Справа № 805/3271/18-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2018-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2018 р. Справа№805/3271/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., за участі секретаря судового засідання (помічника судді) Пидоненка Д.А., розглянувши в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ»

до Головного управління ДФС у Донецькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 05 березня 2018 року та № від 06 березня 2018 року

Товариство з обмеженою відповідальністю «СРЗ» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 05 березня 2018 року та № від 06 березня 2018 року.

Заявлені вимоги позивач обґрунтував безпідставністю висновків фіскального органу, викладених в акті документальної планової перевірки № 131/05-99-14-15/32183383 від 15 лютого 2018 року, яким встановлено порушення статей 288, 289 Податкового кодексу України в частині заниження орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності в сумі 7019161,51 гривень за 2014-2015 роки та в сумі 252495,97 гривень за 2014-2015 роки.

На підставі акту документальної планової перевірки від 15 лютого 2018 року були прийняті спірні податкові повідомлення-рішення № від 05 березня 2018 року про збільшення суми грошового зобов'язання з орендної плати в розмірі 315619,96 гривень, з яких 252495,97 гривень - грошові зобов'язання з орендної плати, 63123,99 гривень - штрафні санкції та № від 06 березня 2018 року про збільшення суми грошового зобов'язання з орендної плати в розмірі 8773951,96 гривень, з яких 7019161,51 гривень - грошові зобов'язання з орендної плати, 1754790,38 гривень - штрафні санкції.

Вказані податкові повідомлення-рішення оскаржені в адміністративному порядку, однак, рішенням ДФС України від 16.04.2018 року залишені без змін.

Позивач зазначає, що з початку проведення антитерористичної операції був зареєстрований та здійснював господарську діяльність в місті Маріуполі Донецької області, де проводилася антитерористична операція, тому пільги, встановлені статтею 6 Закону України №1669-VII від 02.09.2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» поширюються на нього як платника орендної плати за землю, а отже, він є звільненим за невиконання податкових зобов'язань з зазначеного податку в 2015 та в 2016 році.

Не зважаючи на те, що Законом № 1669 не визначено порядок застосування, вказаних у статті 6 тимчасових пільг щодо звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, позивач вважає, що в даному випадку ст. 6 Закону № 1669 підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Виходячи з наведеного, ТОВ «СРЗ» вважає, що податкові повідомлення-рішення № від 05 березня 2018 року та № від 06 березня 2018 року є протиправними та просить їх скасувати.

Ухвалою суду від 14 травня 2018 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 30 травня 2018 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22 червня 2018 року.

Ухвалою суду від 22 червня 2018 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в справі № 805/4784/17-а.

Ухвалою суду від 31 липня 2018 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 30 серпня 2018 року.

Ухвалою суду від 30 серпня 2018 року підготовче провадження у справі закрито.

Представник позивача Мельников Д.В. до суду з'явився.

Представник відповідача Ярова С.Е. до суду з'явилася. 19 червня 2018 року представником відповідача надано письмові заперечення (а.с. 117-120). В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що документальною плановою перевіркою встановлено, що позивачем порушено норми статей 288, 289 Податкового кодексу України в частині заниження податкових зобов'язань по орендній платі з юридичних осіб за земельні ділянки державної і комунальної власності за 2014, 2015 роки, в результаті чого було прийнято спірні податкові повідомлення-рішення.

Щодо застосування дії Закону України № 1669 зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків регулюються Податковим кодексом України, а не законом 1669, тому застосовуються правила саме Податкового кодексу України. Зауважує, що місто Маріуполь, селище Білосарайська Коса з 9 червня 2016 року виключено з переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

З зазначених причин відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СРЗ» є юридичною особою, яке зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з кодом 32183383 з 26 листопада 2002 року, що доведено безкоштовним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 87-89).

ТОВ «СРЗ» перебуває на обліку як платник податків у Маріупольській ОДПІ Головного управління ДФС у Донецькій області з 16 грудня 2002 року, про що зазначено у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 89).

Фахівцями Головного управління ДФС у Донецькій області проведено документальну планову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ» з питань податкового законодавства за період з 01.01.2014 року по 30.09.2017 року, про що складено акт від 15 лютого 2018 року № 131/05-99-14-15/32188383 (а. с. 9-64).

