Справа № 820/2992/18
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2018-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції : Єгупенко В.В.

30 серпня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/2992/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Перцової Т.С.

суддів: Жигилія С.П. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

представників сторін : позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (м. Харків) від 31.05.2018 (15:30 год., повний текст складено 31.05.18) по справі № 820/2992/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю Горизонт (далі по тексту ТОВ «Горизонт», позивач) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (далі по тексту ГУ ДФС у Харківській області, відповідач), в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 12.04.2018 :

№3 форми Р, яким збільшено суму грошового зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю Горизонт (податковий номер 31233910) з податку на прибуток приватних підприємств за кодом платежу 11021000 на загальну суму 1012918 грн. 25 коп., з яких 849832,00 грн. за податковими зобовязаннями та 163086,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

№3 форми Р, яким збільшено суму грошового зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю Горизонт (податковий номер 31233910) з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за кодом платежу 14060100 на загальну суму 1154068 грн. 75 коп., з яких 923255,00 грн. за податковими зобовязаннями та 230813,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

№3 форми ПН, яким попереджено Товариство з обмеженою відповідальністю Горизонт (податковий номер 31233910) про необхідність скласти та/або зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування у строк, визначений пунктом1201.2 статті Податкового кодексу України, та згідно зі статтею 1201 Податкового кодексу України та застосовано штраф у сумі 461627,50 грн. за платежем Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за кодом платежу 14060100;

№3 форми Н, яким застосовано штраф з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за кодом платежу 14060100 на загальну суму 5530,30 грн. (за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків на 15 і менше календарних днів застосовано штраф, що становить 377,34 грн.; за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків від 16 до 30 календарних днів застосовано штраф, що становить 5152,96 грн.).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 по справі № 820/2992/18 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Горизонт (м. Харків, вул. Котлова, 106) до Головного Управління ДФС у Харківській області (м. Харків, вул. Пушкінська, 46) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області форми Р №3 від 12.04.2018, яким збільшено суму грошового зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю Горизонт (податковий номер 31233910) з податку на прибуток приватних підприємств за кодом платежу 11021000 на загальну суму 1012918 грн. 25 коп., з яких 849832,00 грн. за податковими зобовязаннями та 163086,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області форми Р №3 від 12.04.2018, яким збільшено суму грошового зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю Горизонт (податковий номер 31233910) з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за кодом платежу 14060100 на загальну суму 1154068 грн. 75 коп., з яких 923255,00 грн. за податковими зобовязаннями та 230813,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області форми ПН №3 від 12.04.2018, яким попереджено Товариство з обмеженою відповідальністю Горизонт (податковий номер 31233910) про необхідність скласти та/або зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування у строк, визначений пунктом120-1.3 статті 120-1 Податкового кодексу України, та згідно зі статтею 120-1 Податкового кодексу України та застосовано штраф у сумі 461627,50 грн. за платежем Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за кодом платежу 14060100.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області форми Н №3 від 12.04.2018, яким застосовано штраф з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за кодом платежу 14060100 на загальну суму 5530,30 грн. (за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків на 15 і менше календарних днів застосовано штраф, що становить 377,34 грн.; за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків від 16 до 30 календарних днів застосовано штраф, що становить 5152,96 грн.).

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Горизонт (код ЄДРПОУ 3123390) сплачений судовий збір у розмірі 39512,18 грн. (тридцять девять тисяч пятсот дванадцять гривень 18 копійок).

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 по справі № 820/2992/18 виправлено допущену в рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 31 травня 2018 у справі № 820/2992/18 описку.

Абзац четвертий резолютивної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31 травня 2018 у справі № 820/2992/18 викладено в наступній редакції: Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області форми ПН №3 від 12.04.2018, яким попереджено Товариство з обмеженою відповідальністю Горизонт (податковий номер 31233910) про необхідність скласти та/або зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування у строк, визначений пунктом120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України, та згідно зі статтею 120-1 Податкового кодексу України та застосовано штраф у сумі 461627,50 грн. за платежем Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за кодом платежу 14060100.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 по справі № 820/2992/18 скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що ТОВ «Горизонт» надає в оренду власні обєкти нерухомого майна іншим субєктам господарювання. При цьому, орендарі отримують електричну енергію безпосередньо у ТОВ «Горизонт», однак, не здійснюють відшкодування (компенсацію) орендодавцю витрат по спожитій електроенергії. Договори між ТОВ «Горизонт» та орендарями про надання орендарем компенсації витрат по спожитій електроенергії відсутні, розрахунки використаної електроенергії орендарями не складались. Вартість спожитої електроенергії, яка не компенсована позивачеві, становить за 2015-2017 роки 4721285,00 грн. Враховуючи викладене, стверджує, що позивачем занижено фінансовий результат до оподаткування за 2015-2017 роки на 4721285,00 грн. за рахунок заниження доходу по рядку 01 декларації з податку на прибуток внаслідок нездійснення компенсації вартості спожитої електроенергії орендарями. Крім того, з посиланням на п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України стверджує, що вартість не компенсованої електроенергії ТОВ «Горизонт», спожитої орендарями, включається орендодавцем до бази оподаткування податком на додану вартість та оподатковується ПДВ у загальному порядку, оскільки є складовою частиною операцій з постачання послуг при наданні в оренду рухомого/нерухомого майна. З огляду на викладене, вважає обґрутованим донарахування позивачеві грошових зобовязань з податку на прибуток та ПДВ. Крім того, вказує на наявність підстав для застосування до ТОВ «Горизонт» штрафних санкцій у відповідності до п.120-1.2 ст.120-1 Податкового кодексу України, оскільки позивачем в Єдиному реєстрі податкових накладних не були зареєстровані податкові накладні на спожиту орендарями електроенергію.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 по справі № 820/2992/18 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник позивача в надісланому до суду письмовому відзиві та у судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Стверджує, що у позивача відсутній обовязок укладення з орендарями договорів про надання компенсації витрат за спожиту електроенергію або вимагати такої компенсації окремо від орендної плати, у звязку з чим позивачем за договорами оренди визначено грошовим зобовязанням орендаря лише орендну плату. Постанова Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 «Про затвердження правил користування електричною енергією», на яку посилається відповідач, надає право орендодавцю розраховуватися як за електроенергію, спожиту ним безпосередньо, так і за електроенергію, спожиту орендарями, і також не висуває вимог щодо обовязкового відшкодування орендарями витрат на електроенергію. Крім того, вказує на необґрунтованість зробленого розрахунку вартості спожитої електроенергії, яка, на думку відповідача, протиправно не була відшкодована орендарями та повинна була відноситись позивачем до складу доходу. Стверджує, що Правила (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», порушення якого зафіксовано відповідачем в акті перевірки, не поширюється на доходи, повязані з договорами оренди. Враховуючи викладене, вказує на необґрунтованість висновку акту перевірки про заниження ТОВ «Горизонт» доходу на 4721285,00 грн. та повязаного з цим збільшення грошових зобовязань з податку на прибуток. Вважає хибним висновок відповідача про те, що вартість не компенсованої електроенергії включається до бази оподаткування податком на додану вартість, оскільки орендарі в силу відсутності договорів щодо компенсації витраченої електроенергії, не мають перед позивачем обовязку компенсувати позивачу вартість витраченої ними електроенергії, а позивач не має права вимагати таку компенсацію. Отже, є помилковим і висновок акту перевірки про заниження позивачем бази оподаткування ПДВ та заниження належного до сплати податку на додану вартість. Як наслідок, у позивача не виникло обовязку скласти та/або зареєструвати податкові накладні на збільшену відповідачем суму податкового зобовязання, отже, є безпідставним застосування штрафу в сумі 461627,50 грн. та штрафу за затримку реєстрації податкових накладних в сумі 5530,30 грн.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДФС у Харківській області було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ Горизонт з питань дотримання вимог податкового та валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, своєчасності, достовірності, повноти нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску, державного мита, військового збору за період з 01.01.2015 по 31.12.2017.

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом складено акт № 1100/20-40-14/03/31233910 від 28.03.2018 (т.1, а.с.21-80), яким зафіксовано порушення ТОВ «Горизонт», зокрема :

- пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України, Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобовязання», затвердженого наказом Мінфіну від № 20 від 31.01.2000, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за № 85/4306, Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Мінфіну № 290 від 29.11.1999, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за № 860/4153 заниження податку на прибуток за 2015, 2016, 2017 роки всього у розмірі 849832,00 грн., заниження фінансового результату до оподаткування, визначеного у фінансовій звітності відповідно до національних положень бухгалтерського обліку у рядку 02 Декларації з податку на прибуток за 2015-2017 роки всього на 42721285,00 грн. за рахунок заниження доходу по рядку 01 декларації з податку на прибуток підприємства, внаслідок некомпенсованої вартості електроенергії ТОВ «Горизонт», спожитої орендарями;

- пп.188.1 ст.188 Податкового кодексу України заниження податку на додану вартість всього в сумі 944256,00 грн. за січень 2015 року грудень 2017 року за рахунок ненарахування податкових зобовязань з ПДВ на вартість некомпенсованої електроенергії, спожитої орендарями, всього в сумі 944256,00 грн. за січень 2015 року -грудень 2017 року;

- п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України несвоєчасна реєстрація податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На підставі наведених висновків акту перевірки Головним управлінням ДФС у Харківській області 12.04.2018 прийнято податкові повідомлення рішення :

форми Р №3, яким збільшено суму грошового зобовязання ТОВ Горизонт з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 1012918 грн. 25 коп., з яких 849832,00 грн. - за податковими зобовязаннями та 163086,25 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1, а.с.15);

форми Р №3, яким збільшено суму грошового зобовязання ТОВ Горизонт з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 1154068 грн. 75 коп., з яких 923255,00 грн. - за податковими зобовязаннями та 230813,75 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1, а.с.16);

форми ПН №3, яким попереджено ТОВ Горизонт про необхідність скласти та/або зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування у строк, визначений пунктом1201.2 статті Податкового кодексу України, та з посиланням на ст.1201 Податкового кодексу України застосовано штраф у сумі 461627,50 грн. за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (т.1, а.с.17-18);

форми Н №3, яким застосовано штраф з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 5530,30 грн. (за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків на 15 і менше календарних днів застосовано штраф, що становить 377,34 грн.; за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків від 16 до 30 календарних днів - 5152,96 грн.) (т.1, а.с.19-20).

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ «Горизонт» звернулось до суду з даним позовом про їх оскарження.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для збільшення позивачеві доходу за 2015 -2017 роки та донарахування грошових зобовязань з податку на прибуток, ПДВ, та, як наслідок, відсутності підстав для реєстрації податкових накладних на вартість спожитої орендарями електроенергії та застосування штрафних (фінансових) санкцій за їх несвоєчасну реєстрацію.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України обєктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Базою оподаткування є грошове вираження обєкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України).

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ТОВ Горизонт у 2015-2017 роках отримав від діяльності з надання в оренду нерухомого майна по вул. Котлова, 106 у м. Харкові дохід у сумі 111291219,37 грн.

Позивачем було укладено договори оренди з субєктами господарювання, перелік яких наведений в додатках №№ 14, 15 до акту перевірки (т.1, а.с.145-147; 148-170).

Відповідачем у акті перевірки ТОВ Горизонт зазначено про відсутність розрахунків використаної електроенергії орендарями, приладів обліку електричної енергії на електроенергію, яку надає позивач орендарям, а також договорів між ТОВ Горизонт та орендарями про надання орендарем компенсації витрат по спожитій електроенергії. У звязку з чим відповідач стверджує про заниження позивачем доходу за рахунок нездійснення компенсації орендарями позивачеві вартості спожитої електричної енергії.

Слід вказати, що відповідно до ч.1 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

При цьому, істотними умовами договору оренди є обєкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу (ст. 284 Господарського кодексу України).

Серед зазначених умов договору відсутнє положення про необхідність визначення сторонами умов щодо компенсації витрат на електроенергію. Отже, цілком диспозитивним правом сторін є як встановлення обовязку орендаря компенсувати витрати на електроенергію взагалі, так і визначення порядку такої компенсації (у разі встановлення відповідного обовязку).

Відповідно до абз. 1 ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення і мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, якщо сторони договору не домовились про компенсацію вартості витраченої електроенергії окремо від орендної плати і вважають це розумним та справедливим, то у орендаря не виникає обовязок компенсувати вартість витраченої електроенергії окремо від орендної плати та в орендодавця не виникає відповідного права вимоги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ТОВ Горизонт не було укладено договорів щодо компенсації витраченої орендарями електроенергії, про що не заперечує і сам відповідач. В свою чергу, позивач не має права вимагати такої компенсації від орендарів окремо від орендної плати.

