Справа № 638/4014/18
Суддя: Грищенко І. О.
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/4014/18
Номер провадження 2 - А/638/372/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Грищенко І. О.

за участю секретаря судового засідання Самогньозд О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора - лейтенанта поліції Ненашева Андрія Олександровича 2 батальйону 8 роти про визнання протиправними дії інспектора патрульної поліції,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся 30.03.2018 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд визнати протиправними дії інспектора - лейтенанта патрульної поліції 2 батальйону 8 роти УНП в Харківській області м. Харків Ненашева Андрія Олександровича при винесенні постанови серії ЕАА № 331638 від 21 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Скасувати постанову інспектора - лейтенанта патрульної поліції 2 батальйону 8 роти УНП в Харківській області м. Харків Ненашева Андрія Олександровича серії ЕАА № 331638 від 21 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

02.07.2018 р. до канцелярії суду надійшла заява про усунення недоліків разом із уточненим адміністративним позовом, в якому просить розглянути цю заяву про усунення недоліків позовної заяви та приєднати її до матеріалів справи № 638/4014/18 разом з додатками. Відкрити провадження по справі № 638/4014/18 про скасування постанови відповідача серія ЕАА № 331638 від 21 березня 2018 року про притягнення позивача - ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з ч. 2 ст. 122 КУпАП та визнання протиправними дії інспектора - лейтенанта поліції 2 батальйону 8 роти УНП в Харківській області м. Харків Ненашева Андрія Олександровича.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 21.03.2018 року, рухаючись у своєму транспортному засобі по вул. Шевченко зі сторони метро Київська в напрямку місця його роботи, розташованої по вул. Шевченка, 37, як завжди проїжджав регульований пішохідний перехід розташований по вул. Шевченка, 103, проїхав його на миготливий зелений. Автомобіль Національної поліція стояв на виїзді з прилеглої території управління ДАІ ГУ МВС України на парній стороні вулиці Шевченко, 26. Коли він проїжджав регульований пішохідний перехід, авто НП стояло перпендикулярно його руху, ліворуч від нього. Відповідач та інші, які були в авто НП навіть фізично не могли бачити світову індикацію світлофора зі сторони його руху 21.03.2018 року приблизно о 07:50 год. Після проїзду ним регульованого пішохідного переходу, його наздогнав авто НП (номерний знак НОМЕР_2), і в гучномовець працівник Національної поліції вимагав зупинки транспортного засобу. Він виконав прохання працівників НП, припаркував своє авто на узбіччі, дотримуючись правил ПДР. До нього підійшов перший працівник НП та замість того щоб представитись та пояснити причину зупинки, відразу його запитав: «Ви знаєте чому вас зупинили ?». Поки він вів бесіду з першим працівником НП до них підійшов другий, який також не представився і не оголосив причину зупинки. Вони разом почали розповідати йому, що він нібито проїхав на жовтий сигнал світлофора, у зв'язку з чим склали стосовно нього постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Він не порушував ПДД, сама постанова складена без належних доказів, з грубим порушенням Конституції України і діючого законодавства України: йому не були роз'яснені його права, порушено право на захист, право на оскарження постанови.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова Грищенко І. О. від 05.07.2018 р. прийнята дана позовна заява до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі. Справа розглядається суддею одноособово в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач не подавав, у п'ятнадцятиденний строк відповідач не надав відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про таке:

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАА № 331638 від 21.03.2018 р. за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, буд. 71, інспектор УПП в Харківській області лейтенант поліції Ненашев Андрій Олександрович 2 батальйону, 8 роти розглянув справу стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який керував Opel Vectra, державний номер НОМЕР_1, вчинив наступне правопорушення: 21.03.2018 р. 07:54:08 по вул. Шевченка, 71 в м. Харкові водій, керуючи транспортним засобом, здійснив проїзд світлофору на заборонений жовтий сигнал, чим порушив п. 8.7.3. «ґ» ПДР - порушення проїзду на заборонений жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП, у зв'язку з чим накладене стягнення в вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

На ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, видано посвідчення водія НОМЕР_3 від 25.05.2005 р.

Ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачає порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного проїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За правилами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила № 1306).

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.5. Розділу 1 Правил № 1306 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до пункту 1.9. розділу 1 Правил № 1306 особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 8 частини 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580 - VII (далі - Закон № 580 - VII) передбачає, що поліція відповідно до покладених на неї завдань, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

За змістом ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається зі змісту ст. 251 КУпАП України та ст. 72 КАС України, доказами в зазначеній справі є будь - які фактичні дані, на основі яких компетентним органом (посадовою особою) - при складенні постанови про накладення адміністративного стягнення та судом при розгляді справи щодо оскарження даної постанови в порядку адміністративного судочинства, встановлюється наявність чи відсутність обставин, що мають значення для справи, в тому числі винність особи, обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі.

У зазначеній справі такі дані повинні бути встановлені показаннями технічних засобів, що мають функції відеозапису або показами свідків.

Таким чином, лише фіксація саме вчинення адміністративного правопорушення позивача, а не притягнення до адміністративної відповідальності, підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.

Згідно п. п. 8 - 10 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 р. (далі - Інструкція № 1395), справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).

Відповідно до п. 1 Розділу IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Про вчинення адміністративного правопорушення, як це передбачено статтею 254 КУпАП, складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (частина друга статті 258 КУпАП).

Відповідно до частин четвертої та п'ятої статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395 встановлено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною другою ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Як свідчать матеріали справи, 21.03.2018 відповідачем винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 331638 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. за порушення позивачем ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого притягнуто до адміністративної відповідальності у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягуються до відповідальності, які є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з прецедентною практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Матеріалами справи встановлено, що в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАА № 3316387 від 21.03.2018 р. зазначається, що ОСОБА_1 порушив п. 8.7.3. «ґ» ПДР.

У даній справі відсутні докази відеофіксації вчинення позивачем правопорушення, оскільки відповідач їх не додав ні до постанови, ні до суду. Крім того, матеріали справи не містять жодних пояснень свідків та очевидців щодо факту порушення позивачем частини другої статті 122 КУпАП.

Вказані обставини позовної заяви не були спростовані відповідачем відповідно до вимог частини першої статті 77 КАС України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Таким чином, враховуючи, що факт вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху, а саме п. 8.7.3 «ґ» не підтверджується жодними доказами, а тому притягнення його до адміністративної відповідальності не може вважатися законним, внаслідок чого є всі підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Вимоги позивач про визнання дій поліцейського при складанні постанови від 21.03.2018 р. неправомірними не підлягають задоволенню, оскільки визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови охоплює собою і визнання протиправними дій відповідача по її складенню.

На підставі ст. ст. 122, 245, 251, 280 КУпАП, керуючись ст. ст. 5, 6, 8 - 10, 72 - 79, 241 - 246, 286 КАС України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора - лейтенанта поліції Ненашева Андрія Олександровича 2 батальйону 8 роти про визнання протиправними дії інспектора патрульної поліції - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 331638 від 21 березня 2018 року і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: