Справа № 520/2428/18
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2018-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2018 р.м.ОдесаСправа № 520/2428/18

Категорія: 7.1 Головуючий в 1 інстанції: Коваленко О.Б.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Джабурія О.В.,
судді -Вербицької Н.В.
при секретарі -Величко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного інспектора з охорони природного навколишнього середовища Чорного моря Савчук Ганни Володимирівни на рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 червня 2018 року у справі за позовом Сорочана Миколи Володимировича до державного інспектора з охорони природного навколишнього середовища Чорного моря Савчук Ганни Володимирівни, за участю третьої особи: Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2018 року ОСОБА_6 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до державного інспектора з охорони природного навколишнього середовища Чорного моря Савчук Г.В. (надалі - відповідач), за участю третьої особи: Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря (надалі - Інспекція) про скасування постанови №100038 від 21 лютого 2018 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 гривень за правопорушення, передбачене ч.2 ст.59-1 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що по-перше, відповідачем порушено процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а по-друге - в діях позивача відсутній склад адміністративного проступку, передбачений ч.2 ст.59-1 КУпАП. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08.06.2018 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти по справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач обіймає посаду провідного інженера ТОВ «Бруклін-Київ», яке є портовим оператором та здійснює навантажувально-розвантажувальні роботи в Одеському морському порту та є відповідальною особою з організації практичної роботи щодо забезпечення норм екологічної безпеки дотримання природоохоронного законодавства ТОВ «Бруклін-Київ».

20.02.2018 року ТОВ «Бруклін-Київ» здійснювало завантаження зерновими вантажами судна «INGRID OLDENDORFF» на причалі №42 Одеської філії ДП «АМПУ».

Цього ж дня ТОВ «Бруклін-Київ» отримало лист №530/08 від Державної Екологічної інспекції Північно-Західного Регіону Чорного моря, в якому зазначалось, що інспектором Державної Екологічної інспекції Північно-Західного Регіону Чорного моря під час обстеження підконтрольної території було встановлено, що ТОВ «Бруклін-Київ» допущено порушення під час завантаження судна зерновими вантажами в тилу причалу №42, яке полягає у тому, що завантаження судна здійснювалося без узгодження технології перевантаження вантажу з морською екологічною інспекцією.

21.02.2018 року інспекцією відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення №100038 та постанову про накладення адміністративного стягнення №100038 за вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.2 ст.59-1 Кодекс України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення вигляді штрафу у розмірі 680,00 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача відсутній склад адміністративного проступку, передбачений ч.2 ст.59-1 КУпАП, оскільки 20.02.2018 року ТОВ «Бруклін-Київ» мало в наявності відповідний дозвіл від органів державного контролю в галузі охорони навколишнього природного середовища, яким є дозвіл на викид забруднюючих речових в атмосферне повітря №-353. Також суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем був порушений порядок притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Апелянт заперечує проти таких висновків суду першої інстанції, наполягаючи на тому, що у ТОВ «Бруклін-Київ» під час завантаження судна зерновими вантажами на причалі №42 був відсутній дозвільний документ від органів державного контролю в галузі охорони навколишнього природного середовища, яким відповідач вважає погоджену з моською екологічною інспекцією робочу технологічну карту (РТК). Також апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення ним порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та відхиляє доводи апелянта на підставі наступного.

Стосовно дотримання процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, колегія суддів зазначає наступне.

Спірна постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення від 21.02.2018 року.

Оцінюючи правомірність винесення у такий спосіб спірної постанови, колегія суддів виходить з того, що за загальним правилом відповідно до ст.254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини третьої цієї статті протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Згідно ч.1 цієї статті протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238), частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3 цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення (ч.2 ст.258 КУпАП).

Перелік адміністративних правопорушень, визначених частиною першою статті 258, за які адміністративне стягнення накладається та стягується на місці вчинення правопорушення є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Частина 1 ст.258 КУпАП не містить посилання на ст.591 КУпАП. Відповідно на ці правовідносини не поширюється положення частини третьої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 591 КУпАП, обов'язково складається протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Словосполучення "на місці вчинення правопорушення", яке містяться у статті 258 Кодексу та словосполучення "за місцем вчинення правопорушення", вжитого у статті 276 Кодексу мають різний правовий зміст.