Оскільки статтею 283 Господарського кодексу України не визнано необхідністю встановлення в договорі оренди обовязку орендаря компенсувати витрати на електроенергію, то договірне регулювання позивача не суперечить чинному законодавству, а є економічно обґрунтованим волевиявленням сторін договорів оренди.

Відсутність договорів між позивачем і його контрагентами про відшкодування (компенсацію) орендодавцю витрат по спожитій електроенергії, а також відсутність розрахунків використаної орендарями електроенергії жодним чином не свідчать про заниження позивачем доходів від здійснення господарської діяльності, а свідчать тільки про те, що сторони договору усвідомлено дійшли згоди про некомпенсацію орендарями витрат на електроенергію, що цілком відповідає чинному законодавству.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не встановлено отримання позивачем доходу і більшому розмірі, ніж було ним задекларовано (111291219,37 грн.). Вказана сума є повною сумою доходу від такого виду діяльності, як здавання в оренду нерухомого майна, і була задекларована позивачем у фінансовій звітності. Відповідачем не доведено, що позивач фактично отримав дохід у більшій сумі або має право на отримання більшої суми від орендарів. ТОВ «Горизонт» не отримав більшого доходу від надання в оренду нерухомого майна і не має обовязку завищувати його.

Відповідач вважає, що оскільки орендарі не компенсували Позивачу вартість витраченої електроенергії окремо від орендної плати (а лише в складі орендної плати), то це спричинило отримання Позивачем доходу. Такий висновок є хибним з наступних підстав.

Відповідно до п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід" (далі по тексту - П (С) БО 15), дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов'язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. Критерії визнання доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

Відсутність компенсації позивачу вартості витраченої орендарями електроенергії окремо від орендної плати не призводить до збільшення активу або зменшення зобов'язання позивача, не зумовлює зростання власного капіталу підприємства.

Позивачу в даному випадку не постачалися товари (послуги), не передавалася вартість матеріальних або нематеріальних активів у вигляді відшкодування вартості спожитої електроенергії.

Отже, нездійснення компенсації орендарями витрат на електроенергію не призводить до отримання доходу, який, на думку відповідача, повинен був бути задекларований позивачем.

З приводу доводів відповідача про відсутність розрахунків використаної електроенергії орендарями, приладів обліку електричної енергії на електроенергію, яку надає позивач орендарям, а також договорів між ТОВ Горизонт та орендарями про надання орендарем компенсації витрат по спожитій електроенергії, колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ «Горизонт» (Споживач) та АТ «Харківобленерго» (Постачальник) було складено договір про постачання електричної енергії споживачу, а споживач оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є його невідємною частиною. Строк дії договору встановлено до 31.12.2004, але договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Крім того, між ТОВ «Горизонт» (Споживач) та АТЗТ «Карбон» (Постачальник) укладено договір купівлі-продажу електричної енергії № 35-ел від 08.02.2011.

Згідно з п.1.1 договору Постачальник зобовязується погодинно продавати активну електричну енергію, а споживач приймати і оплачувати електричну енергію на умовах та в термін, передбачений договором. Згідно з п.3.3.3 договору Споживач зобовязується забезпечити встановлення в усіх точках розрахунків обліку електричної енергії приладів диференційованого (погодинного) обліку споживання електроенергії, Правил користування електричної енергії та Інструкції про порядок комерційного обліку електричної енергії та забезпечувати погодинний облік всієї спожитої електроенергії Споживачем. Строк дії договору встановлено до 31.12.2011, але договір вважається автоматично пролонгованим на тих же умовах на наступний календарний рік, якщо жодна із сторін не пізніше ніж за 45 днів до закінчення терміну дії договору не заявить про свій намір розірвати цей договір.

Відповідно до вимог пункту 1.3 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31 липня 1996 року № 28 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 2 серпня 1996 року за № 417/1442 (далі по тексту Правила № 28) постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Пунктом 1.11 Правил № 28 передбачено, що у разі передачі електроустановки або її частини в оренду та обумовлення договором оренди передачі орендареві відповідних повноважень щодо врегулювання договірних відносин з електропередавальною організацією та/або постачальником електричної енергії щодо електрозабезпечення орендованої електроустановки або її частини між орендарем та суб'єктами електроенергетики мають бути укладені відповідні договори згідно з вимогами цих Правил.

