Справа № 818/153/18
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2018-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 р. м. ХарківСправа № 818/153/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Жигилія С.П.

суддів: Перцової Т.С. , Курило Л.В.

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Бондаря А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.03.2018р. (суддя Шаповал М.М.; м. Суми; повний текст рішення складено 03.04.2018) по справі № 818/153/18

за позовом ОСОБА_1

до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Сумського окружного адміністартивного суду з адміністартивним позовом до Сумського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (далі по тексту - відповідач, Сумське ОУПФУ Сумської області, управління) в якому, з урахуванням уточнених вимог, просив суд: зобов'язати відповідача провести перерахунок його пенсії станом на 01.10.2017 як непрацюючого пенсіонера з урахуванням вимог пункту 4-1 і пункту 4-3 частини 4 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключити періоди, які в сумі становлять 51 календарний місяць страхового стажу, а саме: грудень 2002 року, березень, травень-липень 2004 року, серпень 2008 року, та період з 01.04.2010 по 31.12.2013, з урахуванням середньої заробітної плати в Україні за 2014, 2015, 2016 роки та величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

Свої вимоги мотивує тим, що розрахунок його пенсії занижений. Із розрахунку відповідач виключив лише період з 01.04.2010 по 31.12.2013 підряд, що є порушенням ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Вважає, що відповідно до цієї норми позивач має право на виключення з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, будь-які періоди (окремо кожний на вибір або кілька місяців підряд), але загальна сума виключених місяців не повинна перевищувати 10% тривалості страхового стажу, тобто 51 місяць при страховому стажі позивача в 512 місяців. Але з розрахунку пенсії було виключено лише 45 місяців. Також відповідач невірно визначив прожитковий мінімум, що призвело до невірного визначення понаднормативного стажу роботи за 7 років, та доплату. Відповідно до п. 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" повинен використовуватися прожитковий мінімум в сумі 1373 грн, збільшений на 79 грн. Крім того, вважає, що відповідач безпідставно зменшив величину вартості одного року трудового стажу з 1,35% до 1%, оскільки вартість одного року трудового стажу 1,35% діяла з моменту виходу на пенсію позивача до дати проведення перерахунку.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29 березня 2018 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29 березня 2018 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на те, що при здійсненні перерахунку пенсії з 01.10.2017 року відповідач безпідставно зменшив величину вартості одного року трудового стажу з 1,35 % до 1% і цим порушив ст. 22 Конституції України. Вказує, що Закон № 2148-VІІІ набрав чинності 11.10.2017, а тому застосування величини вартості одного року трудового стажу 1% при перерахунку пенсії станом на 01.10.2017 є протиправним. Також позивач, з посиланням на ч. 1 ст. 40, абз. 3 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", стверджує, що він має право виключити періоди (місяці) до 50 календарних місяців страхового стажу з урахуванням будь-яких періодів, якщо зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що позивач - ОСОБА_1, є пенсіонером, який набув право на пенсію за віком з 27.10.2013. При розрахунку його пенсії визначено страховий стаж 42 роки і 8 місяців (512 місяців) та встановлено пенсію в розмірі 3192,79 грн. При розрахунку заробітної плати позивача виключений період з 01.04.2010 по 31.12.2013 (45 місяців).

04.08.2017 позивач звернувся із заявою (а.с. 8) до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, у якій просив провести перерахунок пенсії та виключити 51 календарний місяць страхового стажу, а саме: грудень 2002 року, березень, травень-липень 2004 року, серпень 2008 року, з 01.04.2010 по 31.12.2013 з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, та у зв'язку зі зміною прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб перерахувати пенсію як для непрацюючого пенсіонера.

Листом від 16.08.2017 № 327/Б (а.с. 9) відповідач відмовив ОСОБА_1 у такому перерахунку пенсії та зазначив, що пенсія позивача обчислена, виходячи з середньомісячної заробітної плати за період з 01.07.2011 по 31.12.2013 у розмірі 5543,03 грн, та з урахуванням страхового стажу 42 роки 8 місяців 7 днів. Також зазначив, що підстав для визнання позивача непрацюючим пенсіонером немає, оскільки згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців він зареєстрований як фізична особа-підприємець з 22.02.2010.

