Справа № 820/4084/18
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

05 вересня 2018 р. справа № 820/4084/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Біленського О.О.,

при секретарі судового засідання - Поволяєвій К.В.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Оганезова Р.А.,

представника третьої особи - Крючко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 (61145, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) до Харківської міської ради (61003, м.Харків, м-н Конституції, буд. 7, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Перехрестя Плюс" (, 61002, м. Харків, вул. Сумська, буд.70), про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Перехрестя Плюс", в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Харківської міської ради щодо нерозгляду на черговій сесії Харківської міської ради заяви (клопотання) ОСОБА_4 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0338 га з метою подальшої її придбання для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «П-1» загальною площею 210,7 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2;

- зобов'язати Харківську міську раду розглянути на черговій сесії Харківської міської ради заяву (клопотання) ОСОБА_4 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0338 га з метою подальшої її придбання для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "П-1" загальною площею 210,7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що позивачу на праві власності належить нерухоме майно - нежитлова будівля літ.«П-1» (площа нерухомості 210,7 кв.м., площа забудови приблизно 214,5 кв.м.) по АДРЕСА_2. Зазначена нежитлова будівля зареєстрована в реєстрі прав власності на нерухоме майно, ці відомості є загальновідомими та загальнодоступними. 15 грудня 2017р. позивач звернувся до Харківської міської ради з заявою-клопотанням про бажання придбати земельну ділянку, було зазначено орієнтовний розмір земельної ділянки, 0,0338 Га, місцезнаходження та прохання надати дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки. В заяві-клопотання були вказані всі необхідні відомості, в тому числі зазначено місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, зазначено про згоду на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки та додано всі документи, які передбачені ч.2 ст.128 Земельного кодексу України: копія договору купівлі-продажу від 07.08.2008р., витягу з державного реєстру правочинів, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та технічного паспорту відносно нежитлової будівлі літ. «П-1» за адресою АДРЕСА_2; паспорту, ідентифікаційного номеру заявника ОСОБА_4 Для більш повної ідентифікації земельної ділянки та зручності розгляду поданої заяви позивачем було також додатково за власної ініціативи подано: технічний звіт з інженерно-геодезичних робіт зйомки нежитлової будівлі літ. «П-1» за адресою АДРЕСА_2 (вибірково) із наявним графічним матеріалом щодо місця розташування об'єкту нерухомості - власності заявника; графічний матеріал із зазначенням бажаного місця розташування та розміру земельної ділянки; фотозображення об'єкту нерухомості станом на 30.11.2017р. Станом на момент подання ОСОБА_4 заяви-клопотання про бажання придбати земельну ділянку із зазначеними орієнтовними розмірами, згідно з наявними відомостями не було зареєстровано за будь-якою особою право користування на земельну ділянку в межах яку бажає придбати позивач під його нерухомим майном. Позивачем також будь-яких заяв про відмову від земельної ділянки під належною йому нежитловою будівлею не подавалось. Станом на момент подання цього позову право користування на земельну ділянку, на якій розташована нежитлова будівля позивача, та яку бажає придбати позивач - на користь будь-якої третьої особи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно також не зареєстровано. На порушення ч.3 ст.128 ЗК України з боку Харківської міської ради не було прийнято рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в наданні дозволу чи продажу земельної ділянки з підстав, вказаних в ч.5 ст. 128 ЗК України. Отже відповідач подане позивачем клопотання не розглянув в порядку передбаченому ст.128 ЗК України, рішення за результатом клопотання в установлений місячний строк, до 15 січня 2018р. не прийняв. Позивач вважає, що бездіяльність Харківської міської щодо нерозгляду на двох чергових сесіях питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою її придбання у власність для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. П-1 по АДРЕСА_2 є протиправною, що є підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість дій відповідача під час розгляду заяви позивача, просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову. Представником відповідача надано відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що 15.12.2017 року ОСОБА_4 звернувся до Харківської міської ради із заявою (клопотанням) про бажання придбати у власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2, П-1 (в порядку ст. 128 ЗК України) для обслуговування та експлуатації належного заявнику нерухомого майна промислового призначення. 17.01.2018 Департаментом земельних відносин Харківської міської ради було надано відповідь №Т-1-49349/1-17.08.39 на звернення позивача від 15.12.2017 про те, що відповідно до Земельного кодексу України, Порядку продажу земельних ділянок або прав на них на підставі цивільно-правових договорів у м. Харкові, затвердженого рішенням 29 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 24.12.2008 №362/08, Положення про Департамент територіального контролю, затвердженого рішенням 1 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про затвердження положень виконавчих органів Харківської міської ради 7 скликання» від 20.11.2015 №7/15, для розгляду Харківською міською радою питання продажу земельної ділянки необхідно надати до департаменту земельних відносин документи за переліком. Представник відповідача зазначив, що у разі не прийняття органом місцевого самоврядування у місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідного рішення, зацікавлена особа автоматично набуває права на замовлення документації із землеустрою без такого дозволу. Як наслідок, у разі реалізації зацікавленою особою права на замовлення документації із землеустрою, підставою виникнення якого є бездіяльність відповідного органу, ці органи автоматично втрачають повноваження на вирішення клопотання по суті з дати отримання відповідного письмового повідомлення, передбаченого абзацом 3 частини 3 статті 123 Земельного кодексу України. Ненадання відповідачем дозволу на розроблення проекту землеустрою (враховуючи відсутність відмови у його наданні) не є для позивача перешкодою для виготовлення проекту землеустрою. На думку відповідача, позовна вимога про зобов'язання розглянути його заяву, пред'явлена позивачем за захист заздалегідь непорушених прав, оскільки відсутні жодні підстави зважати, що відповідач має намір умисно ухилятися від вирішення звернення позивача по суті. З огляду на викладене підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Представник третьої особи в поясненнях зазначив, що є всі підстави вважати про наявність самочинного будівництва нежитлової будівлі літ. «П-1» по АДРЕСА_2, а особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна в силу ст. 376 ЦК , не набуває право власності на нього.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

