Справа № 1240/2052/18
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2018-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

31 серпня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 1240/2052/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Петросян К.Є.,

за участю: секретаря судового засідання - Жданової Г.Є.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Селіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25 червня 2018 року № про застосування фінансових санкцій на суму 6800,00 грн,-

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі ФОП ОСОБА_3 або позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Луганській області (далі ГУ ДФС у Луганській області або відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.06.2018 № про стягнення штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв у сумі 6800,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він здійснює підприємницьку діяльність на підставі реєстраційного посвідчення № НОМЕР_2, виданого Станично-Луганським ОДПІ (Біловодське відділення), видом діяльності являється роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

На право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями позивачу видана ліцензія № 91/637, яка діє з 18.05.2018 по 18.05.2019.

13.06.2018 в магазині-кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» в присутності продавця ОСОБА_4 посадовими особами ГУ ДФС у Луганській області була здійснена фактична перевірка дотримання вимог податкового законодавства ФОП ОСОБА_3, за результатами якої складено акт за № 1322140-01/232 про результати фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.

Акт був вголос прочитаний продавцю ОСОБА_4 та в усному спілкуванні роз'яснено останній, що порушень законодавства України з питань роздрібної торгівлі алкогольними напоями не виявлено. Після чого, копія акта була вручена під підпис ОСОБА_4

29.06.2018 позивач отримав податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Луганській області від 25.06.2018 № , винесене на підставі акта фактичної перевірки, яким до ФОП ОСОБА_3 застосовано штрафну санкцію в сумі 6800,00 грн за порушення вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Позивач намагався з'ясувати у відповідача причину накладення штрафних санкцій через незрозумілість почерку в акті перевірки, однак в усному спілкуванні відповідного пояснення не отримав.

Тому, вважає дії відповідача протиправними, оскільки ст.3 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VІІ передбачено мораторій на проведення перевірок органами і посадовими особами, уповноваженими законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності перевірок суб'єктів господарювання.

Крім того, на момент проведення перевірки в магазині-кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» безпосередньо ФОП ОСОБА_3 не був присутній, а до продавця ОСОБА_4 з боку перевіряючих осіб було питання лише стосовно проведення касових операцій, про що вона і надала відповідні пояснення. Всі інші питання, на думку позивача, відповідач повинен був здійснювати виключно з позивачем. В ході відвідування магазина-кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» відповідач обмежився передачею ОСОБА_4 копії наказу № 654 та копії акта, хоча остання не є законним представником позивача і не може нести відповідальність за свого роботодавця.

Також зазначив, що відповідачем порушено вимоги ст. 5.1 Наказу ДФС України від 01.06.2017 № 396 «Про затвердження Зразка форми акта (довідки) документальної планової позапланової перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів документальних перевірок». Зокрема, з акта перевірки, який складено відповідачем, взагалі не зрозуміло чи було якесь порушення з боку позивача.

На підставі викладеного, просить суд визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення відповідача від 25.06.2018 № , яким зобов'язано ФОП ОСОБА_3 сплатити штраф у сумі 6800,00 грн.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 16.07.2018 задоволено заяву про самовідвід головуючого судді Смішливої Т.В. у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ГУ ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податково повідомлення-рішення від 25.06.2018 № (а.с.26).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі № 1240/2052/18 визначено ОСОБА_5

Ухвалою суду від 17.07.2018 позовну заяву ФОП ОСОБА_3 залишено без руху (а.с.31).

Ухвалою суду від 31.07.2018 відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач та його представник в ході судового засідання підтримали позовні вимоги та надали пояснення, аналогічні викладеному у позовній заяві. Представник позивача зазначив, що дії відповідача по проведенню перевірки є протиправними, акт перевірки безпосередньо ФОП ОСОБА_3 не підписано та його не було запрошено до податкового органу для підписання. Крім того, вважає, що в ході проведеної перевірки порушень діючого законодавства встановлено не було.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, надав відзив на адміністративний позов ФОП ОСОБА_3, відповідно до якого суду пояснив наступне (а.с.61-63).

13.06.2018 працівниками Головного управління ДФС у Луганській області на підставі наказу від 11.06.2018 № 654 та направлень на перевірку від 11.06.2018 року за № 510, № 511 було проведено фактичну перевірку господарської діяльності ФОП ОСОБА_3 (магазин-кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1»), розташованого за адресою: Луганська обл. м. Лисичанськ, кв-л. Центральний, буд. 5, з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.

При проведенні перевірки було встановлено порушення щодо реалізації підакцизних товарів.

В матеріалах акта перевірки за № 470/12-32/40-01/НОМЕР_3 від 13.06.2018 встановлено факт скоєння порушення, а саме не дотримання вимог, встановлених ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР від 19.12.1995 року (далі- ЗУ №481/95-ВР).

Так, згідно пояснень продавця ОСОБА_6 від 13.06.2018, які є додатком до акта перевірки, вона працює продавцем у кафе-магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», який належить ФОП ОСОБА_3, та дійсно продала підакцизний товар (пиво) на розлив в пластиковому стакані об'ємом 0.5л, для споживання на місці, на що видала фіскальний чек на суму 10 грн. (документ додається до матеріалів справи).

Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлення податковим органом під час проведення перевірки порушення вимог законодавства суб'єктами господарювання, обов'язковим документом на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу про застосування штрафних санкцій.

Складений за результатами проведеної перевірки акт в подальшому має використовуватись контролюючим органом для прийняття рішення щодо визначення платнику податків грошових зобов'язань. Акт перевірки складається посадовими особами контролюючого органу, позаяк це є їх службовою діяльністю на виконання посадових обов'язків із збирання доказової інформації щодо дотримання платником податків податкової дисципліни, та не містить волевиявлення самого органу щодо встановлених посадовими особами фактів.

Згідно п.5 Порядку №790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є: акт перевірки додержання суб'єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства; результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб'єкта господарювання, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Отже, перевіркою встановлено порушення ст. 15-3 Закону України №481/95-ВР, а саме продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці без статусу суб'єкта господарювання громадського харчування.

Відповідно до Закону України №481/95-ВР продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки підприємствам громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус підприємств громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Відповідно до абз. 9 ч. 2 ст. 17 Закону України «№481/95-ВР року передбачена штрафна санкція в розмірі 6800 грн у разі не дотримання вимог ст. 15-3 Закону України №481/95-ВР.

Вважає посилання позивача на Закон України від 02.09.2014 року №1669 «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» як на підставу незаконності дій податкового органу необґрунтованими, оскільки відповідно до постанови КМУ від 18 грудня 2017 року за №1104 «Про затвердження переліку органів державного нагляду (контролю), на які не поширюється дія Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»» визначено, що на органи ДФС та його територіальні підрозділи не поширюється дія зазначеного закону до 31 грудня 2018 року включно.

Посадові особи контролюючого органу мають право проводити перевірку у разі пред'явлення визначених діючим ПК України документів платнику податків (його посадовими (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції).

Відповідно до матеріалів справи, з наказом та направленнями на проведення фактичної перевірки було ознайомлено під розпис ОСОБА_4, яка безпосередньо та фактично проводила розрахункові операції у кафе-магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», який належить ФОП ОСОБА_3, як продавець магазину. Отже, податковим органом дотримано порядок допуску до такої перевірки. Відповідальність за здійснення реалізації товарів у магазині несе суб'єкт господарювання, у якого працюють продавці.

Крім того, зазначив, що доводи позивача про порушення з боку податкового органу наказу ДФС України від 01.06.2017 року №396 «Про затвердження Зразка форми акта (довідки) документальної планової/позапланової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів документальних перевірок» фактично зводяться лише до того, що складений акт містить нерозбірливий текст і, як наслідок, нівелює із правовим висновком податкового органу.

Зазначене твердження з боку позивача вважає необгрунтованим, так як акт перевірки ґрунтується на ст. 83 ПК Украъни, містить висновок, оцінку повноти та своєчасності виконання/невиконання платником обов'язків перед законом, посилання на конкретні пункти і статті нормативно-правових актів, якими встановлені відповідні норми, що були порушені, дотримання вимог іншого законодавства та на належних та допустимих доказах, отриманих від платника податків та інших джерел у встановленому законом порядку.

