Справа № 0540/5858/18-а
Суддя: Буряк І. В.
Дата ухвалення: 2018-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2018 р. Справа№0540/5858/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області третя особа: Управління соціального захисту населення Покровської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області, відповідно до тексту якого, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 21.03.2018 року про відмову у поновленні виплати пенсії;

- зобов'язати Красноармійське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити виплату пенсії починаючи з лютого 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває на обліку, як отримувач пенсії за віком в Красноармійському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області. З лютого 2018 року відповідачем припинено нарахування та виплату належної позивачу пенсії та повідомлено про необхідність звернутися із відповідною заявою про поновлення пенсійних виплат, до якої додати довідку про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, або долучити рішення уповноваженого органу соціального захисту населення про відмову у видачі такої довідки. 16.03.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення пенсійних виплат до якої долучив рішення уповноваженого органу соціального захисту населення про відмову у видачі довідки ВПО. Рішенням Красноармійського ОУПФУ позивачу відмовлено у поновленні пенсійних виплат. Вважає що рішення відповідача прийняту всупереч положенням чинного законодавства.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року відкрито провадження у справі розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У встановлений судом строк, відповідачем засобами поштового зв'язку суду надано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти задоволення заявлених вимог позивача.

В обґрунтування, якого зазначив наступне. Позивача взято на облік з 01.02.2015 року, при первинному зверненні до пакету документів заявником було долучено копію паспорта серії НОМЕР_2, виданого 17.10.2014 року Красноармійським МВ ГУДМС України в Донецькій області із зазначеною адресою проживання з 17.10.2014 року: АДРЕСА_2. 16.03.2018 року позивач звернувся з заявою про поновлення пенсійних виплат надавши рішення про відмову у видачі довідки ВПО від 06.03.2018 року №01-05/0575, видане УСЗН Покровської міської ради Донецької області. Підставою відмови видачі довідки ВПО зазначено відсутність в документах заявника доказів, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення. Дослідивши матеріали макету пенсійної справи позивача, встановлено, що останній у грудні 2014 року був взятий на облік УПФУ в м. Артемівськ та Артемівському районі Донецької області. Електронна пенсійна справа надійшла з УПФУ в Калінінському районі м. Горлівка, пакет документів заявника містив копію паспорту серії НОМЕР_3, виданого 31.03.2000 року Калінінським РВ Горлівського МВ УМВС України в Донецькій області з зазначеною останньою адресою проживання з 20.10.1996 року АДРЕСА_1. На момент первинного звернення до Управління позивачем отриманого новий паспорт, проте матеріали макетної пенсійної справи на думку відповідача доводять, що позивач є внутрішньо переміщена особа. Вважають свої дії щодо припинення пенсії позивачу правомірними, просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року здійснено заміну відповідача - Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на його правонаступника - Покровське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79,90 КАС України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, є отримувачем пенсії за віком (Список 1). Матеріалами справи також підтверджено факт перебування позивача на обліку управління пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі.

Розпорядженням управління пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі. від 14.04.2015 року ОСОБА_1 знято з обліку у зв'язку із виїздом та згідно запиту пенсійної справи.

З 01.02.2015 року ОСОБА_1 перебуває на обліку Покровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Починаючи з 01.02.2018 нарахування та виплата пенсії позивачу припинена.

16.03.2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою про поновлення пенсійних виплат.

Рішенням відповідача від 21 березня 2018 року позивачу відмовлено у поновленні пенсійних виплат, обґрунтоване тим, що у грудні 2014 року позивач взятий на облік УПФУ в м. Артемівськ та Артемівському районі Донецької області. Електронна пенсійна справа надійшла з УПФУ в Калінінському районі м. Горлівка, пакет документів заявника містив копію паспорту серії НОМЕР_3, виданого 31.03.2000 року Калінінським РВ Горлівського МВ УМВС України в Донецькій області з зазначеною останньою адресою проживання з 20.10.1996 року АДРЕСА_1. На момент первинного звернення до Управління позивачем отриманого новий паспорт, проте матеріали макетної пенсійної справи на думку відповідача доводять, що позивач є внутрішньо переміщеною особою. При цьому зазначено, що для осіб, які звертаються за переведенням пенсійних виплат з території яка тимчасово не контролюється українською владою та місце проживання яких зареєстроване до квітня 2014 року на території, яка контролюється української владою і входить до зони обслуговування територіального управління Пенсійного фонду України, до якого надана відповідна заява не є обов'язковим надання довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або проведення антитерористичної операції, форма якої затверджена постановою Кабінету міністрів України від 01.10.2014 року №509 «Про облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

Між тим, суд не може погодитись з діями відповідача щодо відмови у поновленні виплати пенсії позивачу, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом, що регулює відносини щодо призначення пенсій в Україні, є Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) з відповідними змінами, що є чинними на час виникнених між сторонами спірних правовідносин.

Цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положенням ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", право на пенсію за віком має кожний громадянин похилого віку, який досяг пенсійного віку і має необхідний страховий стаж. Це право обумовлено трудовим внеском і не обмежується будь - якими обставинами, включаючи наявність інших доходів. Порядок і умови пенсійного забезпечення громадян похилого віку встановлюється Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Стаття 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Згідно із ч. 1 ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі, за зазначеним в заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

У статті 49 цього Закону зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 ст. 49 зазначеного Закону України поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Системний аналіз наведених нормативно-правових актів дає підстави зробити правовий висновок про те, що статтею 49 Закону № 1058-IV чітко встановлено, що виплата пенсії припиняється тільки за рішеннями двох суб'єктів: територіального органу ПФУ або суду та лише з підстав, визначених у цій статті, але жодна з таких підстав управлінням не застосована та не доведена.

Тобто, Закон № 1058 не передбачає такої підстави для припинення виплати пенсії особи, як відсутність у особи довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або відсутність паперової пенсійної справи пенсіонера.

Пунктом 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі - Порядок 22-1), поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Пунктом 2.9 цього ж Порядку передбачено, що подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Відповідно до п.4.12 Порядку при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніш п'яти робочих днів з дня одержання запиту пересилає органу, що призначає справу, за новим місцем проживання (реєстрації).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що з моменту реєстрації позивачем постійного місця проживання у місті Красноармійськ, 71, а саме з 17.10.2014 року відповідачу було відомо про постійне місце реєстрації позивача як місцевого жителя м. Красноарміськ, а тому суд вважає, дії органу Пенсійного фонду повинні бути направленні на нарахування та виплату пенсії позивачу не як внутрішньо-переміщеній особі, а як громадянину України, який змінив місце реєстрації та проживання на території України.

Зокрема, з вказаного часу до спірних правовідносин не підлягає застосуванню законодавство, яким врегульовано питання виплати (відновлення) пенсії внутрішньо переміщеним особам за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, як то Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365, постанова Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

За таких обставин є безпідставними посилання відповідача на необхідність застосовувати при нарахування та виплаті пенсії позивачу дії Постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365.

Аналізуючи вказані вище норми права та оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу у поновленні виплат пенсії позивачу, при цьому діяв не на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що рішення Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 21.03.2018 року про відмову у поновленні виплати пенсії є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Приписами ч. 1 ст. 371 КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки, присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, рішення підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем при зверненні до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позовні вимоги позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб'єкта владних повноважень на користь позивача у сумі 704,80 грн.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, пунктом 15.5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) до Покровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, 13, ), третя особа Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області (85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Поштова, 22, ) про визнання рішення суб'єкта владних повноважень протиправним та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 21.03.2018 року про відмову у поновленні виплати пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Покровське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з лютого 2018 року.

Допустити рішення суду до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Покровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, 13, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) відшкодування судових витрат у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 27 серпня2018 року.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Буряк І. В.