Справа № 806/1902/18
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2018-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року м.Житомир справа № 806/1902/18

категорія 8.3.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Токаревої М.С.,

секретар судового засідання Мельниченко О.В.,

за участю: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мирославель-Агро" до Головного управління ДФС у Житомирській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 22.12.2017 №,

встановив:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Мирославель-Агро" звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Житомирській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 22.12.2017 №. В обґрунтування позову позивач зазначив, що Головним управлінням ДФС у Житомирській області було проведено документальну планову виїзну перевірку СТОВ "Мирославель-Агро" з питань податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 та з питань дотримання вимог законодавства по єдиному соціальному внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 за результатами якої було складно акт від 11.12.2017 №860/06-30-14-13/37042376. На підставі вказаного акту було винесено податкове повідомлення-рішення від 22.12.2017 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 203080 грн. Позивач вважає, що у відповідача були відсутні підстави для винесення вказаного податкового повідомлення-рішення, а тому просить визнати його протиправним та скасувати.

Ухвалою суду від 27 червня 2018 року справу було зупинено та поновлено провадження ухвалою суду від 15 серпня 2018 року.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні позов не визнали та заперечували щодо його задоволення з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку.

У ході судового розгляду було встановлено, що Головним управлінням ДФС у Житомирській області було проведено документальну планову виїзну перевірку СТОВ "Мирославель-Агро" з питань податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 та з питань дотримання вимог законодавства по єдиному соціальному внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2016. За результатами проведеної перевірки було складно акт від 11.12.2017 №860/06-30-14-13/37042376.

У акті перевірки відповідачем вказано, що ТОВ "Мирославль-Агро" допущено порушення п.п.209.15.1 ст.209 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 203 080,00 грн., в тому числі: по підлягає сплаті до державного бюджету - 196 169,00 грн. занижено на загальну суму 243 998,00 грн. в наступних періодах:

- січень 2016 року - на суму 1 728,00 грн.;

- лютий 2016 року - на суму 14 394,00 грн.;

- липень 2016 року - на суму 160 634,00 грн.;

- жовтень 2016 року - на суму 61 655,00 грн.;

- листопад 2016 року - на суму 702,00 грн.;

- грудень 2016 року - на суму 4 885,00 грн.;

завищено на загальну суму 47 829,00 грн. в наступних періодах:

- березень 2016 року - на суму 3 885,00 грн.;

- червень 2016 року - на суму 3 447,00 грн.;

- серпень 2016 року - на суму 20 969,00 грн.;

- вересень 2016 року - на суму 19 528,00 грн.;

та на спеціальний рахунок товариства на суму 6 91 1,00 грн. за січень 2016 року.

Така позиція Головного управління ДФС ґрунтується на тому що у ході перевірки встановлено не вірний розподіл товариством сум податкового кредиту, чим порушено п.п. 209.15.1 Податкового кодексу України. Дане порушення встановлено шляхом співставлення розподілених сум податкового кредиту, задекларованих у Додатку № 10 до податкової Декларації з ПДВ "Розрахунок сум податку на додану вартість по операціях з сільськогосподарськими товарами/послугами, що підлягають сплаті до державного бюджету та перерахуванню на спеціальний рахунок з фактичним напрямом використання товарів/послуг в операціях, повязаних з рослинництвом та тваринництвом.

На підставі вказаного акту було винесено податкове повідомлення-рішення від 22.12.2017 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 203080 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до норм п.209.1 ст.209 Податкового Кодексу України Резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

Пунктом 209.6 ст.209 Податкового кодексу України сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Ця норма діє з урахуванням того, що:

а) для новоутвореного сільськогосподарського підприємства, зареєстрованого як суб'єкт господарювання, який провадить господарську діяльність менше ніж 12 календарних місяців, така питома вага сільськогосподарських товарів/послуг розраховується за наслідками кожного окремого звітного податкового періоду;

б) з метою розрахунку такої питомої ваги до складу основної діяльності сільськогосподарського підприємства не включаються оподатковувані операції з постачання основних фондів, що перебували у складі його основних фондів не менше ніж 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно, якщо такі операції не були постійними і не становили окремої підприємницької діяльності.

Згідно п.п.209.2.1 п. 209.2 ст.209 Податкового кодексу України сільськогосподарські підприємства для забезпечення перерахування, зазначеного у:

а) підпункті "а" пункту 209.2 цієї статті, зараховують кошти на власні рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкриті для перерахування коштів до державного бюджету та на спеціальні рахунки, відкриті в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів для здійснення операцій з сільськогосподарськими товарами/послугами (крім операцій із зерновими і технічними культурами та операцій з продукцією тваринництва);

б) підпункті "б" пункту 209.2 цієї статті, зараховують кошти на власні рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкриті для перерахування коштів до державного бюджету та на спеціальні рахунки, відкриті в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для здійснення операцій з постачання зернових і технічних культур;

в) підпункті "в" пункту 209.2 цієї статті, зараховують кошти на власні рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкриті для перерахування коштів до державного бюджету та на спеціальні рахунки, відкриті в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для здійснення операцій із продукцією тваринництва.

За п.209.14 ст.209 Податкового кодексу України сільськогосподарське підприємство - суб'єкт спеціального режиму оподаткування здійснює оподаткування операцій з продажу (постачання) сільськогосподарської продукції за ставкою, визначеною підпунктом "а" пункту 193.1 статті 193 цього Кодексу.

У разі експорту сільськогосподарської продукції застосовується ставка податку, визначена підпунктом "б" пункту 193.1 статті 193 цього Кодексу.

