Справа № 810/2903/18
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2018-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

03 вересня 2018 року м. Київ 810/2903/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду - Брагіна О.Є., розглянувши матеріали позовної заяви заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області до управління освіти і науки Ірпінської міської ради Київської області , Ірпінського навчально-виховного комлексу "Школа 1-2 ступенів - Коцюбинський гуманітарний ліцей" Ірпінської міської ради Київської області , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Київській області, Коцюбинська селищна рада Київської області про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:
заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області звернувся до суду з вимогами про визнання незаконною бездіяльності Ірпінського навчально-виховного комплексу "Школи I-III ступенів - Коцюбинського гуманітарного ліцею" Ірпінської міської ради Київської області та управління освіти і науки Ірпінської міської ради щодо невчинення дій з приводу оформлення правоустановлюючих документів на земельну ділянку розташовану під вказаним навчальним закладом та зобов`язання відповідачів вжити заходів щодо оформлення відповідних документів на цю ділянку.

Ухвалою суду від 18.06.2018 р. подана заява була залишена без руху, позивачу роз`яснено спосіб, строк та порядок для усунення її недоліків.

Так, заявникові було запропоновано надати належним чином оформлену позовну заяву у відповідності до вимог ст.ст. 160, 161, з урахуванням положень ст. 53 КАСУ, з обов`язковим обґрунтуванням підстав звернення до суду (обґрунтування змісту державного інтересу та неможливості здійснювати самостійно свої повноваження у спірних відносинах контролюючим органом, уповноваженим на це законом); зазначення обґрунтування порушення оскаржуваною бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача; доказів направлення відповідачам та третім особам рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії позовної заяви із додатками; доказів, якими підтверджується кожна обставина справи; оригіналів документів на підтвердження повноважень особи, яка підписала позов від 07.06.2018 р. № 9786 вих-18 761-18 та доказів обіймання ОСОБА_1 займаної посади заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури як станом на день подання позову (12.06.2018 р.), так і станом на день подання відповідних документів до суду в порядку усунення недоліків позовної заяви. Крім того, зміст позовних вимог має бути викладений у позовній заяві з чітким формулюванням конкретного способу порушеного права позивача.

На виконання вказаної ухвали до суду подано: пояснення до позовної заяви, підписане першим заступником керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області С. Чередніченком; копія ухвали суду від 18.06.2018 р.; копія наказу про призначення ОСОБА_2 на посаду першого заступника Києво-Святошинської місцевої прокуратури від 11.12.2015 р. №2188-к, посвідченого невідомою особою на прізвище ОСОБА_3 .

Дослідивши зміст поданих документів на відповідність виконанням вимог ухвали суду від 18.06.2018 р., суд приходить до висновку про необхідність повернення позову, з урахуванням такого:

згідно ч.1 ст.14 Основного закону України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. 3. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.

Вказана норма продубльована у ст.370 КАСУ, отже прокурор як представник державного органу зобов`язаний виконувати судові рішення, які набрали законної сили.

Ухвала суду від 18.06.2018 р. набула законної сили, тому є обов`язковою для виконання, в тому числі, працівниками прокуратури усіх рівнів.

Як слідує із змісту ухвали про залишення позовної заяви без руху заявник повинен був подати суду виправлену заяву, з обґрунтуванням підстав звернення до суду із зазначенням змісту державного інтересу на захист якого він звернувся; порушення прав та інтересів держави; зазначення контролюючого органу у спірних правовідносинах та його неспроможності виконувати свої функції; доказу направлення копії позову відповідачам та третім особам; доказів права звернення до суду та підписання позовної заяви заступником керівника Києво-святошинської місцевої прокуратури Демченком Д.

Суд констатує, що жодна вимога ухвали суду прокурором виконана не була.

Замість позовної заяви, оформленої відповідно до вимог ст.ст.53, 160-161 КАСУ, надіслані пояснення, які не мають нічого спільного із витребуваним судом процесуальним документом у вигляді належним чином оформленого позову.

Прокурором також не надані докази на підтвердження повноважень підписанта -заступника керівника місцевої прокуратури Демченка Д., проте наявні коментарі прокуратури щодо вимог суду у цій частині.

Відсутні докази направлення відповідачам копії позовної заяви з додатками. При цьому, суд критично ставиться до міркувань заявника, викладених ним у поясненнях щодо належності та допустимості доказів та нагадує, що Законом України "Про прокуратуру" визначені повноваження прокурорів при виконанні ними функцій державного правовоохоронного органу, до складу яких не входить надання тлумачення чинним нормативно-правовим актам, а тим більше оцінки судовим рішенням, що набрали законної сили. Такі дії прокурора підривають основні засади побудови держави та авторитет судових органів, створюють атмосферу хаосу та правового свавілля.

Статтею 94 КАСУ передбачено, що письмовими доказами є документи, що мають значення для правильного вирішення спору. Частиною 2 ст.94 КАСУ встановлено, що письмові документи подаються в оригіналі, якщо інше не визначено цим Кодексом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

На підставі положень ст.1 Закону України "Про нотаріат" нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). В силу ст.37 цього ж Закону у сільських населених пунктах уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування можуть вчиняють певні нотаріальні дії.

До нотаріально посвідчених довіреностей прирівнюється їх посвідчення виключно уповноваженими особами, зазначеними у статті 40 Закону "Про нотаріат", в межах їх компетенції, до яких відносяться: довіреності військовослужбовців або інших осіб, які перебувають на лікуванні в госпіталях, санаторіях та інших військово-лікувальних закладах, посвідчені начальниками цих закладів, їх заступниками з медичної частини, старшими або черговими лікарями; довіреності військовослужбовців, а в пунктах дислокації військової частини, з`єднань, установ, військово-навчальних закладів, де немає нотаріуса чи посадових осіб органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, також довіреності працівників, членів їх сімей і членів сімей військовослужбовців, посвідчені командирами (начальниками) цих частин, з`єднань, установ або військово-навчальних закладів; довіреності осіб, які тримаються в установах виконання покарань чи слідчих ізоляторах, посвідчені начальниками таких установ чи слідчих ізоляторів; довіреності осіб, які проживають у населених пунктах, де немає нотаріусів, посвідчені уповноваженою на це посадою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреностей на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування та розпорядження транспортними засобами. Посвідчення таких довіреностей проводиться зазначеними посадовими особами з дотриманням вимог Закону України «Про нотаріат» та інших нормативно-правових актів.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу та підтвердити відповідність копії письмового доказу оригіналу своїм підписом із зазначенням дати такого посвідчення, ч.5 ст.94 КАСУ.

В порушення встановленого законом порядку суду була надана копія наказу від 08.09.2017 р. про призначення ОСОБА_4 на посаду заступника керівника прокуратури. При цьому, у позовній заяві не зазначено про наявність оригіналу цього документа у заявника. Копія наказу посвідчена невідомою особою без зазначення дати посвідчення, тому вказаний наказ суд не приймає у якості доказу, оскільки його оформлено всупереч визначеного законом правилам. Оригінал документа на вимогу суду прокурор не надав, тому в цій частині вимоги ухвали проігноровані.

Суд також акцентує увагу прокурора, що ч 2.ст.161 КАСУ законодавцем визначено спосіб, у який суб`єкт владних повноважень мусить довести факт направлення ним копії позовної заяви іншим учасникам справи, а саме рекомендованим листом з повідомлення про вручення. У зв`язку з чим суд відхиляє у якості доказу виконання цієї вимоги чек про оплату послуг ДП "Укрпошти" та зауважує, що зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення і є тим документом, який засвідчує факт їх вручення, чого, власне і вимагає закон.

Натомість прокурор, шляхом підміни понять, намагається переконати суд, що з передачею документів до відправлення поштою його обов`язок суб`єкта владних повноважень виконано, з чим суд категорично не погоджується.

Підсумовуючи вищевикладене, суд стверджує, що заявником грубо проігноровані вимоги ухвали суду від 18.06.2018 р., не представлена належним чином оформлена позовна заява із визначенням державного інтересу, на захист якого звернувся прокурор; визначенням органу, який повинен здійснювати функції контролю у спірних відносинах та його неможливості самостійно реалізовувати свої повноваження; документ на підтвердження повноважень підписанта позовної заяви; доказів відправлення позову іншим учасникам справи.

Додатково суд звертає увагу на положнення ч.ч.1, 2 ст.5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», в якому передбачіено, що державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності проводить центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Державний контроль за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Крім того, відповідно до вимог Закону України від 06.09.2012 р. № 5245-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набрав чинності з 01 січня 2013 року, землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими. Пунктом 6 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» визначено, що у разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються: у межах населених пунктів сільськими, селищними, міськими радами; за межами населених пунктів органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками.

Статтею 122 Земельного кодексу України передбачені повноваження органів виконавчої влади щодо передачі у власність або користування земельних ділянок за межами та в межах населеного пункту, а саме: сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради передають земельні ділянки у власність або у користування з відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб.
Районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: ведення водного господарства; будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; індивідуального дачного будівництва.

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Судом досліджено та встановлено всі органи, які наділені правом контролю у сфері земельних ресурсів, проте прокурор не зазначив жодного з них, який мав би здійснювати контроль за використанням земель у даному спорі.

Позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку було залишено без руху та, а також якщо позов подано особою, яка не має права її підписувати,- п.п.1,3 ч.4 ст.169 КАСУ.

Оскільки позов подано особою, яка не мала права її підписувати -заступником керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Демченко Д., а також приймаючи до уваги, що недоліки позовної заяви, що була залишена без руху не усунені, суд повертає позов разом з усіма приєднаними до нього документами.

Керуючись статтями 160-161, 165, 169, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:
позовну заяву заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури до управління освіти і науки Ірпінської міської ради Київської області,Ірпінського навчально-виховного комлексу "Школа 1-2 ступенів - Коцюбинський гуманітарний ліцей" Ірпінської міської ради Київської області,- повернути разом з усіма документами.

Копію ухвали направити в Києво-святошинську місцеву прокуратуру Київської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністартивного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом п`яти днів з дня її проголошення, а в разі постановлення ухвали без виклику особи, яка її оскаржує, протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Брагіна О.Є.