Таким чином, якщо договором оренди не обумовлено передачі орендареві відповідних повноважень щодо врегулювання договірних відносин з електропередавальною організацією та/або постачальником електричної енергії щодо електрозабезпечення орендованої електроустановки або її частини, то енергопостачальна компанія не має належних підстав для укладення з таким орендарем відповідного договору згідно з вимогами Правил № 28 і обовязок по розрахунку за використану електричну покладається на орендодавця.

За умовами вищенаведених договорів поставки електричної енергії, обовязки з розрахунку з постачальниками електричної енергії виникли виключно у орендодавця ТОВ «Горизонт». Отже, у орендарів відсутній обовязок складати розрахунки спожитої електроенергії перед постачальниками.

Доводи відповідача про те, що орендарі є субспоживачами, якими повинно бути укладено два договори з основним споживачем (орендодавцем) та постачальником електроенергії, є хибним. В силу вищенаведених норм Правил № 28, та з огляду на положення договорів оренди між орендарями та постачальниками електроенергії не виникло і не повинно було виникнути жодних обовязків.

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованим зроблений відповідачем розрахунок вартості використаної і не компенсованої орендарями електроенергії, зважаючи на наступне.

Як вбачається з акту перевірки, така вартість була визначена відповідачем шляхом ділення загальної суми витрат позивача на оплату електроенергії на загальну площу приміщень, і таким чином визначено вартість електроенергії, яку споживає одиниця площі - метр квадратний. Таку вартість відповідач помножив на площу приміщень, які були надані позивачем в оренду.

Разом з тим, одиницею вимірювання кількості спожитої електроенергії є кіловат-година (кВт*год.). Приміщення не є електроустановкою та не споживає електроенергію, отже, визначення обсягу спожитої електроенергії за площею приміщення є безпідставним з фізико-технічних причин.

Крім того, слід вказати, що споживання електроенергії здійснюється електроустановкою, а обсяг спожитої електроенергії визначається електричною потужністю електроустановки та часом роботи електроустановки. Отже, розрахунок вартості спожитої електроенергії можливий лише на підставі трьох складових: 1) вартості електроенергії, 2) електричної потужності ектроустановки, 3) часу її роботи (складові 2 та 3 можуть бути обєднані спеціальним приладом обліку в кількість спожитої електроенергії, але такий показник відсутній в даному випадку).

Відповідачем не взято до уваги, що різні приміщення можуть містити електроустановки різної електричної потужності (складське приміщення може бути обладнане лише освітлювальними приладами, у той час як в іншому приміщенні може бути розміщене технологічне обладнання, яке має більшу електричну потужність, що прямо впливає на обсяг використаної електроенергії.

Крім того, необхідним фактором розрахунку є час роботи електроустановки, оскільки освітлювальні прилади у складському приміщенні можуть вмикатися на короткий час кілька разів на день, а виробниче устаткування на безперервному виробництві потребує цілодобового постачання електроенергії.

Колегія суддів зазначає, що визначення вартості використаної орендарями електроенергії можливе лише через значення обсягу використаної орендарями електроенергії.

Як зазначено відповідачем в акті перевірки, прилади обліку електричної енергії, яку надає ТОВ «Горизонт» орендарям, відсутні, позивач розрахунків використаної орендарями електроенергії не складає і не повинен складати. Таким чином, відсутні достовірні відомості про обсяги споживання орендарями електроенергії.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем визначено вартість використаної орендарями електроенергії без урахування обсягу її споживання орендарями, електричної потужності та часу роботи електроустановок, наведений в акті перевірки розрахунок вартості компенсації спожитої орендарями електроенергії через співвідношення до площі приміщень, є необґрунтованим.

З вищенаведеного слідує, що твердження відповідача про заниження позивачем доходу за договорами оренди на 4721285,00 грн. є безпідставним.

За таких обставин, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області форми Р №3 від 12.04.2018, яким збільшено суму грошового зобовязання ТОВ Горизонт з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 1012918 грн. 25 коп., з яких 849832,00 грн. - за податковими зобовязаннями та 163086,25 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, не можна визнати правомірним.

Надаючи оцінку податковому повідомленню-рішенню №3 про збільшення грошового зобовязання з ПДВ на суму 1154068 грн. 75 коп., у т.ч. 923255,00 грн. - за податковими зобовязаннями та 230813,75 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що висновок відповідача про заниження позивачем податку на додану вартість повязаний з висновком про заниження доходу на 4721285,00 грн.

Разом з тим, слід вказати, що відповідно до п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обовязкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого звязку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - субєктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у звязку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобовязань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

Колегія суддів зауважує, що відповідач посилаючись на вищенаведені норми права не враховував, що у спірних відносинах не виникла база оподаткування податком на додану вартість, оскільки операції з постачання коштів, вартості матеріальних та нематеріальних активів не відбувались.

Пунктом 185.1 статті 185 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Враховуючи, що позивачем не здійснювалось жодної з перерахованих операцій, у спірних відносинах не виникло обєкту оподаткування податком на додану вартість.

Беручи до уваги наведене, висновок відповідача про заниження позивачем доходу за договорами оренди на 4721285,00 грн. є безпідставним, як наслідок, безпідставним є і збільшення бази нарахування ПДВ на суму 944256,00 грн.. Отже, нарахування ПДВ на цю базу (4721285,00 * 20% = 944257,00) є неправомірним, а обовязок реєструвати податкові накладні/розрахунки коригування на збільшену відповідачем суму податкового зобовязання у позивача відсутній.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення від 12.04.2018 №3 про збільшення грошового зобовязання з ПДВ на суму 1154068 грн. 75 коп., та №3, яким попереджено ТОВ Горизонт про необхідність скласти та/або зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування у строк, визначений пунктом 120-1.2 статті ПК України, та з посиланням на ст.120-1 Податкового кодексу України застосовано штраф у сумі 461627,50 грн. за відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 ПК України податкових накладних, винесені необґрунтовано та підлягають скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення форми Н №3, яким застосовано штраф на загальну суму 5530,30 грн., у т.ч. за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків на 15 і менше календарних днів - 377,34 грн., за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків від 16 до 30 календарних днів - 5152,96 грн., колегія суддів зазначає, що у звязку з відсутністю обовязку складати та реєструвати окремі податкові накладні на спожиту електроенергію, відсутня і відповідальність за несвоєчасну реєстрацію таких податкових накладних.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 12.04.2018 №3 про збільшення суми грошового зобовязання ТОВ Горизонт з податку на прибуток на 1012918 грн. 25 коп., у т.ч. 849832,00 грн. - за податковими зобовязаннями та 163086,25 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, №3 форми Р про збільшення грошового зобовязання з ПДВ на суму 1154068 грн. 75 коп., у т.ч. 923255,00 грн. - за податковими зобовязаннями та 230813,75 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, №3 про застосування штрафу за відсутність складення та реєстрації податкових накладних в сумі 461627,50 грн., та №3 про застосування штрафу в сумі 5530,30 грн. за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, без дотримання вимог ч.2 ст.2 КАС України, отже, наявні підстави для скасування даних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 цього Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ст.134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем під час апеляційного розгляду справи було подано заяву про стягнення з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7800 грн.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано до матеріалів справи: договір про надання професійної правничої допомоги від 12.07.2018, платіжне доручення № 2007 від 16.07.2018, довіреність ТОВ «Горизонт» на представництво адвокатом ОСОБА_1 інтересів ТОВ «Горизонт» в Харківському апеляційному адміністративному суді по справі № 820/2992/18 за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 по справі № 820/2992/18, виписку з сайту Національної асоціації адвокатів України, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1172 від 14.04.2004 ОСОБА_1, додаткову угоду № 1 від 27.08.2018 до договору про надання професійної правничої допомоги від 12.07.2018, розрахунок вартості послуг з професійної правничої допомоги до Договору про надання професійної правничої допомоги від 12.07.2018, акт приймання-передачі наданих послуг по Договору про надання професійної правничої допомоги від 12.07.2018.