На підставі вищевикладеного, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_8., дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 69-72 КАС України, суд прийшов до такого.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_3 (ідент. номер НОМЕР_3) зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця 03.06.2015 Старобільською ОДПІ (Біловодське відділення), місце проживання: 92800, Луганська область, Біловодський район, смт.Біловодськ, пров.Танковий, буд. 6 (а.с.47-50).

Відповідно до реєстраційного посвідчення № НОМЕР_2, виданого Станично-Луганською ОДПІ (Біловодське відділення) ОСОБА_3 з 07.05.2018 здійснює господарську діяльність у магазині-кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: 93120, АДРЕСА_1, сфера застосування РРО: торгівля, громадське харчування, сфера послуг (а.с.51).

Ліцензією серії АД № 001191 підтверджено право ФОП ОСОБА_3 на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, термін дії ліцензії: з 18.05.2018 по 18.05.2019 (а.с.52-53).

На підставі наказу від 11.06.2018 № 654 "Про проведення фактичної перевірки", направлень від 11.06.2018 № 510 та № 511, посадовими особами ГУ ДФС у Луганській області ОСОБА_7 та ОСОБА_8. було проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_3 (магазин-кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», код НОМЕР_3) за адресою: АДРЕСА_1 з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами (а.с.68-70).

Копія наказу від 11.06.2018 № 654 вручена продавцю ОСОБА_4, та ознайомлено останню із направленнями від 11.06.2018 № 510 та № 511 13.06.2018, що підтверджується особистим підписом (ОСОБА_4) в направленнях (а.с.69-70).

За наслідками перевірки ГУ ДФС у Луганській області було складено акт від 13.06.2018 № 470/12-32/40-01/НОМЕР_3 "Про результати фактичної перевірки з питань дотримання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами" (а.с.64-66).

Актом перевірки встановлено, що продавець ОСОБА_4 здійснила продаж алкогольного напою - пива в пластиковому одноразовому стакані, об'ємом 0,5 літру, на розлив для споживання на місці, пиво світле «Венское», вміст. алкоголю 3,7 %, виробник ЗАТ «Ліспі», за ціною 10,00 грн. Одночасно в акті встановлено, що реалізація алкогольних напоїв для споживання на місці здійснена без наявності у ФОП ОСОБА_3 статусу суб'єкта господарювання громадського харчування (на час проведення перевірки).

У висновках акта перевірки зазначено, що у разі встановлення порушення ст.15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме реалізація алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб'єктом господарювання, який не має статусу суб'єкта господарювання громадського харчування, буде застосована штрафна санкція відповідно до вимог ст.17 Закону України № 481/95-ВР від 19.12.1995.

З акта перевірки від 13.06.2017 № 470/12-32/40-01/НОМЕР_3 також вбачається, що він підписаний ОСОБА_4 від суб'єкта господарювання. При цьому в графі «зауваження до акта перевірки» зазначено, що акт прочитаний вголос, зауваження відсутні, статус суб'єкта громадського харчування буде надано до 20.06.2018. Копію акта перевірки вручено ОСОБА_4, що підтверджується її особистим підписом (а.с.64 зворотній бік).

На підставі вищевказаного акта перевірки відповідачем сформовано податкове повідомлення-рішення від 25.06.2018 № та застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у сумі 6800,00 грн за порушення ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" № 481/95-ВР від 19.12.1995, яке було направлено позивачу разом з розрахунком фінансових санкцій супровідним листом від 26.06.2018 за № ФОП-1091/12-32-40-01-10 (а.с.74-77).

Позивач, не погодившись з вищезазначеним податковим повідомленням-рішенням та звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року №481/95-ВР (далі - Закону №481/95).

Так, згідно з частиною шостою статті 15-3 Закону № 481/95 продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Відповідно до матеріалів справи позивач має необхідні документи для здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, зокрема ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями серії АД № 001191 від 11.05.2018 (а.с.52-53).

