Справа № 200/13245/16-а
Суддя: Женеску Е. В.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/200/507/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" жовтня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора 4 роти 1 батальйону Управління Національної поліції у м. Дніпропетровську лейтенанта поліції Кравченко Андрія Олександровича, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2016 року позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Інспектора 4 роти 1 батальйону Управління Національної поліції у м. Дніпропетровську лейтенанта поліції Кравченко Андрія Олександровича, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 16.07.2016 року приблизно о 07-08 год. він їхав на автомобілі «Деу-Ланос» державний номерний знак НОМЕР_1 по проспекту імені Газети Правда у м. Дніпропетровську. Поблизу магазина «Океан» в суцільній лінії дорожньої розмітки, що розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, був розрив, на якому він здійснив розворот. Одразу після цього його автомобіль зупинив інспектор 4 р. 1 б. УШІ в м. Дніпропетровську лейтенант поліції Кравченко Андрій Олександрович, та повідомив, що він порушив Правила дорожнього руху, а саме - переткнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1. чим порушив п. 1 1.4. Правил дорожнього руху.

Позивач висловив інспектору поліції свої заперечення та незгоду в обвинуваченні мене у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки дорожня розмітка в цьому місці маг розрив, в якому він і розвернувся, що повністю відповідає Правилам дорожнього руху, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Однак інспектор не погодився, після чого разом прослідували безпосередньо до того місця, на якому позивач здійснив розворот, де побачили, що розмітка виконана двома різними по інтенсивності (яркості) нанесення кольорами. Зокрема, мас місце нанесення розмітки блідно-білою старою, краскою, яка давно вицвіла від впливу природних явищ (опадів, зміни температурного режиму, впливу сонцевих променів) та часу, і яку з відстані не видно.

Зазначена частина розмітки з відстані 100-200 метрів (саме на такої відстані водій приймає рішення про здійснення маневру розвороту) на фоні свіже нанесеної краски сприймається саме як розрив в дорожній розмітці. А якщо під час останнього нанесення новим шаром краски усієї смуги дорожньої розмітки, частину останньої на відстані 3-5 метрів не поновили, то очевидно, що це було зроблено саме для того, щоб дозволити водіям розвертатися в цьому місці. Тим більше, що саме в цьому місці з лівої сторони до проспекту імені Газети Правда примикає другорядна дорога - зазвичай в таких місцях роблять розриви в дорожній розмітці для розвороту автомобілів.

Проте не зважаючи на викладені обставини та пояснення позивача інспектором було складено постанову про вчинення адміністративного правопорушення.

Такі дії інспектора вважає не правомірними. Згідно ст. 252 КУпАП не було всебічно та об'єктивно дослідженно всіх обставин справи. Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату та час слухання справи, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, вимоги, викладені в позовній заяві, підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, жодних письмових доказів, зокрема пояснень разом з фотознімками фіксації правопорушення, до суду не надав.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін в порядку, передбаченому ч. 4,6 ст. 128 КАС України на підставі наявних у справі доказів, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду поданого позову.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою поліцейського УПП в м. Дніпро Кравченко А.О. серії ДР № 106842 від 16 липня 2016 року, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 255 гривень.

Дослідивши складену постанову серії ДР № 106842 від 16 липня 2016 року, суд вбачає, що жодних доказів, які б підтвердили порушення позивачем Правил дорожнього руху України, крім зазначених пояснень інспектора в протоколі не міститься.

У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення

Статтею 245 КУпАГІ встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення с: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУгіАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Зі змісту вище викладеного вбачається, що процес розгляду справи не відповідав вимогам ст. 279 КУпАП, обставини передбачені ст. 280 КУпАП не з'ясовувалися, права особи - правопорушника передбачені ст. 268 КУпАП щодо отримання ним правової допомоги дотримані не були.

Крім того, відповідно до положень ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81. 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими нате особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015 словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адм іністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1-3 ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 10е). статтями 110. 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 1 16. частиною третьою статті 1 16-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185- 3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Слід зауважити, що відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом(посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем не було надано до суду доказів в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав.

За таких обставин, вимога позивача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 106842 від 16 липня 2016 року підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 288 КпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: - постанову іншого органу ( посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящій орган ( вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Що стосується позовних вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то вони задоволенню не підлягають з огляду на те, що суд не наділений повноваженнями вирішувати справу про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, а отже й не наділений повноваженнями закривати провадження у цій справі.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 122, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 9, 11, 69-86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора 4 роти 1 батальйону Управління Національної поліції у м. Дніпропетровську лейтенанта поліції Кравченко Андрія Олександровича, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, - задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову інспектора 4 роти 1 батальйону Управління Національної поліції у м. Дніпропетровську лейтенанта поліції Кравченко Андрія Олександровича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 106842 від 16.07.2016 р., по справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

В іншій частині вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя Е.В. Женеску