Згідно висновків акту перевірки встановлено порушення позивачем норми статей 288, 289 розділу ХІІІ Податкового кодексу України в частині заниження податкових зобов'язань по орендній платі з юридичних осіб за земельні ділянки державної і комунальної власності в сумі 7019161,51 гривень, в тому числі: за 2014 рік на суму 1826494,57 гривень, за 2015 рік на суму 3195591,16 гривень та за 2016 рік на суму 1997075,78 гривень, що підлягає сплаті до Маріупольської міської ради (а.с. 63).

Крім того, встановлено заниження податкових зобов'язань по орендній платі з юридичних осіб за земельні ділянки державної і комунальної власності в сумі 252495,97 гривень, в тому числі: за 2015 рік на суму 155387,18 гривень та за 2016 рік на суму 97108,79 гривень, що підлягає сплаті до Мелекінської сільської ради.

На підставі вказаного акту планової перевірки відповідачем було прийнято спірні податкові повідомлення-рiшення від 05 березня 2017 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з орендної плати в розмірі 315619,96 гривень, з яких 252495,97 гривень - грошові зобов'язання з орендної плати, 63123,99 гривень - штрафні санкції та від 06 березня 2018 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з орендної плати в розмірі 8773951,96 гривень, з яких 7019161,51 гривень - грошові зобов'язання з орендної плати, 1754790,38 гривень - штрафні санкції (а.с. 7-8).

Згідно розрахунків до податкових повідомлень-рішень всі штрафи застосовано по деклараціям з плати за землю за 2014, 2015 роки та включно по червень 2016 року.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, статті 94 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно до приписів підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За вимогами підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства (пункт 288.1 статті 288 ПК України).

Пунктом 286.2 статті 286 ПК України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця, як визначено в пункті 287.3 статті 287 Податкового кодексу України.

Згідно до пункту 286.1 статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України встановлено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом.

Базою оподаткування земельним податком, зокрема, є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом (підпункт 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 ПК України).

Таким чином, ПК України зобов'язує надавати платників земельного податку звітність та своєчасно сплачувати вказаний податок.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачем самостійно задекларовано до сплати по десяти земельним ділянкам, розташованим на території Маріупольської міської ради у 2014 році - 2558513,82 гривень по звітній декларації та 732019,25 гривень по уточнюючій декларації, у 2015 році - 3195591,19 гривень по звітній декларації, у 2016 році - 4579282,10 гривень та 2582206,32 гривень по двох звітних деклараціях, у 2017 році - 4893413,72 гривень по звітній декларації (відхилень не встановлено), а також по земельній ділянці, розташованій на території Мелекінської сільської ради у 2014 році - 124411,38 гривень по звітній декларації (відхилень не встановлено), у 2015 році - 155387,18 гривень по звітній декларації та у 2016 році - 222669,83 гривень по звітній декларації , 125561,04 гривень по уточнюючій декларації, у 2017 році - 47215,34 гривень по звітній декларації (відхилень не встановлено), про що зазначено в акті перевірки (пункт 3.1.6.3) та підтверджено відповідними деклараціями за вказані роки та уточненнями до них (а.с. 135-190, 201-239). Всі декларації було прийнято фіскальним органом, про що свідчать відповідні квитанції.

Стосовно застосування пільги щодо звільнення від плати за земельні ділянки господарюючих суб'єктів, встановленої статтею 6 Закону України № 1669-VII від 02.09.2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд зазначає наступне.

Законом України №1669-VII від 02.09.2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набрав чинності 15.10.2014 року передбачено певні заходи щодо забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014р. №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м. Маріуполь та с. Мелекіне Мангушського району Донецької області.

Дію вказаного розпорядження зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014р.

Вказані розпорядження втратили чинність згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Вказаним розпорядженням до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м. Маріуполь та с. Мелекіне Мангушського району Донецької області, де знаходилися орендовані позивачем земельні ділянки та де зареєстрований позивач.

Тобто, у період невиконання обов'язків платника земельного податку (2014-червень 2016 року) позивач знаходився на території населеного пункту, визначеного переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція.

Статтею 10 Закону України № 1669-VII встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Позивачем не надано у якості доказів настання форс-мажорних обставин сертифікату Торгово-промислової палати України. Однак у якості доказу надано лист Донецької ТПП від 09 лютого 2018 року № 765/12.1-21-03 про те, що стаття 6 та 7 Закону № 1669 не містять умов наявності форс-мажорних обставин або обставин непереборної сили у якості підстав для такого звільнення (а.с. 84-86). З зазначених підстав суб'єкти господарювання, що здійснюють свою діяльність на території м. Маріуполь з 15.04.2014 року по 08.06.2016 року (дата набрання чинності Закону України № 1365 від 17.05.2016р.) звільняються від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Щодо застосування пільги, встановленої статтею 6 Закону України № 1669-VII від 02.09.2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд зазначає, що пільга щодо звільнення від сплати орендної плати за користування земельними ділянками, зокрема, у місті Маріуполі існувала до 08 червня 2016 року, тобто, до внесення відповідних змін у статтю 6 зазначеного Закону.

У 2015 році така пільга існувала, однак за відсутності механізмів її застосування у Законі України № 1669-VII, позивач самостійно задекларувавши до сплати суми земельного податку, для застосування даної пільги повинен був виконати приписи Податкового кодексу України та подати уточнені декларації, зменшивши раніш подані показники до нуля.

Судом встановлено, що позивачем до дати проведення перевірки зменшено до нуля зобов'язання з орендної плати за 2014-2016 роки, а саме:

уточненою декларацією № від 27.03.2017 року зменшені зобов'язання з 14.04.2014 року по 31.12.2014 року на суму 1826494,57 гривень за землю у м. Маріуполі;

уточненою декларацією № від 11.10.2016 року зменшені зобов'язання з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року на суму 3195591,16 гривень за землю у м. Маріуполі;

уточненою декларацією № від 29.11.2016 року зменшені зобов'язання з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року на суму 155387,18 гривень за землю у с. Мелекіне;

уточненою декларацією № від 12.10.2016 року зменшені зобов'язання з 01.01.2016 року по 07.06.2016 року на суму 1997075,78 гривень за землю у м. Маріуполі;

уточненою декларацією № від 12.10.2016 року зменшені зобов'язання з 01.01.2016 року по 07.06.2016 року на суму 97108,79 гривень за землю у с. Мелекіне.

Таким чином, у позивача відсутні податкові зобов'язання з орендної плати за землю державної або комунальної власності за період з 14.04.2014 року по 07.06.2016 року.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного суду від 05.06.2018 року у справі № 805/4569/16-а. Зокрема, суд зазначив, відтак, суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що платники земельного податку, які здійснювали діяльність на території проведення антитерористичної операції звільняються від своїх обов'язків, зокрема, щодо сплати орендної плати за землю державної або комунальної власності з 14 квітня 2014 року до 08 червня 2016 року.

Крім того, суд зауважує, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року у справі № 805/4784/17-а був визнаний протиправний та скасований наказ відповідача № 1601 від 14.12.2017 року про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «СРЗ», на підставі якої були прийняті акт від 15.02.2018 року та оскаржувані в даній справі податкові повідомлення-рішення (а.с. 192-195). Вказане судове рішення набрало законної сили 25.06.2018 року згідно ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження (а.с. 240-241).

При цьому, скасування наказу на проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої перевірки.

Дана правова позиція цілком узгоджується з висновками Верховного суду України, викладених в постановах від 27.01.2015 року у справі № 21-425а14, від 16.02.2016 року у справі № 21-4846а15 (справа № 826/2043/15), в яких зазначено, що невиконання вимог Податкового кодексу України при проведенні перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

За таких обставин, вимоги позивача про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 05 березня 2018 року та № від 06 березня 2018 року підлягають задоволенню.

За вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

На підставі положень Податкового кодексу України та на підставі ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ» (87510, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Адмірала Луніна, буд. 2, ) до Головного управління ДФС у Донецькій області (87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, буд. 114, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 05 березня 2018 року та № від 06 березня 2018 року - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області № від 05 березня 2018 року та № від 06 березня 2018 року.

Стягнути з Головного управління ДФС у Донецькій області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ» судові витрати з судового збору у розмірі 136343 (сто тридцять шість тисяч триста сорок три) гривні 58 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 03 вересня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Голубова Л.Б.