Як вбачається з акта від 07.06.2017 № 158/12-32/40-02/НОМЕР_4 під час проведеної перевірки посадовими особами відповідача був виявлений факт реалізації алкогольного напою (пива) на розлив для споживання на місці у пластиковому одноразовому стакані об'ємом 0,5 л, з вмістом спирту 3,7%, виробник ЗАТ "Ліспі".

Факт продажу пива на розлив позивачем визнається, що також підтверджується пояснення продаця ОСОБА_4, які містяться в матеріалах справи (а.с.67).

Крім того, допитана в якості свідка у судовому засіданні ОСОБА_4, яка на момент проведення перевірки працювала продавцем за договором у ФОП ОСОБА_3, суду пояснила, що 13.06.2018 у магазин-кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» прийшли, як з'ясувалось пізніше співробітники ГУ ДФС у Луганській області, які придбали пиво на розлив для споживання на місці. Співробітниками контролюючого органу було вручено їй наказ на проведення перевірки та пред'явлено посвідчення. В ході перевірки були перевірені та нею надавалися документи, які запитувалися, в тому числі ліцензія на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Співробітниками контролюючого органу було складено акт, який прочитано їй вголос та роз'яснено, що порушення не виявлено і запропоновано надати довідку із санстанції, про що також було повідомлено безпосередньо ФОП ОСОБА_3 в телефонному режимі. Зауважила, що направлення на перевірку їй не вручались та вона із ними не ознайомлювалась.

Допитані в якості свідків співробітники ГУ ДФС у Луганській області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суду пояснили, що в ході проведеної перевірки у ФОП ОСОБА_3 були відсутні документи, що підтверджують статус суб'єкта господарювання громадського харчування, у звязку із чим в акті перевірки й було зазначено, що у разі встановлення порушення ст.15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме реалізація алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб'єктом господарювання, який не має статусу суб'єкта господарювання громадського харчування, буде застосована штрафна санкція відповідно до вимог ст.17 Закону України № 481/95-ВР від 19.12.1995. Також свідок ОСОБА_7 пояснив, що суб'єкт господарювання згідно чинного законодавства має право надати заперечення на акт фактичної перевірки, у зв'язку із чим ОСОБА_4 й було зазначено в акті про надання документів, що підтверджують статус суб'єкта громадського харчування до 20.06.2018.

Отже, спірним питання в даній справі є наявність або відсутність у позивача статусу суб'єкта господарювання громадського харчування на момент проведення фактичної перевірки.

Законодавець відповідно до норм частини шостої статті 15-3 Закону № 481/95 дозволив продаж алкогольних напоїв на розлив на місці виключно суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів за умови такого продажу кінцевому споживачу для споживання на місці, що є кваліфікуючою ознакою.

Частиною 12 статті 15 Закону № 481/95 визначено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до абз.13 статті 1 Закону № 481/95 роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку (абзац 25 сттті 1 Закону № 481/95).

Основні вимоги до роздрібної торгівлі алкогольними напоями визначено Правилами роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету міністрів України від 30.07.1996 № 854 (далі Правила № 854).

Згідно з пунктом 22 Правил № 854 продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки закладам ресторанного господарства та спеціальним відділам підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Також, згідно Правил № 854, заклад ресторанного господарства - це організаційно- структурна одиниця у сфері ресторанного господарства, яка здійснює виробничо-торгівельну діяльність: виробляє і (або) доготовляє, продає і організовує споживання продукції власного виробництва і закупних товарів, може організовувати дозвілля споживачів.

Ці правила поширюються на всіх суб'єктів господарювання на території України незалежно від форм власності, які зареєстровані в установленому порядку і мають ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, отриманий згідно з вимогами законодавства (пункт 3 Правил № 854).

