Справа № 804/203/956/18(200СП/804/2805/18)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2018-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
03 вересня 2018 рокусправа № 804/203/956/18(200СП/804/2805/18)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Білак С.В. Чумака С.Ю. ,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.05.2018 р. (суддя Єфанова О.В.) в справі № 804/203/956/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі (далі УПФУ) про визнання протиправними дій з відмови у перерахунку пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язання здійснити з 01.10.2017 р. відповідно до статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» перерахунок пенсії по інвалідності, обчисленої у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, та виплатити різницю між належної до виплати та фактично виплаченою пенсію за період з 01.10.2017 р. по час здійснення перерахунку.

Заявою від 27.03.2018 р. позивачем доповнено позовні вимоги, відповідно до якої позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення № Ф 627 від 14.12.2017 р. про відмову у перерахунку пенсії; зобов`язати провести з 01.10.2017 р. перерахунок і виплату пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2018 р. справа передана на розгляд Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Судом першої інстанції в судовому рішенні здійснена заміна первісного відповідача Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду в м. Дніпрі правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.05.2018 р. позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення № Ф 627 від 14.12.2017 р. Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про перерахунок пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідно до статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснити з 01.12.2017 р. перерахунок ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Вказує, що на час участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, яка призвела до інвалідності, позивач не проходив дійсну строкову військову службу, відповідно відсутні підстави для застосування до позивача ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у її задоволенні, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 1982 року по 1986 рік був кадровим військовим офіцером, який проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 по охороні атомних електростанцій України з 1982 року по 1986 рік, що підтверджується записом у трудовій книжці позивача. Військова частина дислокувалась в м. Припять.

З 26 квітня по 03 травня 1986 року позивач безпосередньо приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

03 травня 1986 року позивач госпіталізований у Республіканський шпиталь МВС України м. Київ з діагнозом «Променева реакція на перебування в зоні підвищеної активності», отримавши дозу опромінення 56 рентген.

02 березня 1998 року позивачу видано посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серія НОМЕР_2 .

У 1999 році на підставі довідки медико-соціальної (експертної) комісії серії МСЕ-ДНА-01 №105654 від 19.07.1999 р. позивачу присвоєно другу групи інвалідності, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 .

З 01.04.2011р. позивач через Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі отримував пенсію по інвалідності відповідно до ст. ст. 54 та 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

30 листопада 2017 року позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача, в якій просив нарахувати пенсію згідно з ст. ст. 51, 54, 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011р., на що отримав лист від 14.12.2017р. №Ф 627, яким відмовлено у нарахуванні пенсії.

Приймаючи до уваги висновки Верховного Суду України за подібних за своєю суттю правовідносин, викладені в постанові від 01.03.2016 у справі №21-1887а15, згідно з якими громадяни з числа військовозобов`язаних в період проходження військових зборів вважаються такими, що проходять військову службу та користуються гарантіями держави на рівні з іншими військовослужбовцями, суд першої інстанції вважав, що військовослужбовці та призвані на військові збори військовозобов`язані мають користуватись всією повнотою соціально-економічних, політичних та особистих прав і свобод громадян в рівній мірі, в зв`язку з чим дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до ст. 59 Зaкoну Укрaїни «Прo стaтус і сoціaльний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи».

Разом з тим, у зв`язку з тим, що за нарахуванням та виплатою пенсії позивач звернувся з заявою від 30.11.2017 р., суд першої інстанції вважав, що позивач має право на перерахунок та виплату пенсії з 01.12.2017 р.

Суд вважає такий висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, є інвалідом 2 групи за захворюванням, пов`язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З 01.04.2011 р. позивач отримує пенсію по інвалідності відповідно до ст. ст. 54 та 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач з 25.05.1870 р. по 21.12.1992 р. перебував на дійсній військовій службі у Збройних Силах, проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 по охороні атомних електростанцій України з 1982 року по 1986 рік, що підтверджується записом у трудовій книжці позивача. Військова частина дислокувалась в м. Припять. З 26 квітня по 03 травня 1986 року позивач безпосередньо приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

30.11.2017 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування пенсії згідно зі ст. ст. 51, 54, 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 р.

Рішенням від 14.12.2017 р. № Ф 627 позивачу відмовлено у здійснення нарахування пенсії на підставі ч. 3 ст. 59 цього Закону через те, що під участі у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС позивач був кадровим офіцером та не проходив дійсну строкову військову службу.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Стаття 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» стосується виключно військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Визначені у цій статті умови та підстави призначення пенсії по інвалідності відповідній категорії осіб у Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 01 липня 1992 року № 2532-12 у редакціях: законів України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 05 жовтня 2006 року № 231-V (діяла до 01 жовтня 2017 року) та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII (діє з 01 жовтня 2017 року) не змінювалися.

Частиною третьою статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 05 жовтня 2006 року № 231-V було визначено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

Отже, частиною третьою статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції, чинній до 01 жовтня 2017 року, було визначено одну категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.

Водночас, частиною третьою статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції, чинній з 01 жовтня 2017 року, передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року.

Таким чином, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» розширено перелік категорій осіб, на яких вказана норма розповсюджується, а саме: осіб, які брали участь у інших ядерних аваріях та випробуваннях, а також осіб, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Враховуючи вищезазначене, частина третя статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що її дія (право на обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою) поширюється на осіб, які відповідають наступним критеріям:

1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, або

2) особа брала участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань, або

3) особа брала участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Таке право виникає у зазначених осіб лише за наявності у сукупності трьох умов (розширене тлумачення зазначеної статті без внесення змін до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не допускається):

1) особа має статус особи з інвалідністю;

2) особа отримала статус особи з інвалідність виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях;

3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.

Таким чином, оскільки позивач в період участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС був кадровим офіцером, внаслідок чого отримав статус особи з інвалідністю, а не проходив дійсну строкову військову службу, на позивача не розповсюджується дія ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вказані обставини не враховано судом першої інстанції, що призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи; не доведеними є обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи; судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України в редакції, яка діє з 15.12.2017 р. та підлягає застосуванню судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.05.2018 р. в справі № 804/203/956/18 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.05.2018 р. в справі № 804/203/956/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії скасувати.

Ухвалити в справі № 804/203/956/18 нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 03.09.2018 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 03.09.2018 р.

Суддя-доповідач: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: С.Ю. Чумак