Відповідно до п.1.1 договору від 12.07.2018 Виконавець зобовязується надати Замовнику послуги з надання професійної правничої допомоги в Харківському апеляційному адміністративному суді по справі № 820/2992/18 за апеляційною скаргою ГУ ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 по справі № 820/2992/18 за адміністративним позовом ТОВ «Горизонт» до ГУ ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

При цьому, така допомога включає : участь у судових засіданнях, призначених для розгляду адміністративної справи, що включає явку до суду в день призначення судового засідання та представництво інтересів Замовника під час розгляду адміністративної справи в судовому засіданні; вчинення дій, повязаних з розглядом адміністративної справи, поза судовим засіданням, що включає : складення та подання документів процесуального характеру (відзиву на апеляційну скаргу, пояснень по справі, заяв, клопотань, скарг, інших процесуальних документів), які повязані з адміністративної справи; отримання документів процесуального характеру (копій матеріалів справи, ухвал, рішень, які повязані з розглядом адміністративної справи; надання Замовнику консультацій з усіх питань, що повязані з розглядом адміністративної справи; вивчення та правовий аналіз документів (інформації), що повязані з розглядом даної справи; ознайомлення з матеріалами адміністративної справи, що включає виготовлення витягів, зняття копій та фотокопій, шляхом фотографування, матеріалів адміністративної справи; здійснення всіх інших дій, що спрямовані на захист прав та представництво інтересів межах розгляду адміністративної справи.

Згідно з п.2.1 договору до обовязків Виконавця входить : протягом трьох робочих днів з дати надання Замовником копій усіх необхідних документів скласти відзив на апеляційну скаргу Головного Управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 р. по справі № 820/2992/18 за цим позовом ТОВ «Горизонт» до Головного Управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень; представляти інтереси Замовника в Харківському апеляційному адміністративному суді під час апеляційної скарги Головного Управління ДФС у Харківській області на вказане рішення; у випадку витребування апеляційним судом і в інших необхідних випадках складати і після Замовником надавати до Харківського апеляційного адміністративного суду пояснення, клопотання, заяви, інші документи.

Гонорар адвоката визначений за згодою Сторін у фіксованому розмірі і складає 7800 грн. та сплачується Замовником протягом 5 робочих днів з дати укладення цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала про відкриття апеляційного провадження у цій справі була винесена 11.07.2018.

У встановлений пунктом 4 Договору строк Товариством з обмеженою відповідальністю «Горизонт» сплачено адвокату ОСОБА_1 гонорар у розмірі 7800,00 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 2007 від 16.07.2018.

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 27.08.2018 до договору від 12.07.2018, пункт 5.1 договору викладено в наступній редакції : «Акти приймання-передачі наданих послуг підписуються сторонами поетапно по кожному судовому засіданню Харківського апеляційного адміністративного суду по справі № 820/2992/18 за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 по справі № 820/2992/18 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Горизонт» до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень на підставі погодженого Сторонами Розрахунку вартості наданих послуг з професійної правничої допомоги».

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 29.08.2018 до Договору про надання професійної правничої допомоги від 12.07.2018 та розрахунку від 29.08.2018 адвокатом ОСОБА_1 надано послуги з професійної правничої допомоги з представлення інтересів ТОВ «Горизонт» в Харківському апеляційному адміністративному суді по справі № 820/2992/18 за апеляційною скаргою Головного Управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 р. по справі № 820/2992/18 за позовом ТОВ «Горизонт» до ГУ ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, визначена за згодою сторін у фіксованому розмірі і склала 7800,00 грн., у тому числі:

5000,00 грн. - вивчення акту документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Горизонт» № 1100/20-40-14/03/31233910 від 28.03.2018 р., позовної заяви ТОВ «Горизонт» до ГУ ДФС у Харківській області, відзиву на позовну заяву, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 р. у справі №820/2992/18, апеляційної скарги на рішення Харківського окру жного адміністративного суду від 31.05.2018 р. у справі №820/2992/18; підготовка та направлення до Харківського апеляційного адміністративного суду відзиву на апеляційну скаргу Головного Управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністрати вного суду від 31.05.2018 р. по справі № 820/2992/18; ознайомлення з матеріалами справи № 820/2992/18 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Горизонт» до Головного Управління ДФС у Харківській області;

2800,00 грн. представлення інтересів ТОВ «Горизонт» в Харківському апеляційному адміністративному суді під час розгляду апеляційної скарги ГУ ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 р. у справі №820/2992/18.

