної вимоги в цій частині слід відмовити.
Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Виходячи з підстав та предмету спору, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до постанови КМУ від 21 лютого 2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб" з 01.01.2018, виходячи з розрахунку 70% відповідних сум грошового забезпечення.
Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перерахувати ОСОБА_1 з 01.01.2018 відповідно до постанови КМУ від 21 лютого 2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб" пенсію за вислугу років призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у встановленому з 31.12.2010 розмірі 82 відсотків відповідних сум грошового забезпечення та здійснити виплату пенсії, із врахуванням раніше виплачених сум.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1, адреса: село Тисів, Болехівської міської ради, Івано-Франківської області, 77220, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1;

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, адреса: вул. Січових Стрільців, буд. 15, місто Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018, код ЄДРПОУ - 20551088.

Суддя Микитюк Р.В.