Справа № 815/2439/15
Суддя: Гудима Дмитро Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

судді Великої Палати Верховного Суду Д. А. Гудими
Справа № 815/2439/15
Провадження № 11-544апп18
І. Короткий виклад історії справи
2. Позовні вимоги мотивував тим, що, реєструючи декларацію, Інспекція не перевірила достовірність викладених у ній даних. Стверджував, що ОСОБА_5 внесла недостовірні відомості у декларацію, та є підстави вважати житловий будинок об`єктом самочинного будівництва.
3. Суди розглядали справу неодноразово:
3.1. 9 вересня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд ухвалив постанову, якою адміністративний позов задовольнив в повному обсязі.
3.2. 2 грудня 2015 року Одеський апеляційний адміністративний суд ухвалив постанову, якою скасував рішення суду першої інстанції та відмовив у задоволенні адміністративного позову.
3.3. 7 вересня 2016 року Вищий адміністративний суд постановив ухвалу, якою скасував рішення судів першої й апеляційної інстанцій, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.
3.4. 30 травня 2017 року Одеський окружний адміністративний суд ухвалив постанову, якою позов задовольнив.Вказав, що реєстрація декларації була проведена з порушенням вимог чинного законодавства - з внесенням у декларацію недостовірних даних про дозвіл на виконання будівельних робіт та про правовий статус земельної ділянки, на якій розташований реконструйований об'єкт.
3.5. 19 жовтня 2017 року Одеський апеляційний адміністративний суд постановив ухвалу, якою скасував постанову суду першої інстанції та закрив провадження в адміністративній справі. Мотивував ухвалу тим, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій. Суд апеляційної інстанції вважав, що подальше оспорювання правомірності набуття права власності ОСОБА_5 на житловий будинок має вирішуватися за правилами цивільного судочинства, оскільки виник спір про право.
4. 4 липня 2018 року Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову, якою ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року скасувала, а справу № 815/2439/15 направила до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду (далі - постанова).
5. ВеликаПалата Верховного Суду мотивувала постанову таким :
5.1. Спірні правовідносини стосуються дій Інспекції щодо реєстрації декларації з порушенням норм законодавства, яке регламентує діяльність відповідача щодо вчинення таких дій.
5.2. Спір не стосується права власності ОСОБА_5 на об'єкт нерухомості, оскільки дослідженню у цій справі підлягають дії Інспекції як суб'єкта владних повноважень щодо надання дозвільного документа.
5.3. Висновок суду апеляційної інстанції про те, що спір не є публічно-правовим і не належить до юрисдикції адміністративних судів є помилковим. Апеляційний суд належно не визначив характер спору, суб'єктний склад правовідносин, предмет і підстави заявлених вимог, внаслідок чого дійшов помилкового висновку щодо належності спору до юрисдикції цивільного суду.
ІІ. Підстави для висловлення окремої думки та мотиви, якими вона обґрунтована
6. З позицією більшості колег, висловленою у постанові, погодитися не можу. Вважаю, що Велика Палата Верховного Суду безпідставно скасувала ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року та направила справу для продовження розгляду до цього ж суду, тоді як висновок апеляційного суду про неможливість її розгляду за правилами адміністративного судочинства був обґрунтованим.
7. На жаль, Велика Палата Верховного Суду неправильно визначила зміст спірних правовідносин (передусім - суть вказаного спору та його реальних (фактичних) учасників) і дійшла помилкового висновку про необхідність розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.
8. Цивільний процесуальний кодекс (далі - ЦПК) України у редакції, чинній на час звернення прокурора до суду першої інстанції, передбачав, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, зокрема, з цивільних і земельних відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (частина перша статті 15). Близький за змістом припис закріплює стаття 19 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду.
9. Отже, за правилами цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
10. Завданням адміністративного судочинства відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України у редакції, чинній на час звернення прокурора до суду першої інстанції, був захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
11. КАС України у редакції, чинній на час звернення прокурора до суду першої інстанції, визначав, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, які виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, та встановлював юрисдикцію адміністративних судів у вирішенні, зокрема, спорів фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини другої статті 17).
12. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України в редакції, чинній на час розгляду спору Великою Палатою Верховного Суду, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
13. За змістом наведених приписів участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак, сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим і розглядати його за правилами адміністративної юрисдикції. Вирішуючи питання про юрисдикцію спору, суди повинні з'ясовувати, у зв'язку з чим він виник, і за захистом яких прав чи інтересів особа звернулася до суду (див. п. 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 755/8749/16-ц).
14. Відповідно до матеріалів справи № 815/2439/15 у квітні 2015 року в. о. прокурора Приморського району м. Одеси звернувся з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України як відповідача, а статус ОСОБА_5 визначив як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.
15. 14 травня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд постановив ухвалу, якою відкрив провадження у справі за позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України за участю ОСОБА_5 як третьої особи на стороні відповідача.
16. 15 травня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд постановив ухвалу, якою також залучив до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на боці відповідача Інспекцію державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області та Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області.
17. На підставі заяви Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - ОСББ) «Моряк-10» від 22 березня 2017 року Одеський окружний адміністративний суд залучив до участі у справі це ОСББ як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, на боці позивача.
18. Зазначену заяву ОСББ «Моряк-10» обґрунтовувало тим, що саме на АДРЕСА_1, утримання й управління якою здійснює ОСББ «Моряк-10», ОСОБА_5 самовільно побудувала літню кухню, яку потім зареєструвала як житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.
19. У матеріалах справи також є письмові пояснення ОСББ «Моряк-10», зокрема, про те, що земельна ділянка, на якій ОСОБА_5 збудувала зазначену літню кухню, утримується ОСББ «Моряк-10», є прибудинковою територією і ніколи не передавалася у власність чи користування ОСОБА_5
20. Вказані доводи наведені і в касаційній скарзі ОСББ «Моряк-10», поданій на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року.
21. З огляду навіть на наведені аргументи ОСББ «Моряк-10» очевидно, що спір існує не між прокурором та Інспекцією, а між ОСББ «Моряк-10» й ОСОБА_5 щодо оспорювання права власності останньої на реконструйований житловий будинок, розміщений на прибудинковій території, утримання й обслуговування якої здійснює ОСББ «Моряк-10». Тоді як позов прокурора до Інспекції використовується ОСББ «Моряк-10» як інструмент задоволення його майнових інтересів.
22. На користь такого висновку опосередковано свідчить і те, що згідно з матеріалами справи найбільшу процесуальну активність у ній (участь у судових засіданнях, подання письмових клопотань, заяв, пояснень, заперечень, апеляційних і касаційних скарг) виявляють переважно саме ОСББ «Моряк-10» та ОСОБА_5
24. Отже, пред'явленням вказаного позову ОСББ «Моряк-10» визнало, що між ним й ОСОБА_5 існує спір про цивільне право.
25. Тому вважаю, що спір між ОСББ «Моряк-10» та ОСОБА_5 має розглядатися в цілому за правилами цивільного судочинства. І у межах цього спору може бути встановлено, чи була протиправною реєстрація Інспекцією декларації, поданої ОСОБА_5
29. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі -Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов'язків цивільного характеру.
31. Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
32. ЄСПЛ неодноразово встановлював порушення Україною Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між національними судами (див. mutatis mutandis:
35. По-перше, очевидним наслідком задоволення зазначеної позовної вимоги буде втручання у право власності ОСОБА_5 А тому твердження про те, що спірні правовідносини, які нібито склалися між прокурором й Інспекцією, не стосуються цього права, навряд чи можна вважати обґрунтованими.
36. По-друге, вказані аргументи Великої Палати Верховного Суду можуть наводити на думку про наявність юрисдикції адміністративного суду щодо розгляду аналогічного спору і в ситуації, коли немає чинного рішення суду про закриття провадження у цивільній справі за такими вимогами, в якому би було вказано, що вони мають розглядатися за правилами адміністративного судочинства. Проте постанова Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 815/2439/15 не може вважатися «дороговказом» для визначення юрисдикції, в якій мають розглядатися спори про визнання протиправними та скасування реєстрації декларацій про готовність об'єктів до експлуатації.
Суддя Великої Палати Верховного Суду Д. А. Гудима