З наявних матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно позивачу на праві приватної власності належить нерухоме майно - нежитлова будівля літ.«П-1» загальною площею 210,7 кв.м. по АДРЕСА_2.

15 грудня 2017р. позивач звернувся до Харківської міської ради з заявою-клопотанням про бажання придбати земельну ділянку у власність в порядку ст.128 Земельного кодексу України. В заяві-клопотання було зазначено місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, зазначено про згоду на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки та додано наступні документи: копія договору купівлі-продажу від 07.08.2008р., витягу з державного реєстру правочинів, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та технічного паспорту відносно нежитлової будівлі літ. «П-1» за адресою АДРЕСА_2; паспорту, ідентифікаційного номеру заявника ОСОБА_4 Для більш повної ідентифікації земельної ділянки та зручності розгляду поданої заяви позивачем було також додатково за власної ініціативи подано: технічний звіт з інженерно-геодезичних робіт зйомки нежитлової будівлі літ. «П-1» за адресою АДРЕСА_2 (вибірково) із наявним графічним матеріалом щодо місця розташування об'єкту нерухомості - власності заявника; графічний матеріал із зазначенням бажаного місця розташування та розміру земельної ділянки; фотозображення об'єкту нерухомості станом на 30.11.2017р.

17.01.2018 Департаментом земельних відносин Харківської міської ради позивачу було надано відповідь №Т-1-49349/1-17.08.39 на звернення позивача від 15.12.2017 про те, що відповідно до Земельного кодексу України, Порядку продажу земельних ділянок або прав на них на підставі цивільно-правових договорів у м. Харкові, затвердженого рішенням 29 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 24.12.2008 №362/08, Положення про Департамент територіального контролю, затвердженого рішенням 1 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про затвердження положень виконавчих органів Харківської міської ради 7 скликання» від 20.11.2015 №7/15, для розгляду Харківською міською радою питання продажу земельної ділянки необхідно надати до департаменту земельних відносин документи за переліком.

16.02.2018 року позивач направив до відповідача заяву про надання документів і роз'яснення виконання вимог з приводу раніше поданої заяви (клопотання) про бажання придбати земельну ділянку у власність, в якій міститься обґрунтування надання або відмови у наданні витребуваних Департаментом земельних відносин Харківської міської ради документів.

Департаментом земельних відносин було надано відповідь від 19.03.2018 №Т-1-18843/1-18.03.31 про те, що оскільки ОСОБА_4 виявів намір отримати у власність земельну ділянку площею, орієнтовно, 0,0338 га за адресою: АДРЕСА_2 для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «П-1», то Департамент, відповідно до покладених на нього функцій та повноважень згідно з Положенням про Департамент земельних відносин Харківської міської ради, затвердженого рішенням Харківської міської ради 7 скликання від 20.11.2015 №7/15, формує пакет документів щодо продажу земельної ділянки. До первинної підготовки проектів розпорядчих актів щодо викупу, придбання у власність земельних ділянок для експлуатації та обслуговування об'єктів містобудування обов'язково залучаються співробітники Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, які здійснюють обстеження земельних ділянок. Відповідно до положення про Департамент територіального контролю Харківської міської ради, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 20.11.2015 № 7/15, Департамент здійснює самоврядний контроль за додержанням вимог законодавства України при використанні земель комунальної власності фізичними та юридичними особами, виявляє та фіксує факти неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (самовільного зайняття), використання земельної ділянки без документа, що посвідчує право на земельну ділянку, неодержання доходів унаслідок порушення умов договору оренди землі ; нецільове використання), невідповідності розміру орендної плати за договором оренди землі вимогам чинного законодавства. Крім того, Департамент має право: обстежувати будь-які земельні ділянки в межах міста Харкова з метою здійснення контролю при підготовці рішень про передачу у власність та користування, за вмотивованими запитами виконавчих органів Харківської міської ради та в інших випадках, які необхідні для виконання покладених на Департамент повноважень. Заявника повідомлено про те, що попередні звернення позивача щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з пакетом документів знаходяться на розгляді у відділі збору вихідних даних та підготовки розпорядчих актів Департаменту земельних відносин.

