Справа № 712/6684/18
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 712/6684/18 Суддя (судді) першої інстанції: Пироженко Сергій Андрійович
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Судді-доповідача - Троян Н.М.,

суддів - Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 19 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до поліцейського роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у Черкаській області Пташника Григорія Васильовича, третя особа: Управління патрульної поліції в Черкаській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: 1) визнати протиправними дії поліцейського роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у Черкаській області Пташника Григорія Васильовича, Департаменту патрульної поліції рядового поліції Пташника Григорія Васильовича при винесенні постанови серії ВР №069040 від 27 травня 2018 року про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на нього та закриття провадження у справі; 2) скасувати постанову серії ВР №069040 від 27 травня 2018 року про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на нього, згідно якої останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого частини першої статті 126 КУпАП.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у оскаржуваній постанові помилково вказано про те, що ОСОБА_3 27 травня 2018 року о 20 год. 43 хв. по вул. Ак. Корольова в м. Черкаси, керуючи автомобілем «Деу Ланос», номерний знак НОМЕР_1, не маючи при собі (не пред'явив для перевірки) посвідчення водія категорії «В», порушив п.п. 2.1а ПДР України.

Вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню, оскільки обставини справи, що встановлені в ній не відповідають дійсності, а винесена постанова є незаконною.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 19 липня 2018 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд скасувати рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов - задовольнити.

Зокрема, апелянт посилався на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки та не спростував той факт, що в оскаржуваній постанові неправильно зазначено час вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, зазначає, що спочатку поліцейські ніби-то виявили, що він о 19 год. 24 хв. 27.05.2018 керував у стані алкогольного сп'яніння і відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, а потім він, мабуть з дозволу працівників патрульної поліції, сів в автомобіль та почав рух і вдруге був зупинений працівниками патрульної поліції о 20 год. 43 хв. 27.05.2018 за керування транспортним засобом без посвідчення водія.

Отже, при винесенні оскаржуваної постанови не встановлено час скоєння адміністративного правопорушення, крім того не вірно зазначено пункт та підпункт Правил дорожнього руху, які він нібито порушив, невірно зазначено адресу його проживання, оскаржувана постанова не зачитана та не вручена, що свідчить про складення останньої без його участі, та про неналежне оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, а також фальсифікацію працівниками патрульної поліції матеріалів про вчинення ним адміністративних правопорушень. Крім того, вказує, що будь-яким транспортним засобом 27 травня 2018 року він не керував.

Апелянт звертає увагу, що судом першої інстанції не надано оцінку записам з нагрудних камер поліцейських та надано невірну оцінку показам свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем до суду апеляційної інстанції не надано.

31 серпня 2018 року позивачем за допомогою засобів поштового зв'язку до Київського апеляційного адміністративного суду подано клопотання про перенесення розгляду справи у зв'язку з тим, що його представник - адвокат ОСОБА_7 буде приймати участь у судовому засіданні в Апеляційному суді Черкаської області.

05 вересня 2018 року відповідачем за допомогою засобів електронної пошти до Київського апеляційного адміністративного суду подано заяву про перенесення розгляду справи та участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

У відповідності до частини другої статті 195 КАС України учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання.

Враховуючи, що прийняття рішення щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду та клопотання про проведення відеоконференції подано лише за один день до дня проведення судового засідання, тому вказане унеможливлює забезпечити проведення відеоконференції.

Згідно з частиною другою статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги та враховуючи скорочені строки розгляду, передбачені статтею 286 КАС України, колегія суддів відповідно до частини другої ст. 313 КАС України визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності представників сторін.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у належним чином порядку, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 27 травня 2018 року поліцейським роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у Черкаській області Пташником Г.В. складено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 069040 від 27 травня 2018 року, згідно з якою ОСОБА_3 27 травня 2018 року о 20 год. 43 хв. по вул. Ак. Корольова в м. Черкаси, керуючи автомобілем «Деу Ланос», номерний знак НОМЕР_1, не маючи при собі (не пред'явив для перевірки) посвідчення водія категорії «В», порушив п.п. 2.1а ПДР України та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн (а.с. 10).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку відповідача та з метою їх відновлення позивач звернувся за захистом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки судом не встановлено будь-яких порушень вимог закону при складанні адміністративних матеріалів по порушенню ПДР України, постанова в адміністративній справі серії ВР № 069040 від 27 травня 2018 року містить логічний виклад обставин вчиненого правопорушення, зокрема у ній зазначено, коли, де і ким вчинено правопорушення, викладено суть його вчинення, дотримано інші вимоги, встановлені ст. 283 КпАП України, що свідчить про те, що оскаржувана постанова є законною та до скасування не підлягає.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п. 1 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 (далі - Інструкція № 1395), розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції №1395 встановлено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною першою ст.126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 10 розділу ІІІ Інструкції №1395 поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, повноваження щодо розгляду справи про порушення правил дорожнього руху, прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення та визначення виду адміністративного стягнення відносяться до службової особи Національної поліції.

За правилами частини другої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частинами четвертою та п'ятою названої статті Кодексу встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція №1395.

Пунктами 4-5 Розділу І Інструкції 1395 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені частинами четвертою і сьомою статті 121, частинами третьою і четвертою статті 122, статтями 122-2, 122-4, 122-5, частинами другою і третьою статті 123, статтею 124, частиною четвертою статті 127, статтями 127-1, 130, 139, частиною четвертою статті 140, 188-28 КУпАП.

Отже, чинним законодавством України працівникам органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою ст. 126 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

З постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_3 27 травня 2018 року о 20 год. 43 хв. по вул. Ак. Корольова в м. Черкаси, керуючи автомобілем «Деу Ланос», номерний знак НОМЕР_1, не маючи при собі (не пред'явив для перевірки) посвідчення водія категорії «В», порушив п.п. 2.1а ПДР України та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн (а.с. 10).

