Справа № 819/991/18
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2018-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/991/18

29 серпня 2018 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

судді Баранюка А.З.

за участю:

секретаря судового засідання Кухар О.Л.

позивача: ОСОБА_1;

представника відповідача: Калашник Н.Я.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, третя особа Пенсійний фонд України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1) із адміністративним позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (надалі - відповідач), в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 12 грудня 2017 року по 07 лютого 2018 року та зобов'язати Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 грудня 2017 року по 07 лютого 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року скасовано постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2017 року у справі № 819/1121/17 та прийнято нову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема, ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області з 07 червня 2017 року та стягнено з Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на користь ОСОБА_1 48001 грн.02 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням всіх обов'язкових платежів та зборів, що підлягають відшкодуванню із заробітної плати за період з 07 червня 2017 року по 11 грудня 2018 року. Фактично позивача поновлено на роботі 08 лютого 2018 року, 03 травня 2018 року позивач звернувся до відповідача з клопотанням про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12 грудня 2017 року по 07 лютого 2018 року включно. У задоволенні такого клопотання позивачу відмовлено, що і стало підставою його звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 11 червня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі №819/991/18 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 11 липня 2018 року.

04 липня 2018 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, посилаючись на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 524/415/16-ц, що затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невиконання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення. Представник відповідача стверджує, що затримка у поновленні позивача на роботі була спричинена необхідністю проведення процедури призначення заступника начальника Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, яка є тривалою в часі, що є поважною причиною невидання наказу про поновлення працівника на роботі негайно після проголошення рішення суду. Крім того, представник відповідача, як на підставу для відмови у задоволенні позову, вказує на те, що позивач був присутній в судовому засіданні під час проголошення постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року, а тому не був позбавлений можливості безпосередньо з'явитись в Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області наступного дня після ухвалення судового рішення про поновлення його на роботі, натомість, позивач продовжив перебування на обліку в Тернопільському міськрайонному центрі зайнятості в статусі безробітного та одержання допомоги по безробіттю. 25 січня 2018 року позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення повідомлено про поновлення його на посаді з 07 червня 2017 року та одночасно копію такого листа надіслано на електронну адресу позивача, проте ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області не з'явився, більше того, не відповідав на телефонні дзвінки, про що складено відповідні акти. Тим чином, представник відповідача вважає, що позивач не тільки не приймав всі необхідні заходи для поновлення його порушеного права на працю, а навпаки, перешкоджав виконанню рішення суду про поновлення його на посаді. Тому, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

09 липня 2018 року позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що твердження представника відповідача про тривалу процедуру призначення на посаду заступника начальника Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області є безпідставним, оскільки мало місце не призначення, а поновлення на посаді за рішенням суду, для якого достатнім було б видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки.

Щодо тверджень представника відповідача у відзиві на позовну заяву з приводу перешкоджання ОСОБА_1 виконання рішення суду, позивач вказує, що він навпаки вживав заходів для примусового виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року, шляхом пред'явлення у відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області виконавчого листа по адміністративній справі №819/1121/17 від 11 січня 2018 року. Отримавши рекомендований лист від відповідача 08 лютого 2018 року про те, що видано наказ про поновлення позивача на роботі, ОСОБА_1 одразу з'явився у сектор персоналу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області та пред'явив трудову книжку для вчинення необхідних дій. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Щодо телефонних дзвінків відповідача пояснив, що не звертав увагу на те, хто йому телефонує.

Ухвалою суду від 11 липня 2018 року, в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, клопотання представника відповідача задоволено. Залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Пенсійний фонд України. Розгляд справи відкладено на 24 липня 2018 року.

20 липня 2018 року представник відповідача подав до суду заперечення, у яких вказує, що відповідачем вчинялись всі необхідні дії для виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі, зокрема, було вчинено дії щодо затвердження, погодження та введення в дію структуру та штатний розпис Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на 2018 рік, якими введено 2 штатні посади заступника начальника Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області. Крім того, позивач звернувся у відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області із заявою про примусове виконання рішення 30 січня 2018 року, а відповідач ще 25 січня 2018 року повідомив позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення про поновлення його на посаді.

Ухвалами суду від 24 липня 2018 року та 30 липня 2018 року розгляд справи було відкладено.

31 липня 2018 року до суду надійшла заява позивача про залучення до справи співвідповідача та уточнення позовних вимог, проте у ході розгляду справи в судовому засіданні 29 серпня 2018 року він просив не розглядати дану заяву, тому суд не бере її до уваги при розгляді даної справи.

В судовому засіданні 29 серпня 2018 року позивач позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Пенсійний фонд України, у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до частини першої статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача та представника відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали, що містяться у справі, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Наказом № 97-ос від 06 червня 2017 року «Про оголошення наказу Пенсійного фонду України від 06 червня 2017 року «Про звільнення ОСОБА_1» оголошено наказ Пенсійного фонду України №380-о від 06 червня 2017 року та визнано позивача таким, що звільнений з посади заступника начальника Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області у зв'язку з реорганізацією на підставі пункту 4 частини першої статті 83 та пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

Позивач оскаржив його звільнення до суду. Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2017 року у справі №819/1121/17 у задоволенні позову ОСОБА_1 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року скасовано постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2017 року у справі № 819/1121/17 та прийнято нову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема, ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області з 07 червня 2017 року та стягнено з Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на користь ОСОБА_1 48001 грн. 02 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням всіх обов'язкових платежів та зборів, що підлягають відшкодуванню із заробітної плати за період з 07 червня 2017 року по 11 грудня 2018 року.