З огляду на те, що у законодавчо передбачений строк відповідачем не було прийнято рішення за заявою (клопотанням) ОСОБА_4 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0338 га з метою подальшої її придбання для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «П-1» загальною площею 210,7 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірних правових актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Частиною 1 статті 128 Земельного кодексу України передбачено, що продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.128 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки. До заяви (клопотання) додаються: а) документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд); б) копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу.

Судом встановлено, що на виконання вказаної норми позивачем було надано заяву з відповідними та законодавчо визначеними додатками.

Згідно з вимогами ч.3 ст.128 Земельного кодексу України, орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

З наявних матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що у місячний термін Харківською міською радою не було прийнято жодного з передбачених ч.3 ст.128 Земельного кодексу України рішень, що свідчить про наявність з боку відповідача протиправної бездіяльності щодо нерозгляду заяви (клопотання) ОСОБА_4 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0338 га з метою подальшої її придбання для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «П-1» загальною площею 210,7 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 26.06.2018 року по справі №826/7449/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання відповідача на те, що ненадання відповідачем дозволу на розроблення проекту землеустрою (враховуючи відсутність відмови у його наданні) не є для позивача перешкодою для виготовлення проекту землеустрою не приймаються судом до уваги, оскільки предметом позову у даній справі є саме визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо всебічного, повного та своєчасного розгляду заяви позивача, а не питання надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки. При цьому, ст.128 Земельного кодексу України регламентує саме порядок продажу земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам та на відміну від ст.123 Земельного кодексу, якою визначено порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, не передбачає принципу "мовчазної згоди".

Взаємовідносини відповідача та третьої особи також не стосуються предмету позову та не є предметом дослідження судом, оскільки мають виключно цивільно-правовий характер та не впливають на порядок розгляду відповідачем звернення позивача.

Стосовно позовної вимоги зобов'язати Харківську міську раду розглянути на черговій сесії Харківської міської ради заяву (клопотання) ОСОБА_4 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0338 га з метою подальшої її придбання для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "П-1" загальною площею 210,7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з вимогами ч.4ст.245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У відповідності до пункту 10 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд в порядку адміністративного судочинства може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З огляду на невизначений проміжок часу з моменту винесення рішення до набрання ним законної сили, суд вважає недоцільним встановлення конкретного строку виконання рішення, а саме зобов'язання відповідача розглянути на черговій сесії Харківської міської ради заяву (клопотання) позивача та відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності Харківської міської ради щодо нерозгляду заяви (клопотання) ОСОБА_4 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0338 га з метою подальшої її придбання для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «П-1» загальною площею 210,7 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та зобов'язання Харківської міської ради розглянути заяву (клопотання) ОСОБА_4 (61145, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0338 га з метою подальшої її придбання для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "П-1" загальною площею 210,7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 вказаної статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст.8 Конституції України та ст.6 КАС України, суд на підставі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії" (рішення від 21 січня 1999 року) постановив, що хоча стаття 6 Конвенції і гарантує право на справедливий судовий розгляд, вона все-таки не встановлює жодних правил щодо прийнятності доказів або порядку їх оцінки. Тому встановлення таких правил взагалі є предметом, що регулюється національним законом і національними судами.

Відповідно до п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" (Заява N 4909/04, 10 лютого 2010 року) Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), N 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 документально і нормативно обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_4 (61145, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) до Харківської міської ради (61003, м.Харків, м-н Конституції, буд. 7, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Перехрестя Плюс" (, 61002, м. Харків, вул. Сумська, буд.70), про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Харківської міської ради щодо нерозгляду на черговій сесії Харківської міської ради заяви (клопотання) ОСОБА_4 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0338 га з метою подальшої її придбання для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «П-1» загальною площею 210,7 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2.

Зобов'язати Харківську міську раду (61003, м.Харків, м-н Конституції, буд. 7, ) розглянути заяву (клопотання) ОСОБА_4 (61145, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0338 га з метою подальшої її придбання для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "П-1" загальною площею 210,7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Харківської міської ради (61003, м.Харків, м-н Конституції, буд. 7, ) на користь ОСОБА_4 (61145, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) судовий збір у сумі 704,80 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 06.09.2018 року.

Суддя Біленський О.О.