Підпунктом «а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За правилами частини першої статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як зазначає апелянт, він взагалі 27.05.2018 не керував транспортним засобом.

На думку ОСОБА_3, 27 травня 2018 року відносно нього помилково було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за частиною першою ст. 130 КпАП України та винесено постанову за частиною першою ст. 126 КпАП України, які суперечать між собою.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, він нібито о 19 год. 24 хв. в м. Черкаси по вул. Корольова 12 він керував автомобілем марки «Деу Ланос» з явними ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння на місці.

Однак, у відповідності до оскаржуваної постанови, він 27 травня 2018 року вже о 20 год. 43 хв. в м. Черкаси по вул. Корольова керував автомобілем «Деу Ланос» та не мав при собі (не пред'явив для перевірки) посвідчення водія категорії «В».

Як свідчать матеріали справи, згідно письмових пояснень свідків події ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відібраних 27.05.2018 в м. Черкаси поліцейським роти №2 БУПП в Черкаській області ДПП патрульної поліції Діденко С.В., вбачається, що 27 травня 2018 року близько 19 год. 24 хв. автомобіль «Деу Ланос», темно-зеленого кольору повернув на великій швидкості у двір за будівлю магазину з відчиненими вікнами. Через відчинені вікна було помічено водія в темно-сірій футболці. За ним рухався автомобіль патрульної поліції. Водій пересів на лавку біля будинку № 1 по вул. А. Корольова в м. Черкаси (а.с. 41-42).

Проте, колегія суддів дані пояснення свідків не приймає до уваги, оскільки лише від працівників поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_5 стало відомо, що водієм даного автомобіля був ОСОБА_3 та відеозапис з нагрудної камери відповідача не підтверджує той факт, що вказані особи бачили за кермом саме ОСОБА_3

Крім того, пояснення свідка ОСОБА_6 спростовуються його власними поясненнями, наданими на ім'я адвоката ОСОБА_9 20.07.2018, згідно з якими ОСОБА_6 не бачив особисто як заїжджав автомобіль марки «Деу Ланос», пояснення він писав власноручно під диктовку працівника поліції (а.с. 77).

При цьому, відеозапис з нагрудної камери свідчить про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 знаходились на рампі магазина. На питання працівника поліції ОСОБА_5 повідомила, що бачила на пасажирському сидінні автомобіля «Деу Ланос» чоловіка в бордовій футболці, інших пояснень вказаної особи відеозапис не містить.

Також, з відеозапису з нагрудної камери відповідача не вбачається, що позивач, керуючи транспортним засобом «Деу Ланос», номерний знак НОМЕР_1, не пред'явив для перевірки посвідчення водія категорії «В».

Вказаний відеозапис лише підтверджує факт опитування ОСОБА_3 о 20 год. 40 хв., який сидів на лавці зі своєю дівчиною біля житлового будинку по вул. Корольова в м. Черкаси, працівниками поліції на предмет наявності у нього посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом (а.с. 36).

Про вказані обставини свідчать і пояснення ОСОБА_3, відібрані представниками Управління патрульної поліції 07.05.2018 (а.с. 13).

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною першою ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що факт відео- або фотофіксації керування позивачем транспортного засобу та у подальшому не пред'явлення для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, матеріали справи не містять.

Встановлені обставини відповідачем не були спростовані відповідно до вимог статті 77 КАС України.

Інших доказів на спростування вищевказаних обставин, відповідачем також надано не було.

Стосовно посилання апелянта на те, що відповідачем в оскаржуваній постанові неправильно зазначено час вчинення адміністративного правопорушення та пункт Правил дорожнього руху, який він порушив, слід зазначити наступне.

Частинами першою-другою статті 283 КУпАП визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Згідно з частини третьої вказаної статті постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що за порушення пп.2.1а Правил дорожнього руху, згідно з яким, як вже зазначалось, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передбачена відповідальність відповідно до частини першої статті 126 КУпАП.

Разом з тим, відповідачем невірно зазначено у оскаржуваній постанові, що 27 травня 2018 року о 20 год. 43 хв. в м. Черкаси по вул. Корольова позивач керував автомобілем «Деу Ланос» та не мав при собі (не пред'явив для перевірки) посвідчення водія категорії «В» оскільки згідно протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 27.05.2018 о 19 год. 24 хв. позивач керував автомобілем «Деу Ланос» з ознаками алкогольного сп'яніння (а.с. 11).

Так, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Таким чином, оскільки відповідачем не було надано до суду будь-яких доказів на доведення законності складеної постанови, не доведено в діях позивача складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП, тому притягнення його до адміністративної відповідальності не може вважатися законним, відтак колегія суддів приходить до висновку про наявність підстави для задоволення позовних вимог.

За правилами частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з частинами першою-третьою ст. 242 КАС України в рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки, судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в зв'язку з цим виникає необхідність у задоволенні апеляційної скарги та відповідно у скасуванні рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 19 липня 2018 року та закритті провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 229, 241, 242, 243, 272, 286, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 19 липня 2018 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_3 до поліцейського роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у Черкаській області Пташника Григорія Васильовича, третя особа: Управління патрульної поліції в Черкаській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправними дії поліцейського роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у Черкаській області Пташника Григорія Васильовича щодо складання постанови серії ВР №069040 від 27 травня 2018 року про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_3 за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Скасувати постанову від 22 листопада 2017 року БР №088290, складену поліцейським роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у Черкаській області Пташника Григорія Васильовича про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною першою ст.126 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 - закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Н.М. Троян

Судді: Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк

Повний текст виготовлено: 06 вересня 2018 року.