В подальшому, на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року, 24 січня 2018 року Пенсійним фондом України винесено наказ №44-о «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 (а. с. 21). 25 січня 2018 року Тернопільським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області винесено наказ №20-ос «Про оголошення наказу Пенсійного фонду України від 24 січня 2018 року №44-о «Про поновлення на посаді ОСОБА_1» (а. с. 22).

Листом відповідача від 25 січня 2018 року №1324/12 позивача повідомлено про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді заступника начальника Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області та запрошено у Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 17 для ознайомлення з наказом від 25 січня 2018 року №20-ос «Про оголошення наказу Пенсійного фонду України від 24 січня 2018 року №44-о «Про поновлення на посаді ОСОБА_1», внесення змін у трудову книжку та для виконання трудових обов'язків. (а. с. 92). Даний лист позивач отримав 08 лютого 2018 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення (а. с. 93).

08 лютого 2018 року ОСОБА_1 поновлений на посаді, про що внесено відповідний запис № 34 у трудову книжку позивача, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 (а. с. 17-20).

31 січня 2018 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Гулькою В.І., розглянуто заяву позивача про примусове виконання виконавчого листа у справі № 819/1121/17, виданого 11 січня 2018 року Тернопільським окружним адміністративним судом про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області з 07 червня 2017 року та відкрито виконавче провадження ВП № 55672856, про що винесено відповідну постанову (а. с. 24).

06 лютого 2018 року відповідач надіслав у відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області повідомлення про належне виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (а. с. 93-94).

20 лютого 2018 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Гулькою В.І. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 55672856 у зв'язку із виконанням рішення суду (а. с. 25).

Як встановлено у судовому засіданні та не заперечується сторонами, 03 травня 2018 року позивач звернувся через портал електронних послуг Пенсійного фонду України до відповідача із клопотанням про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12 грудня 2017 року по 07 лютого 2018 року включно.

10 травня 2018 року відповідач листом № ВЕБ -19195-ФС-18-010106 відмовив позивачу у задоволенні його клопотання, посилаючись на те, що ОСОБА_1 був присутній у судовому засіданні під час проголошення постанови Львівського апеляційного адміністративного суду 11 грудня 2017 року, проте на роботу позивач не вийшов, на телефонні дзвінки не відповідав, чим сам перешкоджав виконанню постанови Львівського апеляційного адміністративного суду 11 грудня 2017 року про поновлення його на посаді, а тому підстави для виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12 грудня 2017 року по 07 лютого 2018 року відсутні (а. с.27-28).

Не погодившись із даною відмовою позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За правилами частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу.

Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/808/16.

Статтею 236 КЗпП України обумовлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Зазначена вище стаття КЗпП не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії. Зважаючи на викладене вище, суд вважає безпідставним твердження представника відповідача про те, що позивач не приймав необхідних заходів для поновлення його порушеного права на працю, більше того, суд звертає увагу на те, що позивач сам звертався у органи примусового виконання рішень для виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду 11 грудня 2017 року про поновлення його на посаді.

Крім того, суд звертає увагу на те, що єдиним належним доказом інформування позивача про прийняття відповідачем наказу про поновлення позивача на роботі є наявна у матеріалах справи копія рекомендованого повідомлення про вручення ОСОБА_1, отримане ним 08 лютого 2018 року. У той же день позивач звернувся до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, що повністю спростовує твердження відповідача про перешкоджання позивачем виконанню рішення суду.

За правилами встановленими статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною другою статті 372 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому пунктом 3 частини першої статті 371 КАС передбачено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Крім цього, у пункті 34 постанови Пленум Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» вказано, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Слід зазначити, що рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника, вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ, розпорядження про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника. При несвоєчасному поновленні працівника на роботі з вини власника або уповноваженого ним органу середній заробіток виплачується йому за чітко визначений законом проміжок часу: з дня винесення відповідного рішення органом, що розглядав трудовий спір, до дня його фактичного виконання.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 813/1017/16.

Враховуючи те, що постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді фактично виконана 08 лютого 2018 року шляхом ознайомлення позивача з відповідним наказом, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача шляхом визнання протиправною бездіяльності Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 12 грудня 2017 року по 07 лютого 2018 року та виплати йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення на підставі 236 КЗпП України.

Крім того, суд не погоджується із твердженням представника відповідача, яке обґрунтоване правовою позицією, викладену у постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 524/415/16-ц, про те, що затримка у поновленні позивача на роботі була спричинена необхідністю проведення процедури призначення заступника начальника Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, яка є тривалою в часі, що є поважною причиною невидання наказу про поновлення працівника на роботі негайно після проголошення рішення суду, оскільки визначальною обставиною у справі, на яку посилається представник відповідача є відсутність представника відповідача під час проголошення рішення апеляційного суду, а відповідно і неможливості його виконання до отримання рішення поштою. У даному випадку, представник відповідача був присутнім у судовому засіданні під час проголошення рішення Львівського апеляційного адміністративного суду 11 грудня 2017 року, знав про прийняте рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі, а тому відповідач був зобов'язаний виконати рішення про поновлення позивача на роботі негайно.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Визнати протиправною бездіяльність Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 12 грудня 2017 року по 07 лютого 2018 року.

Зобов'язати Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (46000, вул. Руська, 17, м. Тернопіль, ) виплатити ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 грудня 2017 року по 07 лютого 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 3 вересня 2018 року.

Головуючий суддя Баранюк А.З.

копія вірна

Суддя Баранюк А.З.