Справа № 804/2731/18
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року Справа № 804/2731/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

13.04.2018р. ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та просить:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо перерахування пенсійних виплат позивачу із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати 1,22104;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити перерахунок пенсії позивачу із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати 1,91053.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з червня 2006 року він отримує пенсію, перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та на момент призначення позивачеві пенсії індивідуальний коефіцієнт заробітної плати, з якого йому було розраховано пенсію складав 1,91053. Як зазначає позивач, у лютому 2012 року відповідач провів перерахунок його пенсії на підставі ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати 1,22701. Також відповідачем проводився перерахунок пенсії позивача з 01.02.2014р. та з 01.10.2017р. із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати 1,22104. 27.11.2017р. позивач звернувся до відповідача із заявою щодо проведення перерахунку пенсії з урахуванням початкового коефіцієнту заробітної плати - 1,91053. Проте, відповідач листом №89/02.6-21 від 14.02.2018р. повідомив позивача, що його пенсія розрахована вірно згідно до вимог чинного законодавства України. Позивач вважає, що відповідач, застосувавши індивідуальний коефіцієнт заробітної плати у розмірі 1,22104 замість 1,91053 звузив обсяг конституційних прав та свобод позивача, зокрема, право на гідне пенсійне забезпечення кожного громадянина та його достатній життєвий рівень.

Ухвалою суду від 18.04.2018р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі та зобов'язано відповідача надати відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву (а.с.2).

03.05.2018р. представник відповідача надав до канцелярії суду письмовий відзив на позов, у якому просив відмовити позивачеві у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що з 13.06.2006р. позивачу була призначена пенсія по інвалідності з групи загального захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) та на момент призначення пенсії по інвалідності індивідуальний коефіцієнт заробітної плати позивача складав 1,91053. З 24.02.2012р. за заявою позивача його було переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком згідно до Закону №1058 у зв'язку з чим індивідуальний коефіцієнт заробітної плати позивача склав 1,22701. Позивачу було проведено перерахунок пенсії через зміну стажу з 01.02.2014р. згідно до його заяви від 14.02.2014р. із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати 1,22104, який застосовано і при проведенні позивачеві перерахунку пенсії з 01.10.2017р. відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 03.10.2017р. №2148. Також, відповідач зазначає, що не має відкритих рахунків в органах Державної казначейської служби, а тому не погоджується із твердженнями позивача щодо необхідності стягнення судового збору за рахунок відповідача посилаючись на Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011р. (а.с.29-30).

Згідно з п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 2 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наданих суду документів судом встановлені наступні обставини у справі.

З 13.06.2006р. ОСОБА_2 була призначення пенсія по інвалідності з групи загального захворювання, що підтверджується копією пенсійного посвідчення та копією протоколу №1216 від 27.07.2006р. (а.с.22,33).

На момент призначення позивачеві пенсії по інвалідності його загальний стаж складав 34 роки 2 місяці 19 днів, додатковий стаж склав 5 років 7 місяців 16 днів, заробітна плата врахована для обчислення пенсії по інвалідності врахована за періоди з 01.01.1989р. по 31.12.1993р. та з 01.05.2003 по 31.03.2006р. та червень 2006р., при цьому, коефіцієнт стажу позивача складав 0,39833, а індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,91053, що підтверджується копією протоколу №1216 від 27.07.2006р., копіями розрахунків стажу та заробітної плати (а.с.33-36).

З 24.02.2012р. позивача було переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком згідно його особистої заяви від 24.02.2012р., що підтверджується копією розпорядження №170243 від 04.04.2012р. та копією відповідної заяви (а.с.71, 74-зворот).

Так, на момент переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком його загальний стаж складав 39 роки 8 місяці 10 днів, заробітна плата врахована для обчислення пенсії за віком врахована за періоди з 01.01.1989р. по 31.12.1993р. та з 01.05.2003 по 31.01.2012р., при цьому, коефіцієнт стажу позивача складав 0,53550, а індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,22701, що підтверджується копією розпорядження №170243 від 04.04.2012р., копіями розрахунків стажу та заробітної плати (а.с.71-74).

Пенсійний фонд України листом повідомив позивача про те, що з 01.10.2017р. йому було проведено перерахунок пенсії за віком на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення пенсії» із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати 1,22104 та індивідуального коефіцієнту страхового стажу 0,41667, що підтверджується копією відповідного листа (а.с.10).

Позивач звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі із заявою від 27.11.2017р. щодо надання роз'яснень з приводу розрахунку його пенсії та проведення перерахунку пенсії з урахуванням початкового коефіцієнту заробітної плати - 1,91053 (а.с.12).

Листом №89/02.6-21 від 14.02.2018р. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надало позивачу роз'яснення щодо розрахунку його пенсії та повідомило, що пенсія розрахована згідно до вимог чинного законодавства України (а.с.11).

Позивач просить визнати неправомірними дії відповідача щодо перерахування його пенсійних виплат із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати 1,22104 та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок його пенсії із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати 1,91053 посилаючись на те, що відповідач, застосувавши індивідуальний коефіцієнт заробітної плати у розмірі 1,22104 замість 1,91053 звузив обсяг конституційних прав та свобод позивача, зокрема, право на гідне пенсійне забезпечення кожного громадянина та його достатній життєвий рівень.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі регулюються Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).

Відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003р. (в редакції чинній на момент призначення позивачеві пенсії по інвалідності - 13.06.2006р.) (далі - Закон №1058) було визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За вибором особи, яка звернулася за пенсією, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключається період до 60 календарних місяців підряд за умови, що зазначений період становить не більше ніж 10 відсотків тривалості страхового стажу.