209.15. Для цілей цієї статті застосовуються такі терміни:

209.15.1. виробничі фактори, за рахунок яких сформовано податковий кредит:

а) товари/послуги, які придбаваються сільськогосподарським підприємством для їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції, а також основні фонди, які придбаваються (споруджуються) з метою їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції.

У разі якщо товари/послуги, основні фонди, виготовлені та/або придбані, використовуються сільськогосподарським підприємством частково для виробництва сільськогосподарських товарів/послуг, у тому числі зернових і технічних культур, та/або продукції тваринництва, а частково для інших товарів/послуг, сума сплаченого (нарахованого) податкового кредиту розподіляється виходячи з питомої ваги вартості таких сільськогосподарських товарів/послуг у загальній вартості всіх товарів/послуг, поставлених за 12 попередніх послідовних звітних (податкових) періодів.

У разі якщо товари/послуги, основні фонди, виготовлені та/або придбані, використовуються сільськогосподарським підприємством частково для виробництва зернових культур і технічних культур, та/або частково для виробництва продукції тваринництва, та/або частково для інших сільськогосподарських товарів/послуг, сума сплаченого (нарахованого) податкового кредиту розподіляється виходячи з питомої ваги вартості таких зернових і технічних культур, продукції тваринництва та інших сільськогосподарських товарів/послуг у загальній вартості усіх сільськогосподарських товарів/послуг, поставлених за 12 попередніх послідовних звітних (податкових) періодів.

Слід наголосити, що з 01.01.2016 з Податкового кодексу України було виключено абзац 3 п. 209.15.1, яким передбачалось, що у разі зміни напряму використання товарів/робіт, основних фондів платник податку проводить коригування податкового кредиту виходячи з вартості придбання товарів/послуг, балансової (залишкової) вартості основних фондів, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснено зміну напряму використання.

Також необхідно зазначити, що ДФС України листом від 14.03.2016 №8763/7/99-99-19-03-02-17" Про розподіл податкового кредиту сільськогосподарськими підприємствами" було надано детальне розяснення щодо порядку розподілу сільськогосподарськими підприємствами субєктами спеціального режиму оподаткування податкового кредиту при придбанні товарів/послуг для використання в операціях з постачання зернових і технічних культур, продукції тваринництва та іншої сільськогосподарської продукції.

Як вбачається з наданих документів, СТОВ Мирославель-Агро на підставі розрахованої питомої ваги кожного виду сільськогосподарських товарів/послуг у зальній вартості постачання усіх сільськогосподарських товарів/послуг за попередні послідовні 12 місяців здійснювало розподіл сум податкового кредиту відповідний податковий період на підставі податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних, отриманих від постачальників.

За результатами дослідження сум податкового кредиту, розрахованих СТОВ "Мирославель-Агро" до податкових декларацій з ПДВ за відповідний податковий період за кожною податковою накладною та розрахунками коригування на підставі даних додатку 9 до податкових декларацій з ПДВ за січень - грудень 2016 року ), та сум податкового кредиту, відображених у відповідних рядках таблиць 1, 2 та 3 додатка 10 (ДС10) до податкової декларації з ПДВ із позначкою "0121", виходячи з частки, розрахованої у додатку 9 (ДС9).

Значення рядків 10.1 декларацій дорівнює сумі значень рядків 5.1 таблиць 1-3 Додатку 10 (ДС10), значення рядків 10.2 декларацій дорівнюють сумі значень рядків 5.2 таблиць 1-3 Додатку 10 (ДС10) і відповідають даним додатку 5 до декларацій з ПДВ "Розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту у розрізі контрагентів", що в повній мірі відповідає вимогам Наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 "Про порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість".

Суми податку на додану вартість, відображені в рядках 5.1, 5.2 таблиць 1-3 Додатку 10 до декларацій з ПДВ відповідають сумі значень рядків 10.1 та 10.2 Декларацій з ПДВ з урахуванням значення рядка 12 "коригування податкового кредиту".

Таким чином, суд вважає, що розподіл податкового кредиту з податку на додану вартість та відповідно відображення в податковій звітності за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 при веденні господарської діяльності в межах спеціального режиму оподаткування позивачем здійснено у відповідності до норм чинного законодавства.

Позивачем, з метою підтвердження своєї позиції було проведено економічну експертизу.

За результатом якої було складено висновок експерта №01-18 від 10.04.2018 у якому вказано, що висновки акту перевірки Головного управління ДФС у Житомирській області № 860/06-54-30-14-13/37042376 від 11.12.2017 року Про результати документальної планової виїзної перевірки Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Мирославель-Агро податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, та з питань дотримання вимог законодавства по єдиному соціальному внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року в частині заниження та донарахування податку на додану вартість на суму 203 080,00 грн. за вказаний період нормативно та документально не підтверджуються.

Зазначена експертиза міститься в матеріалах справи та є належним та допустимим доказом.

З огляду на викладене, суд вважає, що висновки контролюючого органу викладені у акті на підставі якого винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами та ґрунтуються лише на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищезазначені висновки суду відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність своїх рішень, що є підставою для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З доданого до позовної заяви документу про сплату судового збору вбачається, що понесені судові витрати в сумі 3046,20 грн., які з огляду на задоволення позову слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позовні вимоги сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мирославель-Агро" (, вул. Центральна, 1, с. Мирославль, Баранівський район, Житомирська область, 12735) задовольнити.

Визнати протиправним податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області (, вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003) від 22.12.2017 № та скасувати його.

Стягнути з Головного управління ДФС у Житомирській області (, вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003) за рахунок бюджетних асигнувань на користь сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мирославель-Агро" (, вул. Центральна, 1, с. Мирославль, Баранівський район, Житомирська область, 12735) понесені судові витрати в сумі 3046,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.С. Токарева

Повне судове рішення складене 06 вересня 2018 року