У зв'язку з прийняттям Закону України № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" позивач звернувся до відповідача із заявою від 17.11.2017 (а.с. 10), у якій просив провести перерахунок його пенсії з 01.10.2017 та виключити з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, період страхового стажу з 01.04.2010 по день виходу на пенсію.

Листом від 29.11.2017 № 585/Б (а.с. 11) відповідач повідомив, що перерахунок нарахованої пенсії ОСОБА_1 здійснено з урахуванням доплати за понаднормативний стаж роботи 7 років - 75,18 грн (7% від прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, в розмірі 1074 грн), доплати до розміру пенсії з 01.10.2017 в сумі 75,69 грн, та з урахуванням коефіцієнту трудового стажу 0,42667 (величина оцінки вартості одного року страхового стажу - 1%). При розрахунку з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії позивача виключений період з 01.04.2010 по 31.12.2013. При проведенні перерахунку пенсії з 01.10.2017 така доплата як фіксована сума індексації не зберігається.

З таким розрахунком позивач не згоден та вважає його заниженим, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IV за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8 і 9 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Абзацом 3 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV передбачено, що період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Із аналізу вказаних норм слідує, що зі страхового стажу можуть бути виключені підряд такі періоди роботи: будь-який період незалежно від перерв, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття; будь-який період незалежно від перерв, протягом якого особа отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності); будь-який період незалежно від перерв, протягом якого особа отримувала матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації; будь-який період страхового стажу підряд.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що виключення одного чи декількох місяців не підряд із страхового стажу вказаною нормою Закону, як зазначає позивач чинним законодавством не передбачено.

З приводу вимог щодо застосування під час перерахунку пенсії з 01.10.2017 коефіцієнту стажу 1,35% колегія суддів зазначає наступне.

Порядок визначення коефіцієнта страхового стажу передбачений статтею 25 Закону №1058 та передбачає, що при визначенні коефіцієнта страхового стажу застосовується величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках).

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону № 1058 (в редакції Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 №107-V1, яка діяла з 01.01.2008р.), передбачено, що за період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35 %.

11.10.2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VІІІ, яким до частини першої статті 25 Закону №1058 були внесені зміни та визначено, що за період участі в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Крім того, пункт 4 "Прикінцевих положень" Закону України № 1058-IV доповнено пунктами 4-3 та 4-4.

Так, в силу частини 4-3 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України №1058-ІV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

Відповідно до частини 4-4 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України №1058-ІV з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Матеріалами справи підтверджено, що пенсія позивачу призначена відповідно до Закону №1058-ІV до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 №2148-VІІ.

Відтак, пенсія підлягає перерахунку з 1 жовтня 2017 року з врахуванням частини 4-3 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-ІV із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Колегія суддів зазначає, що вказані норми не було визнано неконституційними в установленому законодавством порядку, а отже у відповідача були відсутні підстави для їх не застосування.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до наведених норм розмір перерахованої позивачу пенсії з 01.10.2017 визначено на підставі коефіцієнту страхового стажу позивача з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1%, а не з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35%, оскільки було внесено відповідні зміни до законодавства.

Необхідно зазначити, що при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій. З 01.10.2017 року перерахунок раніше призначених пенсій здійснено із використанням показника середньої заробітної плати на рівні 3764,40 грн.

Щодо посилання апелянта зворотню дію в часі пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV колегія суддів зазначає, що Конституційний Суд України в Рішенні №1-рп/99 від 09.02.1999 у справі №1-7/99 вказав, що дію в часі законів та інших нормативно-правових актів треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Проте, перерахунок пенсії позивача із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% здійснено з 01.10.2017, тобто з дати набрання чинності пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058, що виключає зворотну дію закону в часі.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014. В зазначеному рішенні Суд вказав, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення від 12.10.2004 року у справі «Кйартан Асмудсон проти Ісландії»

Згідно статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26.12.2011 року N 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Також, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 25.01.2012 №3-рп/2012, зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Таким чином, законодавець має право в залежності від фінансової ситуації в державі зменшувати обсяг встановлених прав, але до тієї межі, за якою ставиться під сумнів сутність права на соціальний захист.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини 1 статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.03.2018 по справі № 818/153/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, крім випадків, встановлених ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова Л.В. Курило
Повний текст постанови складено 03.09.2018.