Справа № 2040/5420/18
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2018-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

03 вересня 2018 р. справа № 2040/5420/18

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) до Виконуючого обов'язки начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Ніколаєва Олексія Миколайовича (61033, м. Харків, вул. Шевченко, 315 А) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до в.о. начальника УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Ніколаєва Олексія Миколайовича, в якому просить суд:

- визнати незаконною бездіяльність В.о. начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Ніколаєва О.М. щодо надання неповної та необґрунтованої відповіді ОСОБА_1 на скаргу на незаконні дії працівника патрульної поліції від 26.12.2017 р.;

- зобов'язати В.о. начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Ніколаєва О.М. надати повну та обґрунтовану відповідь ОСОБА_1 на скаргу на незаконні дії працівника патрульної поліції від 26.12.2017 р.;

- зобов'язати В.о. начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Ніколаєва О.М. провести службове розслідування стосовно відповідності займаній посаді та професійної придатності інспектора роти №5 батальйону №3 лейтенанта поліції ОСОБА_3

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.07.2018 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.263 КАС України, якою унормовано що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ч.2 ст.263 КАС України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положенням ч.3 ст.263 КАС України, у справах, визначених частиною першою цієї статті, заяви по суті справи є позов та відзив.

21.08.2018 року позивачем через канцелярію суду надано Заяву про уточнення позовних вимог по справі 2040/5420/18.

Відповідно до ст.47 КАС України позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п'ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п'ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи, що позивачем Заява про уточнення позовних вимог подана після п'ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі, суд відмовляє у задоволенні Заяви.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він 26.12.2017 року звернувся до Начальника Управління патрульної поліції в м. Харкові Департаменту патрульної поліції Ніколаєва О.М. зі скаргою на незаконні дії працівника патрульної поліції інспектора роти №5 з батальйону №3 УПП у м. Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_3 Листом від 01 лютого 2018 року за №Г-2332/41/01-2018 позивач отримав відповідь на вищезазначену скаргу, яка, на думку позивача, є неповною та необґрунтованою. Також, позивач зазначає, що відмова у прийнятті рішення про призначення службового розслідування та притягнення працівника патрульної поліції до адміністративної та дисциплінарної відповідальності є необґрунтованою та безпідставною.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що позивачу на його скаргу було надано вичерпну та обґрунтовану відповідь у відповідності до вимог чинного законодавства. Стосовно проведення службового розслідування представник відповідача зазначає, що дане питання регулюється Інструкцією про проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України 01.02.2018 року за №230. В ході розгляду скарги позивача відповідачем не було встановлено будь-яких фактичних даних, які б свідчили про наявність підстав для проведення службового розслідування. Крім того, відповідачем у вказаній справі позивач зазначає в.о. начальника Управління патрульної поліції в Харківській області, тоді як відповідь на його звернення була надана начальником Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції. Виходячи з цього, відповідач заперечує проти позову і вважає позовні вимоги незаконними та безпідставними, та просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 16.02.2017 року інспектором роти №5 батальйону №3 Управління патрульної поліції у місті Харкові лейтенантом поліції ОСОБА_3 було винесено постанову серії АР №909572 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 07.04.2017 року по справі №640/4303/17 постанову про адміністративне правопорушення серії АР №909572 від 16.02.2017 року складену відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП про застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. було скасовано.

26 грудня 2017 року позивач звернувся до Начальника Управління патрульної поліції в м. Харкові Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Ніколаєва О.М. з письмовою скаргою на незаконні дії працівника патрульної поліції інспектора роти № 5 батальйону № З УПГІ у м. Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_3

У своїй скарзі позивач просив:

- повідомити, чи проводилась за вказаним фактом службова перевірка, чи були притягнуті до відповідальності інспектор роти № 5 батальйону № 3 УПП у м. Харкові лейтенант поліції ОСОБА_3;

- в разі не проведення службової перевірки, провести службову перевірку, щодо дій інспектора роти № 5 батальйону № З УПП у м. Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_3, який виніс незаконну постанову про накладення адміністративного стягнення серія АР № 909572 від 16.02.2017 р.;

- притягнути до адміністративної та дисциплінарної відповідальності інспектора роти № 5 батальйону № З УПП у м. Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_3 за порушення ЗУ «Про Національну поліцію», Наказів МВС та Конституції України при виконані своїх службових обов'язків;

- відповідно до ч. 1 абз. 4 ст. 19 ЗУ «Про звернення громадян» подану мною скаргу розглянути за його участю або участю його представника;

- розглянути скаргу у термін, встановлений ст. 20 ЗУ «Про звернення громадян»;

- письмово проінформувати про прийняте рішення негайно після його прийняття, а у випадку продовження строку розгляду скарги - повідомити про це.

