Справа № 473/2481/18
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2018 р.м.ОдесаСправа № 473/2481/18

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Старжинська О.Є.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Джабурія О.В.,
судді -Вербицької Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до інспектора роти №4 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції Васильєва Дмитра Костянтиновича, поліцейського роти №3 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Озерова Ігоря Олександровича, про скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №4 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції Васильєва Дмитра Костянтиновича, поліцейського роти №3 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Озерова Ігоря Олександровича про скасування постанов від 04.07.2018 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 170,00 грн. за правопорушення, передбачене за ст.121 ч.6 КУпАП та в сумі 510,00 грн. за правопорушення, передбачене за ст.126 ч.2 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог було заначено, що позивач 04.07.2018 року о 01:10 год. на 156 км автодороги «Благовіщенське-Миколаїв» (с.Дорошівка, Вознесенський район) знаходився в автомобілі «ВАЗ-2103» номерний знак НОМЕР_1 не як водій, а як пасажир та зазначених порушень не вчиняв.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 31.07.2018 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 04.07.2018 року під час патрулювання автодороги Н-24 «Благовіщенськ-Миколаїв» відповідачами було виявлено порушення Правил дорожнього руху водієм, який керував легковим автомобілем «ВАЗ 2103» з номерним знаком НОМЕР_1, який був неосвітлений в темну пору дубу, чим порушив вимоги п.п.2.9.в ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.6 ст.121 КУпАП. Після чого інспектором було прийнято рішення про зупинку даного транспортного засобу згідно з п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію». Інспектор підійшовши до водія, яким виявився ОСОБА_4, належним чином представився, роз'яснив суть скоєного адміністративного правопорушення та попросив пред'явити документи, зазначені в пп.2.1 ПДР України на підставі ст.32 Закону України «Про Національну поліцію». ОСОБА_4 відмовився пред'являти посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги пп.2.4.а. Після чого було перевірено позивача по базі даних «АРМОР», та встановлено, що він не має права на керування транспортним засобом, та не отримував посвідчення водія взагалі, чим порушив вимоги пп.2.1.a ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.2 ст.126 КУпАП.

Позиція позивача згідно пояснень у позовній заяві полягає в тому, що на момент оформлення правопорушення він знаходився в автомобілі як пасажир, та взагалі не мав наміру їхати, а тому не міг вчинити спірні правопорушення.

Однак, під час розгляду справи в суді першої інстанції, позивач вказував на те, що він сам під'їхав до працівників поліції і зупинився.

Такі суперечливі пояснення позивача тих обставин, які зумовили притягнення його до адміністративної відповідальності, свідчать про намагання позивача тим самим ухилитися від відповідальності за вчинені ним адміністративні правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, факт вчинення позивачем правопорушення підтверджується наданими відповідачем доказами у вигляді відеозапису зі службового нагрудного відеореєстратора, відеозйомка на який проводилась відповідно до ст.ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію».

На відеозаписі під назвою «F0709» на 02:30 хв. вбачається рух транспортного засобу під керування позивача в темну пору дуби, видно ближнє світло фар та рух автомобіля, після чого інспектори наздоганяють даний транспортний засіб під керуванням позивача та зупиняють його відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію».

На відеозаписі під назвою « 2018...0979» на 03:00 хв. гр. ОСОБА_4 заперечує, що інспектори його зупиняли, та наполягає на тому, що він сам під'їхав і зупинився.

На відеозаписі під назвою « 2018...1002» на 02:00 хв. гр. ОСОБА_4 знову повторює, що він сам під'їхав і зупинився, на 03:46 хв. гр. ОСОБА_4 скаржиться на спецлінію « 102» та повідомляє оператору, що його транспортний засіб зупини безпідставно.

Колегія суддів вважає підтверджений належними доказами факт керування позивачем вищезазначеним транспортним засобом 04.07.2018 року.

На відеозаписі під назвою « 2018...1018» ОСОБА_4 відмовляється на законну вимогу співробітника поліції пред'являти посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Отже, факт вчинення правопорушень ОСОБА_4 04.07.2018 року повністю підтверджується наданими стороною відповідача доказами.

Відповідно до ст.278 КУпАП та п.5 Розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року №1395, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення враховує наступні факти:

1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи;

2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.6 ст.121 КУпАП та ч.2 ст.126 КУпАП.

Згідно із ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративнім відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі .матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 33 КУпАП передбачено що, при накладенні стягнення мають враховуватися характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом'якшують та обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфер: забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому ш автоматичному режимі, тому слід вважати, що стягнення було накладено правомірно та у відповідності до вимог КУпАП.

З вище вказаного слідує, що Інспектор патрульної поліції врахував всі необхідні обставини при розгляді справи, та виніс Постанову відповідно до чинного законодавства, а те, що особа не визнає факту правопорушення чи свою вину, не звільняє її від притягнення до відповідальності у випадку її об'єктивної винуватості.

Враховуючи наведене, постанови серії НК №951753 та НК №951755 від 04.07.2018 року у справі про адміністративне правопорушення винесені відповідачами є обґрунтованими та законними.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення, а рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 30 серпня 2018 року.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.