Справа № 0840/3141/18
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

06 вересня 2018 року Справа № 0840/3141/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садового І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи

за позовною заявою: ОСОБА_1 (69097, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

до: Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69076, м. Запоріжжя, вул. Запорізького козацтва, буд.25-а, )

про: визнання протиправними дій, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

03.08.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 та вимог ст. 29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

- зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням вимог ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, за календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2016-2017 рр., а саме 5377,90 грн.), та вимог ст. 29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" шляхом підвищення пенсії на 122,25 % та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Ухвалою суду від 07.08.2018 відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні на 04.09.2018 без повідомлення (виклику) сторін.

У зв'язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Обґрунтування позовних вимог викладено у позовній заяві від 30.07.2018. Зокрема зазначено, що позивач перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя та отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". У червні 2018 року позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення їй пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням ст. 29, ч.2 ст.40 цього Закону. Відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на загальних підставах. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки пенсія призначена за віком на пільгових умовах на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення" і пенсія за віком на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", це різні види пенсії, та за призначенням пенсії на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" вона звернувся вперше. Просить позовні вимоги задовольнити.

У відповідності до відзиву на позовну заяву від 16.08.2018 відповідачем зазначено, що позивач знаходиться на обліку в управлінні з 10.11.1999 та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Зазначає, що позивачу було правомірно відмовлено в призначенні пенсії за віком на загальних підставах відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням ч. 2 ст. 40 зазначеного закону, так як йому вже призначена пенсія за віком із зменшенням пенсійного віку. Вказує на те, що пенсія за віком на загальних підставах та пенсія за віком на пільгових умовах є тотожними, та є одним видом пенсії, тому просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є пенсіонером та перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, про що свідчить пенсійне посвідчення №0054029 від 17.01.2000 (а.с. 9).

Відповідно до протоколу №61460 від 23.12.1999, позивач з 10.11.1999 отримує пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2, яку призначено у відповідності до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення " від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788) (а.с. 29).

З набранням чинності Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1050-ІV (далі - Закон № 1050-ІV) пенсію позивачу з 01.01.2004 було перераховано за нормами даного Закону, що підтверджується відповідним розпорядженням (а.с.31).

Після призначення пенсії позивач продовжувала працювати та сплачувати страхові внески до Пенсійного фонду України.

Тому, за особистими заявами ОСОБА_1 проводилися перерахунки її пенсії по стажу та заробітку відповідно до ст. 42 Закону №1058 (розпорядження від 22.02.2007 (а.с.32), 29.05.2013 (а.с. 33)).

22.06.2018 позивач звернулася до управління із заявою від 22.06.2018 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за два роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, як передбачено ч.2 ст. 40 цього Закону. Крім того, у заяві позивач просила нарахувати їй підвищення відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону № 1058 -ІV за більш пізній вихід на пенсію (а.с.14).

Листом №264/4-9 від 03.07.2018 відповідачем повідомлено позивачу, що відсутні законні підстави для призначення їй пенсії за віком згідно ст.26, ч.2 ст. 40 Закону № 1050 -ІV у зв'язку з тим, що вона вже отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2. Підвищення розміру пенсії згідно ч. 1 ст. 29 Закону № 1058 -ІV призначається в тому разі, якщо особа вперше звернулася за призначенням пенсії за віком (а.с.15-16).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058 -ІV з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 та вимог ст. 29 цього Закону, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка діяла на час призначення позивачу пенсії, передбачено види державних пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Пунктом "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції чинній на момент призначення пенсії позивачу) встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України від 09 липня 2003 року № 1058 "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Статтею 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що розмір пенсії за віком визначається залежно від середньомісячного заробітку та коефіцієнту страхового стажу, обчислених за нормами статей 24, 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону з 1 січня 2004 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь - які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Позивач, перебуваючи на обліку в Управлінні ПФУ та отримуючи пенсію за віком, продовжував працювати.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія. Позивач кожні 2 роки користувався правом на перерахунок пенсії як працюючий пенсіонер.

Тобто, особи, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списками №1, №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України в питаннях пенсійного забезпечення мають пільгу, яка виражається у зниженні пенсійного віку, проте, вид пенсії, що їм призначається - це пенсія за віком, яка згідно вищенаведених положень законодавства призначається, перераховуються та виплачується у відповідності з положеннями Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходиться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно з положеннями статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до положень Закону України "Про пенсійне забезпечення" може бути призначена пенсія за вислугу років.

Отже, законодавством передбачено лише чотири види пенсій.

З аналізу наведених норм слідує, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені статтею 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" або положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Отже, в даному випадку переведення з одного виду пенсії на інший відсутнє, оскільки пенсія за віком на пільгових умовах, призначена позивачу відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є різновидом пенсії за віком, зі зменшенням загального пенсійного віку, що унеможливлює призначення позивачу пенсії за віком повторно у зв'язку з досягненням загального пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що твердження позивача про те, що призначена йому на пільгових умовах у відповідності до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсія не вважається пенсією за віком у розумінні Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" - є безпідставними.

Положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення" і Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що пенсія за віком може призначатись як на загальних, так і на пільгових та спеціальних юридичних підставах. При цьому, під пільговим пенсіонуванням законодавець розуміє можливість вийти на пенсію за віком або в молодшому віці за загальної незмінної тривалості трудового стажу, або за одночасним зниженням вимог до віку і тривалості трудового стажу.

У справі, що розглядається, у позивача відсутні підстави та він не виявив бажання перейти з одного виду пенсії на інший, оскільки він претендує на пенсію в межах одного виду - пенсію за віком, а отже і відсутні підстави здійснювати призначення вже раніше призначеної пенсії та всі пов'язані з призначенням пенсії нарахування.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що оскільки позивач у справі скористався своїм правом на призначення пенсії за віком, яка йому перераховувалася у визначеному Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" порядку, що підтверджується матеріалами пенсійної справи позивача, суд вважає, що відсутні законодавчо визначені підстави вдруге призначати позивачу за його заявою пенсію за віком у відповідності до статті 26, частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 12.06.2018 у справі №185/1730/17 (провадження №К/9901/10426/18), від 26.06.2018 у справі №332/211/17 (провадження №К/9901/23593/18), яка відповідно до положень ст.242 КАС України враховуються судом при прийнятті рішення у справі.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з'ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Доводи позивача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (69097, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69076, м. Запоріжжя, вул. Запорізького козацтва, буд.25-а, ) про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 06.09.2018.

Суддя І.В.Садовий