Відповідно до Інструкції щодо заповнення форм державних статистичних спостережень стосовно торгової мережі та мережі ресторанного господарства, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 24.10.2005 №327, ресторанне господарство - це вид економічної діяльності суб'єктів господарювання щодо надання послуг із задоволення потреб споживачів у харчуванні з організацією дозвілля або без нього в закладах (об'єктах) ресторанного господарства, а об'єкт (заклад) ресторанного господарства - місцева одиниця (структурний підрозділ) суб'єкта господарювання, яка розміщується в окремій будівлі або приміщенні, має, як правило, обладнаний столами та стільцями для споживання їжі зал і необхідні виробничі та побудові приміщення та в якій здійснюється продаж продукції власного виготовлення і купованих товарів, переважно для споживання на місці.

Основні вимоги щодо роботи суб'єктів господарської діяльності (закладів, підприємств) усіх форм власності, що здійснюють діяльність на території України у сфері ресторанного господарства регламентовано Правилами роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затвердженими Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 № 219 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 20.08.2002 за № 680/6968 (далі Правила № 219).

Відповідно до абзаців 1-2 пункту 1.3 Правил № 219 ресторанне господарство - вид економічної діяльності суб'єктів господарської діяльності щодо надавання послуг відносно задоволення потреб споживачів у харчуванні з організуванням дозвілля або без нього. Заклад ресторанного господарства - організаційно-структурна одиниця у сфері ресторанного господарства, яка здійснює виробничо-торговельну діяльність: виробляє і (або) доготовляє, продає і організовує споживання продукції власного виробництва і закупних товарів, може організовувати дозвілля споживачів.

Заклади (підприємства) ресторанного господарства поділяються за типами: фабрики-кухні, фабрики заготівельні, ресторани, бари, кафе, їдальні, закусочні, буфети, магазини кулінарних виробів, кафетерії, а ресторани та бари - також на класи (перший, вищий, люкс (абзац 1 пункту 1.5 Правил № 219).

Згідно абзацу 1 пункту 1.6 Правил № 219 суб'єкти господарської діяльності у сфері ресторанного господарства при облаштуванні закладу (підприємства) згідно з обраним типом (класом) повинні мати необхідні виробничі, торговельні та побутові приміщення, а також обладнання для приготування та продажу продукції.

Суд зауважує, що позивач та його представник в ході судового засідання на підтвердження наявності у ФОП ОСОБА_3 статусу суб'єкта господарювання громадського харчування посилалися на наявні у останнього види діяльності згідно державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Також представником позивача було надано до матеріалів справи довідку Лисичанського міського управління Головного управління Держспоживслужби в Луганській області про державну реєстрацію потужності ФОП ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5) за адресою: АДРЕСА_1 про що присвоєний реєстраційний номер r-UA-12-25-429.

Разом з тим суд звертає увагу, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 21.08.2018 видами діяльності ФОП ОСОБА_3 є: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, 47.24 Роздрібна торгівля хлібобулочними виробами, борошняними та цукровими кондитерськими виробами в спеціалізованих магазинах, 47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах, 47.26 Роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах, 47.81 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами, 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (а.с.85-86).

Однак, згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 13.06.2018 (тобто на момент проведення фактичної перевірки позивача) у ФОП ОСОБА_3 відсутній такий вид діяльності як 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (а.с.101-102).

Таким чином, на момент проведення відповідачем фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3, а саме 13.06.2018, позивач не мав права здійснювати відповідний вид діяльності, а отже і не мав статусу суб'єкта господарювання громадського харчування.

Судом також не може бути прийнято в якості належного та допустимого доказу на підтвердження наявності у ФОП ОСОБА_3 на момент проведення перевірки статусу суб'єкта господарювання громадського харчування довідку Лисичанського міського управління Головного управління Держспоживслужби в Луганській області про державну реєстрацію потужності ФОП ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5) за адресою: АДРЕСА_1 оскільки зазначена довідка видана позивачу 05.07.2018 за № 113, тобто після дати (13.06.2018) проведення фактичної перевірки (а.с.103).

Зазначена довідка не спростовує виявлене в ході перевірки у ФОП ОСОБА_3 порушення у вигляді відсутності документів, що підтверджують статус суб'єкта господарювання громадського харчування саме на момент проведення перевірки.

До того ж, згідно акта перевірки позивачу необхідно було надати відповідні документи у строк до 20.06.2018, чим ФОП ОСОБА_3 не скористався.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що з урахуванням наявних дозвільних та реєстраційних документів позивач, як суб'єкт підприємницької діяльності, на момент проведення фактичної перевірки не відносився до суб'єктів господарювання громадського харчування та спеціалізованих відділів, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів, які мають право реалізовувати алкогольні напої на розлив для споживання на місці.

Згідно із статтею 15-3 Закону України № 481/95 продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів. За порушення норм Закону № 481/95 посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством, зокрема: порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень.

Відповідно до абзацу 9 частини другої статті 17 Закону № 481/95 до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 6800,00 грн за порушення вимог статті 15-3 цього Закону.

З системного аналізу статей 15-3 та 17 Закону № 481/95 слідує, що до суб'єкта господарювання, що не має статусу суб'єкта господарювання громадського харчування, підприємства з універсальним асортиментом товарів, можуть застосовуватися фінансові санкції за порушення статті 15-3 Закону № 481/95 тільки у разі продажу алкогольних напоїв на розлив саме з метою споживання на місці.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13.02.2012 по справі № 21-371а11.

Факт продажу пива на розлив для споживання на місці позивачем не заперечується, у зв'язку із чим суд вважає законним прийняте ГУ ДФС у Луганській області податкове повідомлення-рішення від 25.06.2018.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на норми Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо мораторію на проведення перевірки у спірних правовідносинах, з огляду на таке.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 №1669-VII органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово забороняється проведення планових та позапланових перевірок суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, крім позапланових перевірок суб'єктів господарювання, що відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності віднесені до суб'єктів господарювання з високим ступенем ризику.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до статті 2 зазначеного Закону дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час заходів, зокрема, контролю органами державної фіскальної служби.

Таким чином, стаття 3 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо мораторію на проведення перевірок не розповсюджується на здійснення контролю органами державної фіскальної служби, в тому числі й шляхом проведення перевірок.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2017 № 1104 «Про затвердження переліку органів державного нагляду (контролю), на які не поширюється дія Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що на органи ДФС та його територіальні підрозділи не поширюється дія зазначеного закону до 31.12.2018.

Стосовно доводів позивача щодо здійснення перевірки за його відсутності та відсутності підпису ОСОБА_3 в акті перевірки суд зазначає, що відповідно до пункту 80.2 статті 70 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (пункт 80.5 статті 80 ПК України).

Пунктом 80.7 статті 80 ПК України визначено, що фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Згідно абзацу 1 пункту 86.5 статті 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Таким чином, діючим законодавством передбачена можливість проведення контролюючим органом фактичної перевірки як в присутності суб'єкта господарювання так і особи, що фактично здійснює розрахункові операції. Ці ж самі вимоги стосуються і підписання акта перевірки.

Згідно матеріалів справи, саме ОСОБА_4 на момент проведення перевірки була особою, яка здійснювала розрахункові операції, у зв'язку із чим перевірку проведено за її присутності та акт нею підписано, що відповідає вимогам чинного законодавства. При цьому, відповідальність за здійснення реалізації товарів у магазині несе саме суб'єкт господарювання, тобто ФОП ОСОБА_3

Суд також вважає необґрунтованими доводи позивача щодо порушення ГУ ДФС у Луганській області вимог наказу ДФС від 01.06.2017 № 396 «Про затвердження Зразка форми акта (довідки) документальної планової/позапланової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів документальних перевірок» при складанні акта перевірки, оскільки акт містить висновок, оцінку повноти та своєчасності виконання/невиконання платником обов'язків перед законом, посилання на конкретні пункти і статті нормативно-правових актів, якими встановлені відповідні норми, що були порушені.

До того ж, суд зауважує, що предметом розгляду даної справи є правомірність винесеного контролюючим органом податкового повідомлення - рішення від 25.06.2018 №. При цьому позивачем дії відповідача по проведенню самої перевірки не оскаржуються.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

У зв'язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати зі сплати судового збору позивачу не повертаються.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25 червня 2018 року № про застосування фінансових санкцій на суму 6800,00 грн, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено та підписано 03 вересня 2018 року.

Суддя К.Є. Петросян