Справа № 813/1313/18
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/4738/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Глушка І.В., Гуляка В.В.

за участю секретаря судового засідання Гром І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.05.2018 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Брильовський Р.М., м. Львів) у справі №813/978/18 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення від 19.01.2018 про відмову у встановленні позивачу статусу учасника бойових дій та зобов`язання відповідача надати позивачу статус учасника бойових дій,-

В С Т А Н О В И В:

11 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення від 19.01.2018 року про відмову у встановленні статусу учасника бойових дій та зобов`язати відповідача надати позивачу статус учасника бойових дій.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 травня 2018 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) від 19.01.2018, оформлене протоколом №2, про відмову у встановленні ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) статусу учасника бойових дій та зобов`язано Львівський обласний військовий комісаріат прийняти рішення про надання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 статусу учасника бойових дій.
Стягнуто з Львівського обласного військового комісаріату ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) судовий збір 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції в обґрунтування підстав задоволення позовних вимог ОСОБА_1 посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 13.01.1995 №16 Про застосування пункту 2 статті 6 Закону України Про організаційні заходи щодо застосування Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, яка регулює питання надання статусу учасника бойових дій працівників, які за рішенням Уряду колишнього Союзу PCP працювали в державах, де в цей період велися бойові дії, якщо вони безпосередньо брали участь у бойових діях або в забезпеченні бойової діяльності військ (флоту). Апелянт вважає, що комісія Львівського обласного військового комісаріату з розгляду питань пов`язаних з встановленням статусу учасника бойових дій не є комісією відповідного міністерства і відомства, до складу якої входить: перший заступник Міністра, керівника відомства (голова Комісії), представники кадрових, юридичних та фінансових служб, як визначено в постанові Кабінету Міністрів України №16 від 13.01.1995. Окрім того, як передбачено додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 13.01.1995 №16, міністерства і відомства, які направляли своїх працівників на роботу в держави, де в цей період велися бойові дії, видають довідки про те, що особа дійсно за рішенням Уряду колишнього СРСР працював у відповідний період і безпосередньо брав участь у бойових діях чи забезпечував бойову діяльність військ. Позивач такої довідки не представив, у зв`язку з чим застосування до нього зазначеного нормативного акту є помилковим. Також апелянт зазначає, що ОСОБА_1 відповідно до архівної довідки ЦАМО РФ філіалу архіву Західного військового округу проходив військову службу, на нього не поширюється постанова Кабінету Міністрів України від 13.01.1995 №16, оскільки вона поширюється лише на працівників, які за рішенням Уряду направлялися на територію, де велись бойові дії, а тому посилання суду першої інстанції на неї є безпідставним.
Позивачем відзив на апеляційну скаргу не подано.
Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у їх відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 30.03.2017 позивач звернувся до відповідача з заявою про надання йому статусу учасника бойових дій. За результатами розгляду вказаної заяви 28.04.2017 комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 з розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника бойових дій, прийняла рішення, оформлене протоколом №10, про відмову позивачу в наданні статусу учасника бойових дій.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з вимогою визнати протиправним та скасувати рішення, зобов`язання вчинити дії.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2017 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2018, позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з розгляду питань, пов`язаних з встановленням статусу учасника бойових дій, оформлене протоколом №10 від 28.04.2017 щодо відмови ОСОБА_1 у наданні статусу учасника бойових дій; зобов`язано комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 з розгляду питань, пов`язаних з встановленням статусу учасника бойових дій, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання статусу учасника бойових дій.
19.01.2018 комісія Львівського обласного військового комісаріату з розгляду питань пов`язаних з встановленням статусу учасника бойових дій, на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2018 та постанови Львівського окружного адміністративного суду від 30.11.2017 повторно розглянула наступні документи:
- архівну довідку ЦАМО РФ філіалу Архіву Західного військового округу №1/2-11964 від 26.12.2016 р.;
- військовий квиток серії НОМЕР_2 від 15.08.1961 р;
- нотаріально завірені заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;
- копії посвідчень учасника бойових дій та підтверджуючих документів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;
- копію паспорта;
- копію постанови Львівського окружного адміністративного суду від 30.10.2017.
Повторно вивчивши матеріали, які були надані заявником комісія прийняла рішення про відмову у встановленні статусу учасника бойових дій, оскільки участь у військо-стратегічній операції Анадир не являється підтвердженням участі у бойових діях та покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зазначені особи проходили військову службу в інших військових частинах.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", учасниками бойових дій визнаються: учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).
Перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України
Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року №63 Про організаційні заходи щодо застосування Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту затверджено перелік держав, яким надавалася допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, і періодів бойових дій на їх території
Відповідно до вказаного Переліку острів Куба віднесений до держав, на території яких в період з липня 1962 року по листопад 1963 року проходили бойові дії.
За нормами Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту обов`язковою умовою для надання статусу учасника бойових дій є встановлення факту участі особи у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ на території острова Куба у зазначений вище період.
Постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 1995 року №16 Про застосування пункту 2 статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту встановлено, що відповідно до пункту 2 статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту учасниками бойових дій визнаються працівники, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР працювали в державах, де в цей період велися бойові дії, якщо вони безпосередньо брали участь у бойових діях або в забезпеченні бойової діяльності військ (флоту).
Наказом Міністерства оборони України від 07.05.2015 №200 затверджено Положення про комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій відповідно до п.9 якого на Комісії військового комісаріату Автономної Республіки Крим, обласних та Київського міського військових комісаріатів покладається вирішення питань про визнання учасниками бойових дій із числа осіб, звільнених зі Збройних Сил, колишніх партизанів та підпільників - за місцем їх реєстрації.
Відповідно до п.11 вказаного Положення комісії приймають рішення щодо визнання громадян учасниками бойових дій на підставі таких документів: заяв громадян або клопотань командирів (начальників); довідок відповідного періоду, підписаних і завірених печаткою; партизанського квитка; посвідчення учасника підпілля; посвідчення до знака За розмінування; грамот, фотографій (оригіналів); газетних матеріалів того періоду, який потребує підтвердження; історичних довідок, документів та інших архівних матеріалів; документів потрібного періоду, де зазначені прізвище, ім`я та по батькові заявника; документів, які підтверджують службу чи роботу заявника у відповідний період; інших документів, на підставі яких можливо зробити достовірний висновок про участь у бойових діях або розмінуванні (траленні бойових мін).
Підставою для надання статусу учасника бойових дій є такі документи: 1) для військовослужбовців, які були направлені для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки: витяг із наказу (по особовому складу) Міністра оборони України, начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України, командувача виду Збройних Сил України відповідно про призначення на посаду в частину, яка перебуває в складі національного контингенту; витяг із відповідного розділу особової справи військовослужбовця про проходження військової служби в складі національного контингенту чи персоналу; довідка про проходження військової служби в складі національного контингенту чи персоналу; 2) для військовослужбовців, які перебували у відрядженні в державах, де в той час велися бойові дії: рішення Міністра оборони України або начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України про відрядження; витяг із наказу (по стройовій частині) відповідного командира (начальника) про направлення у відрядження; копії посвідчень про відрядження з відповідними відмітками про вибуття та прибуття.
Згідно з п. 12 Положення за відсутності в заявника через незалежні від нього причини необхідних документів, які підтверджують його право на отримання статусу учасника бойових дій, дозволяється брати до уваги показання свідків (не менше двох), які в період, що потребує підтвердження, проходили військову службу чи працювали разом із заявником.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебував у межах вказаного періоду (з 12.07.1962 по 25.08.1962) на о. Куба у складі військової частини № НОМЕР_3 , що підтверджується архівною довідкою Федерального бюджетного закладу Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 26.12.2016 №1/2-11964.
Вказана військова частина зазначена в переліку тих, які брали участь у військово-стратегічній операції Анадир на острові Куба під час Карибської кризи.
В матеріалах справи містяться копії нотаріально засвідчених заяв ОСОБА_2 від 25.03.2017 року (в період з 1962 року по 1964 рік проходив військову службу в рядах Радянської армії на острові Куба (в.ч. №52874) на посаді механіка-водія) та ОСОБА_3 від 24.03.2017 року (в період з 1962 року по 1963 рік проходив військову службу а рядах Радянської армії на острові Куба (в.ч. №52874) на посаді механіка-водія), які стверджують, що в цей же період з ними проходив військову службу ОСОБА_1 .
Також, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 при розгляді справи №813/2515/17 в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердили факт проходження позивачем військової служби в період з липня 1962 року по листопад 1963 року на острові Куба, а також пояснили, що позивач забезпечував бойову діяльність військ.
При розгляді справи №813/2515/17 суди вказали, що відповідач безпідставно не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтверджують факт проходження ОСОБА_1 військової служби в період з липня 1962 року по листопад 1963 року на острові Куба.
Суд апеляційної інстанції при розгляді справи №813/2515/17 дійшов висновку, що надані ОСОБА_1 на розгляд Комісії Львівського обласного військового комісаріату з розгляду питань пов`язаних із встановленням статусу учасника бойових дій документи містять відомості про участь позивача на о. Куба у складі військової частини № НОМЕР_3 у військово-стратегічній операції Анадир у період Карибської кризи, о. Куба входить до переліку держав, яким надавалася допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії у період з липня 1962 року по листопад 1963 року, а відтак рішення відповідача про відмову у наданні такого статусу, оформлене протоколом комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з розгляду питань пов`язаних із встановленням статусу учасника бойових дій №10 від 28.04.2017 є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Щодо позовної вимоги зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 надати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 статус учасника бойових дій суд першої інстанції встановив, що Комісія повторно протиправно відмовила у встановленні позивачу статусу учасника бойових дій.

Суд першої інстанції взявши до уваги наявність у позивача права на встановлення такого статусу, вважає, що належним способом захисту порушеного права, у спірному випадку, є зобов`язання відповідача надати позивачу статус учасника бойових дій, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, то суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист прав і свобод позивача, тому застосування судом зазначеного способу захисту права не можливо вважати втручанням у дискреційні повноваження Комісії.

Зазначений висновок відповідає вимогам ч. 4 ст. 245 КАС України, відповідно до яких у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року в справі № 823/795/17.

Колегія суддів врахувавши викладене вище, вважає, що рішення суду першої інстанцій є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, висновки суду є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 229 ч. 4, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.05.2018 року у справі №813/978/18 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді І. В. Глушко
В. В. Гуляк
Повний текст постанови складений 07 вересня 2018 року.