Справа № 810/1621/18
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2018-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2018 року № 810/1621/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Київгідромонтаж" до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось ПрАТ "Київгідромонтаж" з позовом до ГУ ДФС у Київській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13.03.2018 № 1 та № 1.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що оскаржувані рішення є протиправними, оскільки відповідачем порушено встановлені законом строки проведення перевірки та надання відповіді на заперечення платника податків за наслідками перевірки.

Так, позивач наполягає на тому, що встановлений п. 102.1 ст. 102 ПК України 1095 денний строк проведення перевірки своєчасності сплати податкових зобов'язань, визначених підприємством у податковій звітності за червень - грудень 2014 року, сплинув на час проведення перевірки податковим органом.

Представник відповідача надав суду заперечення проти позову, згідно яких вважає оскаржувані рішення обґрунтованими, оскільки перевірку проведено з додержанням встановленого законом 1095 денного строку. Також наполягає на тому, що позивачем порушено встановлений законом строк подачі заперечень на висновки перевірки.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.04.2018 відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.06.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

До судового засідання представники сторін, належно повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, не прибули, звернулись до суду із клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності.

На підставі ч. 3 ст. 194 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено наступне.

ПрАТ «Київгідромонтаж» є юридичною особою, має статус платника податку на додану вартість.

У лютому 2018 року посадовими особами Вишгородського відділення ГУ ДФС у Київській області проведено камеральну перевірку даних, задекларованих ПрАТ «Київгідромонтаж» у посадковій звітності, своєчасність подання податкової звітності, сплату узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість, своєчасність реєстрації податкових накладних в ЄРПН за червень 2014 року - червень 2015 року, серпень 2015 року, лютий, листопад 2016 року, лютий, червень, вересень 2017 року.

За наслідками перевірки складено Акт від 07.02.2018 № 000351/10-36-53-01/13705021, згідно висновків якого встановлено порушення підприємством п. 57.1 ст. 57 ПК України, а а саме - несвоєчасність сплати узгоджених податкових зобов'язань (а.с. 37 - 38).

Не погоджуючись із висновками Акту перевірки, позивач подав до податкового органу заперечення від 20.02.2018 № 907 (а.с. 40 - 41).

Листом від 06.03.2018 № 4501/10-36-12-01 ГУ ДФС у Київській області повідомило ПрАТ «Київгідромонтаж» про те, що заперечення не підлягають розгляду у зв'язку із порушенням встановленого законом строку їх подання (а.с. 42 - 43).

На підставі висновків Акту перевірки ГУ ДФС у Київській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 13.03.2018:

- № 1, яким позивача за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість зобов'язано сплатити штраф у сумі 32 279,62 грн. (а.с. 44),

- № 1, яким позивача за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість зобов'язано сплатити штраф у сумі 7 365,08 грн. (а.с. 46).

Позивач, не погоджуючись з правомірністю прийнятих рішень та вважаючи їх необґрунтованими, звернувся до суду з позовом про їх оскарження.

Суд зазначає, що спосіб дій органів державної податкової служби України при реалізації владної управлінської функції - контролю за правильністю та повнотою справляння податкових зобов'язань платників податків визначений нормами Податкового кодексу України.

Як визначено пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України вказаного органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно п. 41.1 ст. 41 ПК України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Статтею 76 ПК України визначено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Вищевикладене є підставою для висновку про наявність у податкового органу права на проведення камеральної перевірки податкової декларації або уточнюючого розрахунку протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання, а інших питань, у тому числі своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 ПК України.

Відповідно до п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених п. 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п. 133.4 ст. 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Статтею 126 ПК України визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

У разі порушення платником податків строку сплати до бюджету узгодженого грошового зобов'язання, передбаченого абзацом другим підпункту 222.1.2 пункту 222.1 статті 222 цього Кодексу, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20 відсотків суми такого грошового зобов'язання.

Зі змісту Акту перевірки та письмового відзиву відповідача на позов судом встановлено, що предметом проведення 07.02.2018 вказаної камеральної перевірки була своєчасність сплати узгоджених сум податкових зобов'язань, самостійно визначених ПрАТ «Київгідромонтаж» у податковій звітності з податку на додану вартість за червень 2014 року - червень 2015 року, серпень 2015 року, лютий, листопад 2016 року, лютий, червень, вересень 2017 року.

Щодо прийнятого за наслідками даної перевірки податкового повідомлення-рішення від 13.03.2018 № , суд зазначає наступне.

Так, зі змісту розрахунку штрафних санкцій (а.с. 47), визначених вказаним рішенням слідує, що до позивача застосовано штрафні санкції за несвоєчасну сплату самостійно визначених податкових зобов'язань з ПДВ згідно податкових декларацій та уточнюючого розрахунку:

- від 21.06.2015 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.06.2016),

- від 20.03.2017 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.03.2017),

- від 21.06.2015 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.06.2016),

- від 19.12.2016 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.12.2016),

- від 20.10.2017 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.10.2017),

- від 23.02.2016 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 23.02.2016),

- від 20.07.2017 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.07.2017).

Отже, станом на час проведення 07.02.2018 вказаної камеральної перевірки встановлений ст. 102 ПК України 1095 денний строк, протягом якого контролюючий орган може визначити платнику податків суму грошових зобов'язань не закінчився, тому відповідачем дотримано вимог даної норми ПК України при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 13.03.2018 № .

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.03.2018 № є необґрунтованими.

Щодо прийнятого за наслідками даної перевірки податкового повідомлення-рішення від 13.03.2018 № , суд зазначає наступне.

Так, зі змісту розрахунку штрафних санкцій (а.с. 45), визначених вказаним рішенням слідує, що до позивача застосовано штрафні санкції за несвоєчасну сплату самостійно визначених податкових зобов'язань з ПДВ згідно податкових декларацій та уточнюючого розрахунку:

- від 18.08.2014 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.08.2014),

- від 19.09.2014 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.09.2014),

- від 14.10.2014 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.10.2014),

- від 17.07.2014 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.07.2014),

- від 20.11.2014 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.11.2014),

- від 20.12.2014 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.12.2014),

- від 17.07.2014 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.07.2014),

-від 19.01.2015 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.01.2015),

- від 20.02.2015 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 02.03.2015),

- від 19.03.2015 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.06.2016),

- від 20.03.2015 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.03.2015),

- від 19.07.2015 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.07.2015),

- від 20.04.2015 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.04.2015),

- від 20.05.2015 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.05.2015),

- від 20.09.2015 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.09.2015).

Отже, станом на час проведення 07.02.2018 вказаної камеральної перевірки встановлений ст. 102 ПК України 1095 денний строк, протягом якого контролюючий орган може визначити платнику податків суму грошових зобов'язань за несвоєчасну сплату грошових зобов'язань, не закінчився щодо декларацій:

- від 20.02.2015 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 02.03.2015),

- від 19.03.2015 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.06.2016),

- від 20.03.2015 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.03.2015),

- від 19.07.2015 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.07.2015),

- від 20.04.2015 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.04.2015),

- від 20.05.2015 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.05.2015),

- від 20.09.2015 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.09.2015).

Враховуючи викладене, відповідачем дотримано вимог ст. 102 ПК України при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 13.03.2018 № в частині застосування штрафних санкцій у сумі 2649,20 .

Натомість, станом на час проведення 07.02.2018 вказаної камеральної перевірки встановлений ст. 102 ПК України 1095 денний строк, протягом якого контролюючий орган може визначити платнику податків суму грошових зобов'язань за несвоєчасну сплату грошових зобов'язань, закінчився щодо декларацій:

- від 18.08.2014 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.08.2014),

- від 19.09.2014 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.09.2014),

- від 14.10.2014 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.10.2014),

- від 17.07.2014 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.07.2014),

- від 20.11.2014 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.11.2014),

- від 20.12.2014 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.12.2014),

- від 17.07.2014 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.07.2014),

- від 19.01.2015 № (граничний строк сплати грошових зобов'язань - 30.01.2015),

Враховуючи викладене, відповідачем не дотримано вимог ст. 102 ПК України при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 13.03.2018 № в частині застосування штрафних санкцій у сумі 29 600,42 грн. Відповідно, дане рішення підлягає скасуванню у цій частині.

При прийнятті рішення у даній адміністративній справі судом не надається оцінка доводам позивача щодо порушення податковим органом встановленого п. 86.7 ст. 86 ПК України строку розгляду заперечень від 20.02.2018 № 907 на висновки Акту перевірки від 07.02.2018 № 000351/10-36-53-01/13705021 оскільки, позовних вимог щодо оскарження дій чи бездіяльності відповідача при розгляді цих заперечень позивачем не заявлено.

Крім того, нормами ПК України не передбачено інституту автоматичного задоволення заперечень на акт перевірки у випадку порушення контролюючим органом строку розгляду таких заперечень, на відміну від оскарження рішень контролюючого органу, зокрема, про визначення податкових зобов'язань, до контролюючого органу вищого рівня у порядку ст. 56 ПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вимогами ст. 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

До позовної заяви позивачем додано докази сплати судового збору у сумі 1 762,00 грн. (платіжне доручення від 29.03.2018 № 2356).

Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме - у сумі 1 321,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 239, 242, 244, 245, 246, 250 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 13.03.2018 № 1 в частині застосування штрафних санкцій у сумі 29 600 (двадцять дев'ять тисяч шістсот) грн. 42 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Київгідромонтаж" (07300, Київська обл., м. Вишгород, вул. Шлюзова, 4, ідентифікаційний код 13705021) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області (03680, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5а, ідентифікаційний код 39393260) судові витрати у сумі 1 321 (одна тисяча триста двадцять одна) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лапій С.М.