Справа № 804/3339/18
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2018 р. справа № 804/3339/18
07 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Новомосковського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати неправомірними дії Новомосковського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії по інвалідності у відповідності до вимог частини 3 статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 , як військовозобов`язаного, який отримав захворювання та став інвалідом внаслідок виконання ним службових обов`язків дійсної строкової служби та прирівняного по статусу до військовослужбовців;
- зобов`язати Новомосковський відділ обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 та виплачувати в розмірі, обчисленому з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 01 жовтня 2017 року відповідно до вимог частини 3 статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;
- зобов`язати Новомосковський відділ обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за період з 01 жовтня 2017 року до моменту виплати.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та віднесений до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. На даний час перебуває на обліку у Новомосковському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як інвалід ІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та отримує пенсію по інвалідності як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Законjv України № 2148-VIII від 03.10.2017 року внесено зміни до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які передбачають розрахунок пенсії по інвалідності військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та внаслідок цього стали інвалідами, за їх бажанням виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, тому, позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії у відповідності до вищевказаного Закону, як військовозобов`язаний, який був призваний для виконання службових обов`язків. Проте, позивач отримав листа № М 4909-18 від 11.04.2018 pоку, яким йому було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії, тому, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 року відкрито провадження у адміністративній справі, та відповідно до частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, у письмовому провадженні. Також, вищезазначеною ухвалою суду задоволено клопотання ОСОБА_1 щодо поновлення строків звернення до адміністративного суду, враховуючи, що судом визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, а також, задоволено клопотання позивача щодо звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду на підставі пункту 10 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи I категорії.
25.05.2018 року та 04.06.2018 року відповідачем подано письмові відзиви на позов, в яких Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заперечує проти позову у повному обсязі, та зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 року № 851 «Про внесення змін до порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» внесено зміни до порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210, з 01.10.2017 доповнено пунктом 9-1 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 № 851 такого змісту: «За бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року. За матеріалами пенсійної справи, оскільки позивач проходив дійсну строкову службу з 08.05.1975 року по 18.05.1977 року, а участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи приймав з 26.06.1986 року по 28.08.1986 року, для обчислення пенсії у п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, відповідно до Постанови КМУ № 851 від 15.11.2017 року, немає законних підстав. Враховуючи, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області діє в межах повноважень, згідно діючого законодавства, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії просить суд відмовити у повному обсязі.
Керуючись приписами статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглянути адміністративну справу без повідомлення учасників справи, у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у письмових відзивах на позов, дослідивши письмові докази та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно із частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та віднесений до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_2 (категорія 1), видане Дніпропетровською обласною державною адміністрацією 05 квітня 2011 року, та вкладкою до посвідчення № НОМЕР_3 с від 05 квітня 2011 р.
Згідно із посвідченням серія НОМЕР_4 , виданого Новомосковським управлінням праці та соціального захисту населення 25 квітня 2003 року позивач є також інвалідом ІІ групи та прирівняний до ветеранів війни.
Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку у Новомосковському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як інвалід ІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та отримує пенсію по інвалідності як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Законом України № 2148-VIII від 03.10.2017 року внесено зміни до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які передбачають розрахунок пенсії по інвалідності військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та внаслідок цього стали інвалідами, за їх бажанням виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року. Закон набрав чинності з 01 жовтня 2017 року.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Новомосковського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про здійснення перерахунку його пенсії у відповідності до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як військовозобов`язаний, який був призваний для виконання службових обов`язків.
Проте, ОСОБА_1 отримав листа № М 4909-18 від 11.04.2018 pоку, яким йому було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії, а саме, з наступних підстав: «Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210, з 01.10.2017 р. доповнено пунктом 9-1 згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 р. № 851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, такого змісту: «За бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї рід час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року». За матеріалами пенсійної справи дійсну строкову службу Ви проходили у період з 08.05.1975 по 18.05.1977. У період з 28.06.1986 по 28.08.1986 Ви були призвані на спецзбори по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Оскільки Ви приймали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, перебуваючи на спец зборах, а не під час проходження дійсної строкової служби, дія постанови Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 р. № 851 в частині обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати на Вас не поширюється».
Суд вважає відмову у здійсненні перерахунку пенсії протиправною, виходячи із наступних підстав.
Так, частину 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року доповнено пунктом 9-1 такого змісту: «Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року».
Статтею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено перелік громадян, які вважаються учасниками ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Приміткою до цієї статті визначено: «Тут і надалі до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.».
У відповідності до довідки МСЕК серія МСЕ-ДНА-01 № 395809 від 21.03.2005 року, позивачу встановлено ІІ групу інвалідності безстроково, та зазначено, що захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Таким чином, суд вважає, що позивач, як військовозобов`язаний, який був призваний для виконання військових обов`язків та отримав інвалідність внаслідок виконання цих обов`язків, вищеназваними законами прирівняний до військовослужбовців дійсної строкової служби та має право на отримання пенсії в розмірах, передбачених частиною 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
До військовослужбовців дійсної строкової служби прирівнюються військовозобов`язані, які були призвані на військові збори, підтверджується і тим, що згідно статті 3 пункту г) Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» дія цього закону як військовослужбовців поширюється на: «г) військовозобов`язаних, призваних на навчальні, спеціальні або перевірочні збори, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при виконанні службових обов`язків у період проходження цих зборів, та членів їх сімей».
Слід зазначити, що позиція Верховного суду України з приводу статусу військовозобов`язаних, які отримали інвалідність під час виконання ними обов`язків військової служби викладена в рішенні Верховного суду України № 21-1887а15 від 01.03.2016 року за позовом особи, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС до Управління пенсійного фонду України в місті Олександрії Кіровоградської області про визнання неправомірними дій.
Зокрема, у Постанові Верховного суду вказано: «У період перебування особи 2 на військових зборах діяв Закон СРСР від 12 липня 1967 р. № 1950-VII «Про загальний військовий обов`язок».
Відповідно до статей 5,6 цього Закону (зі змінами внесене ними Указом Президії Верховної Ради СРСР від 17 грудня 1980 р. № 3535-Х), військова служба складається з дійсної військової служби та служби в запасі Збройних сил СРСР. Громадяни, які перебувають на дійсній військовій службі, іменуються військовослужбовцями, а ті, що перебувають у запасі - військовозобов`язаними.
Військовослужбовці і призвані на військові збори військовозобов`язані користуються всією повнотою соціально-економічних, політичних та особистих прав і свобод і несуть усі обов`язки громадян СРСР, передбачені Конституцією СРСР.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон № 2232-ХІІ.
Відповідно до частини 9 статті 1 цього Закону щодо військового обов`язку громадяни України поділяються, зокрема, на такі категорії: військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
За правилами частини 1 статті 16 Закону України від 16.12.1991 р. № 1934-ХІІ «Про Збройні Сили України», держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців, резервістів, які виконують обов`язки служби у військовому резерві, та військовозобов`язаних, які загинули, померли, пропали безвісти, стали інвалідами під час виконання службових обов`язків або постраждали у полоні в ході бойових дій (війни), в умовах надзвичайного стану чи під час виконання службових обов`язків за межами України в порядку військового співробітництва або у складі національного контингенту чи національного персоналу у військових операціях з підтримання миру і безпеки.
Закон України від 20 грудня 1991 р. № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, поширюється також на військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей (підпункт 3 пункту 1 статті 3 цього Закону).
Системний аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що громадяни із числа військовозобов`язаних, які проходять збори (навчальні, перевірочні, спеціальні) у цей період вважаються такими, що проходять військову службу та користуються гарантіями держави нарівні із іншими військовослужбовцями.
Зазначене вище кореспондується зі статтею 10 Закону № 796-ХІІ, згідно з якою до військовослужбовців належать, зокрема, військовозобов`язані, призвані на військові збори.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає дії Новомосковського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії по інвалідності у відповідності до вимог частини 3 статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 протиправними, тому, позовні вимоги щодо визнання протиправними дій підлягають задоволенню.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Оскільки Закон України № 2148-VIII від 03.10.2017 року набрав чинності з 01 жовтня 2017 року, суд вважає, що позивач має право на здійснення перерахунку пенсії з 01 жовтня 2017 року.
Отже, з метою захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 та виплачувати у розмірі, обчисленому з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 01 жовтня 2017 року, відповідно до вимог частини 3 статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також, зобов`язати Новомосковський відділ обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за період з 01 жовтня 2017 року до моменту виплати.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для повного встановлення обставин справи щодо ухвалення законного судового рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду не понесено судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору за подання позову до суду, тому, суд не вирішує питання щодо їх повернення.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 9, 72 - 77, 90, 139, 246 - 247, 249, 255, 263, 295, 297Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати неправомірними дії Новомосковського відділу обслуговування громадян Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії по інвалідності, у відповідності до вимог частини 3 статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 , як військовозобов`язаного, який отримав захворювання та став інвалідом внаслідок виконання ним службових обов`язків дійсної строкової служби та прирівняного по статусу до військовослужбовців.
Копію рішення направити всім сторонам по справі.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 цього Кодексу, безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.П. Павловський