Зазначене питання аналізував Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 26.05.2015 року №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У п.2.4 мотивувальної частини цього Рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні ч.1 ст.276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Як вже зазначено вище, випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, а в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

Таким чином, на справи про адміністративні правопорушення за ст.591 КУпАП не поширюються передбачені ст.258 КУпАП випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення на місці вчинення правопорушення.

Тому, винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.591 КУпАП, одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у ст.268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів проходить до висновку, що винесення відповідачем постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності №100038 від 21.02.2018 року одразу після складення ним відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення від 21.02.2018 року є неправомірним та має наслідком суттєве порушення прав позивача, закріплених у ст.268 КУпАП.

Такі порушення на думку колегії суддів не можуть вважатися суто формальними, а є достатніми для судового захисту прав позивача шляхом скасування спірної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності №100038 від 21.02.2018 року.

Оцінюючи доводи апелянта про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.591 КУпАП, колегія суддів виходить з наступного.

Цією нормою передбачено, що проведення навантажувальних та розвантажувальних робіт, що можуть призвести до забруднення територіальних і внутрішніх морських вод, без дозволу органів державного контролю в галузі охорони навколишнього природного середовища, якщо одержання такого дозволу передбачено законодавством України, тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції, що відповідальність за ч.2 ст.591 КУпАП може наступати лише у разі відсутності дозвільного документа, передбаченого Законом України «Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності».

Так, статтею 1 Закону України «Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» встановлено наступне:

- забороняється вимагати від суб'єктів господарювання отримання документів дозвільного характеру, які не внесені до Переліку, затвердженого цим Законом;

- видача документів дозвільного характеру у сферах державного експортного контролю, державного регулювання ринків фінансових послуг, охорони державної таємниці (провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею), захисту економічної конкуренції та використання ядерної енергії здійснюється згідно із законами, що регулюють відносини у цих сферах;

- встановлення інших видів документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності може здійснюватися шляхом внесення відповідних змін до цього Закону.

- зміни до Переліку вносяться одночасно (разом) з внесенням змін до законів України, що регулюють відносини у цій сфері.

- необхідність одержання документів дозвільного характеру, встановлена законами, виникає виключно після внесення таких документів до Переліку, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Таким чином, перелік усіх документів дозвільного характеру, у тому числі і в сфері охорони навколишнього природного середовища, визначається Законом України «Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності». Виключенням є лише дозвільні документи у сферах державного експортного контролю, державного регулювання ринків фінансових послуг, охорони державної таємниці (провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею), захисту економічної конкуренції та використання ядерної енергії, перелік яких визначається згідно із законами, що регулюють відносини у цих сферах.

Оскільки позивач має діючий дозвіл на викиди забруднюючих речових в атмосферне повітря №-353 від 08.07.2016 року із додатками, виданий Департаментом екології та природних ресурсів Одеської обласної державної адміністрації (т.1 а.с.26-34), який передбачений пунктом 30 Переліку документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності, який затверджений Законом України «Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності», то висновок суду першої інстанції про відсутність в діях позивача складу адміністративного порушення за ч.2 ст.591 КУпАП є правильним.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на відсутність у ТОВ «Бруклін-Київ» погодженої з морською екологічною інспекцією робочої технологічної карти (РТК) для здійснення навантажувально-розвантажувальних робіт на причалі №42 Одеської філії ДП «АМПУ», оскільки, по-перше - РТК не передбачена Законом України «Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності», а по-друге - позивач надав суду РТК 8.26 «Перевантаження зернових масляничних вантажів з використанням спеціалізованих контейнерів», яке має відповідні погодження, як з боку ТОВ «Бруклін-Київ», так і з боку контролюючих органів, у тому числі і з Державно. Екологічною інспекцією Південно-західного регіону Чорного моря (т.1 а.с.18-24), на цю РТК 8.26 є посилання в п.2.1.4.2 Додатку до Дозволу на викиди забруднюючих речових в атмосферне повітря №-353 від 08.07.2016 року.

Посилання апелянта на те, що вищевказана РТК 8.26 є підробленою, колегія суддів відхиляє як такі, що не мають на даний час належного документального підтвердження.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу державного інспектора з охорони природного навколишнього середовища Чорного моря Савчук Ганни Володимирівни - залишити без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 8 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено та підписано 07 вересня 2018 року.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Вербицька Н. В. Джабурія О.В.