Листом від 01.02.2018 року №Г-2332/41/14/01-2018 Управлінням патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції було надано відповідь на скаргу позивача від 26.12.2017 року. Зазначеним листом за підписом начальника Ніколаєва О.М. було повідомлено, що вимоги зазначені у скарзі підлягають частковому задоволенню, а саме ті, що викладенні в п.п.1,2,4,5,6 є обґрунтованими і такими, які підлягають задоволенню, а прохання зазначене у п. 3 - безпідставним і таким, що не підлягає задоволенню.

Позивач вважає таку відповідь неповною та необґрунтованою, у зв'язку з чим і звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами права на звернення врегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року №393/96-ВР.

Статтею 1 Закону України "Про звернення громадян" визначено право громадян України звертатися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ст. З Закону України "Про звернення громадян", скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Згідно ст. 4 Закону України "Про звернення громадян", до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян).

Відповідно ст. 18 Закону України "Про звернення громадян", громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Також, ст. 19 Закону України "Про звернення громадян" встановлює обов'язок органу державної влади об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, а також на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу.

Судом встановлено, що відповідач, розглянувши скаргу позивача, надіслав лист №Г-2332/41/14/01-2018 від 01.02.2018 року, в якому зазначив, що пункти 1,2,4,5,6 є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а пункт 3 є безпідставним і задоволенню не підлягає, а також повідомив, що підстави для притягнення поліцейського до відповідальності відсутні. Відповідач не надав повного обґрунтування своїх висновків та не розглянув всі пункти, крім того, скарга розглядалася без участі позивача чи його представника. Виходячи з цього, не можна стверджувати, що скарга позивача була розглянута у повному обсязі та у відповідності до вимог законодавства.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання незаконною бездіяльності В.о. начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Ніколаєва О.М. щодо надання неповної та необґрунтованої відповіді ОСОБА_1 на скаргу на незаконні дії працівника патрульної поліції від 26.12.2017 р. та зобов'язання В.о. начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Ніколаєва О.М. повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 на незаконні дії працівника патрульної поліції від 26.12.2017 р.

Відносно позовної вимоги щодо зобов'язання В.о. начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Ніколаєва О.М. провести службове розслідування стосовно відповідності займаній посаді та професійної придатності інспектора роти №5 батальйону №3 лейтенанта поліції ОСОБА_3, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.1. Інструкції про проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України 12.03.2013 року за №230, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС (особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України) службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно п.п. 2.2.1 п. 2.2. Інструкції, службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі: невиконання або неналежного виконання особами РНС під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю.

Пунктом 2.5 Інструкції передбачено, що підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Постановою Київського районного суду міста Харкова від 07.04.2017 року у справі №640/4303/17 визнано неправомірними дії інспектора при складанні постанови про адміністративне правопорушення, постанову про адміністративне правопорушення скасовано. Тобто, дії інспектора, а саме лейтенанта поліції ОСОБА_3, є такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства та призвели до порушення прав та законних інтересів позивача.

Зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб'єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб'єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб'єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Зазначення судом конкретних дій відповідача під час розгляду скарги, є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановленні судових рішень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову в цій частині та вважає, що права позивача будуть поновлені за наслідками повторного, повного та всебічного розгляду скарги ОСОБА_1 на незаконні дії працівника патрульної поліції від 26.12.2017 р.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Відносно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Позивач у своїй позовній заяві просив суд про відшкодування судових витрат у справі.

За визначенням ч.1 ст.132 КАСУ, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

В свою чергу, у відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КАСУ до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст.134 КАСУ).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАСУ).

Відповідно до ч.3 ст.134 КАСУ для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАСУ). При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат позивачем надані суду договір про надання правової допомоги, завдання, кошторис наданих послуг, акт виконаних робіт з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом позивача, квитанція про сплату.

Згідно вказаних договорів, гонорар адвоката позивача становить 5000,00 грн., при цьому відповідно до акту виконаних робіт №1 загальна сума витрат становить 3685,00 грн..

Таким чином, позивач поніс витрати на правничу допомогу, яка підтверджується актом виконаних робіт №1 у розмірі 3685,00 грн. та згідно наявних матеріалів справи документально доведено вказаний факт понесення витрат на професійну правову (правничу) допомогу.

Згідно з положеннями ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про відшкодування позивачу витрат зі сплати судового збору у сумі 704,80 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1875,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) до Виконуючого обов'язки начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Ніколаєва Олексія Миколайовича (61033, м. Харків, вул. Шевченко, 315 А) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність В.о. начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Ніколаєва О.М. щодо надання неповної та необґрунтованої відповіді ОСОБА_1 на скаргу на незаконні дії працівника патрульної поліції від 26.12.2017 р..

Зобовязати В.о. начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Ніколаєва О.М. повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 на незаконні дії працівника патрульної поліції від 26.12.2017 р..

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (61033, м. Харків, вул. Шевченко, 315 А) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (61033, м. Харків, вул. Шевченко, 315 А) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1842 (одна тисяча вісімсот сорок дві) грн 50 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 03.09.2018 року.

Суддя Біленський О.О.