Заробітна плата для обчислення пенсії визначалася за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз? + Кз? + Кз? + ... + Кз?); К - кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою: Кз = Зв : Зс, де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи; Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зс - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу).

Сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), визначається за формулою: Зв = З + Зд, де: Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зд - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, розрахована виходячи із передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону доплати, за місяць, за який визначається коефіцієнт заробітної плати (доходу), і яка визначається за формулою:

Д

Зд = --- х 100%, де:

Т

Д - сума доплати, здійснена відповідно до частини третьої статті 24 цього Закону; Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці (ч.2 ст.40 Закону №1058, в редакції чинній на 13.06.2006р.).

Згідно ст. 40 Закон №1058 (в редакцій чинній станом на 01.10.2017р.) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж. За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8 і 9 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз? + Кз? + Кз? + ... + Кз?); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою: Кз = Зв : Зс, де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи; Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п'ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

Сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), визначається за формулою: Зв = З + Зд, де: Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу). У разі якщо сума страхових внесків, сплачена виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), для обчислення пенсії враховується розмір мінімальної заробітної плати; Зд - сума заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, застрахованої особи, розрахована виходячи із передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону доплати, за місяць, за який визначається коефіцієнт заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, і яка визначається за формулою:

Д

Зд = --- х 100%, де:

Т

Д - сума доплати, здійснена відповідно до частини третьої статті 24 цього Закону, або додаткових сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати; Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці (ч.2 ст.40 Закону №1058, в редакції чинній на 01.10.2017р.).

У разі подання застрахованою особою для обчислення розміру пенсії даних про заробітну плату (дохід) за період до 1 січня 1992 року при визначенні коефіцієнта заробітної плати (доходу) середня заробітна плата за рік (квартал) у відповідному періоді вважається щомісячною середньою заробітною платою працівників, зайнятих у галузях економіки України, відповідного року (кварталу).

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що коефіцієнт заробітної плати враховується при розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії, при цьому, при визначенні заробітної плати для обчислення пенсії враховується вся заробітна плата, у тому числі і та, яку пенсіонер отримував після призначення пенсії, а відповідно, заробітна плата, яку отримував пенсіонер, продовжуючи працювати після призначення йому пенсії, має значення для визначення додаткових коефіцієнтів заробітної плати за кожний відпрацьований місяць після призначення пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, з 13.06.2006р. позивачеві була призначена пенсія по інвалідності (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,91053), в подальшому, за заявами позивача пенсійним органом були проведені перерахунки його пенсії, а саме: з 01.07.2008р. по стажу та заробітку (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,45984); з 24.02.2012р. перехід на пенсію за віком (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,22701); з 01.02.2014р. по стажу (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,22104), що підтверджується копіями відповідних заяв, розпоряджень та розрахунків заробітної плати, наявних в матеріалах справи (а.с.33-36, 41, 56-58, 71-74, 85, 87).

Крім того, на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення пенсій» №2148 від 03.10.2017р., з 01.10.2017р. пенсійним органом було проведено перерахунок пенсії за віком позивача із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати - 1,22104, який враховувався при визначені заробітної плати для обчислення пенсії позивача з 01.02.2014р., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією повідомлення (а.с.10).

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства та надані суду докази, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для визнання неправомірними дій відповідача щодо перерахунку пенсії позивача із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати 1,22104 та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача із застосуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати 1,91053, виходячи з того, що відповідач, як територіальний орган Пенсійного фонду України, провівши позивачеві перерахунок пенсії за віком з 01.10.2017р. відповідно до Закону України №2148 від 03.10.2017р. із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати 1,22104, діяв відповідно до ст.19 Конституції України, оскільки, коефіцієнт заробітної плати розраховується за формулою, визначеною ст. 40 Закону №1058 з урахуванням вимог Закону №2148 та вказаний коефіцієнт є змінним показником при кожному перерахунку пенсії, оскільки залежить від страхового стажу та заробітної плати, зокрема, набутих особою після виходу на пенсію.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, і ч.1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Так, позивачем не було надано суду жодних доказів та не наведено жодних підстав, які б свідчили про неправомірність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при перерахунку пенсії позивача із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати 1,22104 та обов'язку пенсійного органу проводити перерахунок позивачеві пенсії за віком із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати 1,91053 (який був визначений при призначенні позивачеві пенсії по інвалідності) з урахуванням наведених вище встановлених судом обставин та аналізу наведених норм чинного пенсійного законодавства України.

Також позивачем і не наведено жодних підстав та не надано доказів, які б свідчили про обов'язок відповідача проводити позивачеві перерахунок пенсії за віком із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати 1,91053, який було встановлено при первинному призначенні позивачеві пенсії по інвалідності.

Разом з тим, відповідачем наведено достатньо підстав, які свідчать про законність та обґрунтованість вчинення дій з приводу проведення перерахунку пенсії позивача із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати у розмірі 1,22104 з урахуванням вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши рішення та дії (бездіяльність) відповідача, суд приходить до висновку, що відповідач, провівши перерахунок пенсії позивача із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати у розмірі 1,22104 діяв у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано та з врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Також, не можуть бути і задоволені похідні позовні вимоги позивача про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати 1,91053, виходячи з того, що судом у ході судового розгляду справи не було встановлено неправомірності дій відповідача щодо перерахування пенсійних виплат позивачу із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати 1,22104.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову у зв'язку з чим у задоволенні даного позову позивачеві слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України лише при задоволенні позову судові витрати покладаються на суб'єкта владних повноважень.

Однак, виходячи з того, що у суду відсутні підстави для задоволення даного позову, то і судові витрати позивача по сплаті судового збору не підлягають стягненню з бюджетних асигнувань відповідача - суб'єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини рішення) відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва