Справа № 640/13022/18
Суддя: Губська Я. В.
Дата ухвалення: 2018-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2018 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Губської Я.В.,
при секретарі Балан Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора роти 5 батальону 2 Управління патрульної поліції в Харківській області патрульного поліції Долматович Олександра Миколайовича (61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-А) про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу події адміністративного правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :
24.07.2018 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 , від імені якого звернувся до суду представник - адвокат Дьоміна М.В., у якому просить: визнати протиправними дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР №337521 від 21.06.2018 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу події адміністративного правопорушення. Як на підставу позову посилається на те, що ОСОБА_2 21.06.2018 року відповідачем було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.122 КУпАП. Позивач вважає, що дана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки ґрунтується на неповному, необ`єктивному і не всебічному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт його неправомірних дій.

Ухвалою судді від 25.07.2018 року було відкрите провадження та призначено судове засідання для розгляду даної справи.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 17.07.2018 ОСОБА_1 було засобами поштового звязку вручено примірник постанови від 21.06.2018, згідно якої 21.06.2018 року інспектором роти 5 батальону 2 УПП в Харківській області рядовим поліції Долматович О.В. було винесено постанову серії ВР №337521 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КпАП України та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Відповідно до постанови ОСОБА_1 , керував транспортним засобом BMW735(Barylchenko) н.з. НОМЕР_1 з непрацюючою лівою фарою ближнього світла в темну пору доби, чим порушив вимоги 19.1 Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.121 КпАП України. Позивач з даною постановою не згоден, вважаючи її такою, що не відповідає дійсності, вимогам закону, оскільки винесена з порушенням встановленого порядку накладення адміністративного стягнення, ґрунтується на неповному, необ`єктивному і не всебічному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт порушення ним п.19.1 ПДР України, а також винесеною з порушенням його права на захист, тому вищевказана постанова підлягає скасуванню.

Позивач, посилаючись на Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджену Наказом МВС України 06.11.2015 №1376, ст.ст. 251, 280 КпАП України вважає, що в порушення зазначених норм позивачу не було роз`яснено права на захист, не було залучено захисника на вимогу ОСОБА_1 , також не було з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення та інші обставини, що мають суттєве значення для вирішення справи, не було розглянуто питання можливої малозначності адміністративного правопорушення та можливості звільнення від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, до постанови не долучено жодних доказів його винуватості, а сама постанова не може розглядатися як доказ у справі, оскільки виписана нерозбірливо, не друкованими літерами.
Крім того, позивач зазначив, що оскаржувана постанова не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки о 3:30 годин 21.06.2018 року, коли ОСОБА_1 перетинав перехрестя пр..Ювілейного та вул. Гв.Широнінців у м.Харкові, обидві фари автомобіля світилися. Яким чином інспектор зміг ззаду (автомобіль патрульної поліції рухався позаду автомобіля ОСОБА_1 ) побачити відсутність світла на лівій фарі не є зрозумілим, доказів на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення інспектором не надано. Також, позивач зазначає в копії постанови, що від не згоден з постановою, від підпису відмовляється в зв`язку з вимаганням хабара у розмірі 250 грн.

В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень до суду не надавав.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, вислухавши позивача, суд доходить висновку про задоволення позову, виходячи з наступного:
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Судом встановлено, що 21 червня 2018 року інспектором роти 5 батальону 2 Управління патрульної поліції в Харківській області патрульного поліції лейтенантом Долматович О.М. було винесено постанову серії ВР №337521 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Згідно копії оскаржуваної постанови до ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. з зазначенням, що водій керував транспортним засобом, BMW735(Barylchenko) н.з. НОМЕР_1 з непрацюючою лівою фарою ближнього світла в темну пору доби, чим порушив вимоги 19.1 Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.121 КпАП. (а.с. 12).
Підпункт 19.1 Правил дорожнього руху України, передбачає У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах фари ближнього (дальнього) світла.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Стосовно порушення права позивача на належний захист, а саме права скористуватись послугами адвоката та відкладення розгляду справи, суд зазначає.
Згідно з ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
У положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного та справедливого розгляду справи, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією виявлення і стадією розгляду справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту.
Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження та відмови у задоволення клопотання позивача щодо надання часу для отримання допомоги фахівця в галузі права та відкладення розгляду справи призвело до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП. І дана обставина порушення права позивача на належний захист також врахована судом при вирішенні питання правомірності складення оскаржуваної постанови.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.
Відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Позивач зазначає, що відповідач фізично не міг вчинити фіксацію та бачити даного адміністративного правопорушення, оскільки автомобіль патрульної поліції рухався позаду його автомобілю. Заперечень, доказів на спростування даної інформації відповідачем до суду не надано.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. (п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП).
Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень
Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї Постанови № 14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
У постанові, яка оскаржується, відповідачем не наведено посилання на докази, якими обґрунтовується рішення, винесене останнім про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП.
Відповідач не надав суду жодних належних доказів, які достовірно підтверджують обставини порушення ОСОБА_1 21.06.2018 року Правил дорожнього руху України, а саме п. 19.1 ПДР України.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.
При цьому, суд не приймає до уваги доводи позову стосовно протиправного складенні постанови в порушення положень Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 з огляду на наступне.
Так, пунктом розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 р. №1376 передбачено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене зокрема ст. 121 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 по справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП, яке передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення за місцем його вчинення визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.
У свою чергу, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" від 14.07.2015 № 596-VIII, який був прийнятий після винесення рішення Конституційним Судом України 26.05.2015 по справі № 5-рп/2015, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.
Таким чином, приписи рішення Конституційного Суду України по справі № 1-11/2015 від 26.05.2015, на які посилається позивач, повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 року № 596-VІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху" щодо надання права органам Національної поліції України виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу на місці.
Таким чином, розгляд справи на місці вчинення адміністративного правопорушення не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке утворює самостійну підставу для скасування постанови, винесеної за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.
На підставі викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , оскільки дії інспектора поліції під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача не відповідають вимогам ст.ст.245,251,280 КУпАП, а відтак є протиправними.
В зв`язку з чим постанова серії ВР №337521 від 21.06.2018 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП, про притягнення його до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн. підлягає скасуванню.
В зв`язку з наведеним провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.
Керуючись ст. ст.2, 6-10,77, 205, 229, 241-246,255, 257, 263, 295, 382 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) - задовольнити.
Визнати протиправними дії інспектора роти 5 батальону 2 Управління патрульної поліції в Харківській області патрульного поліції Долматович Олександра Миколайовича (61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-А) щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР №337521 від 21.06.2018 року.
Скасувати постанову серії ВР №337521 від 21.06.2018 року, винесену інспектором роти 5 батальону 2 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Долматович Олександром Миколайовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та закрити провадження у даній справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у звязку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга подається відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ перехідних положень КАС України: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: Я. В. Губська