Представником Головного управління ДФС у Харківській області подано клопотання, в якому відповідач просить суд зменшити суму витрат на оплату правничої допомоги адвоката. В обґрунтування клопотання вказано на неспіврозмірність розміру витрат із складністю справи, про що свідчить наявність незначної кількості контрагентів, однотипність нібито наданих послуг, незначний обсяг матеріалів справи, а також на неспіврозмірність з обсягом наданих послуг та виконаних робіт, відсутність публічного інтересу до розгляду справи. Зазначено, що в акті наданих послуг не визначено час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсяг акту перевірки, вивчення якого входить до акту наданих послуг, складає всього 51 сторінку, з яких лише на 9 сторінках описуються порушення; згідно з актом прийому-передачі наданих послуг орієнтовні судові витрати детально не розписані, а лише вказана загальна сума та порядок розрахунку.

Дослідивши надані позивачем в обґрунтування поданого клопотання докази, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що адвокатом ОСОБА_1 у відповідності до умов договору складено та 20.07.2018 подано до Харківського апеляційного адміністративного суду (направлено засобами поштового звязку) відзив на апеляційну скаргу ГУ ДФС у Харківській області на рішення Харківського окру жного адміністративного суду від 31.05.2018 р. у справі №820/2992/18.

28.08.2018 адвокат ОСОБА_1 ознайомилася з матеріалами справи № 820/2992/18.

Слід зазначити, що вартість послуги з вивчення акту документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Горизонт» № 1100/20-40-14/03/31233910 від 28.03.2018 р., позовної заяви ТОВ «Горизонт» до ГУ ДФС у Харківській області, відзиву на позовну заяву, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 р. у справі №820/2992/18, апеляційної скарги на рішення Харківського окру жного адміністративного суду від 31.05.2018 р. у справі №820/2992/18 (підпункт 1 пункту 1 акту приймання-передачі наданих послуг від 29.08.2018) не підлягає відшкодуванню окремо, оскільки фактично входить до складу послуги «ознайомлення з матеріалами справи» (підпункт 3 пункту 1 акту).

Також, позивачем не подано до суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, з розрахунком почасової оплати за такі послуги, що виключає можливість відшкодування таких судових витрат позивача у тому розмірі, що зазначений в акті.

Враховуючи викладене, з пункту 1 акту підлягають відшкодуванню 3333,33 грн. (вартість послуг, вказаних у двох перших підпунктах з трьох).

Крім того, договором передбачено, що до складу фіксованої вартості послуг 2800 грн., входить участь у всіх судових засіданнях, призначених для розгляду даної адміністративної справи.

Між тим, у звязку з незначною складністю справи та невеликим обсягом матеріалів справи апеляційну скаргу ГУ ДФС у Харківській області на рішення Харківського окру жного адміністративного суду від 31.05.2018 р. у справі №820/2992/18 було розглянуто за 2 судових засідання, які тривали 22 хвилини, з яких представник позивача надавала пояснення 2 хвилини, та 30 хвилин відповідно.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що розмір витрат, понесених позивачем на професійну допомогу у вигляді участі в судовому засіданні, в сумі 2800 грн., не є співмірним з фактично виконаною адвокатом роботою.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача була присутня у судових засіданнях по розгляду справи № 820/2992/18, призначених на 29.08.2018 та 30.08.2018, при цьому адресою здійснення адвокатської діяльності є м. Південне Харківського району Харківської області.

Відповідно до Додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 № 590 Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави витрати в адміністративних справах, повязані з переїздом до іншого населеного пункту, не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

У відповідності до пп. а пп.170.9.1 п.170.9 ст.170 Податкового кодексу України до оподатковуваного доходу не включаються також витрати на відрядження, не підтверджені документально, на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи (добові витрати), понесені у зв'язку з таким відрядженням у межах території України, але не більш як 0,1 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, в розрахунку за кожен календарний день такого відрядження.

Таким чином, сума добових за відрядження складає 372,30 грн. (3723 грн. х 0,1).

Отже, на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі граничної компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов'язані із прибуттям до суду, у звязку з прибуттям в судове засідання представника позивача 29.08.2018 та 30.08.2018, в сумі 744,60 грн.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання позивача про відшкодування судових витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката, підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення судових витрат на правничу допомогу у сумі 4077,93 грн.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 по справі № 820/2992/18 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, 8) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Горизонт» (61017, м. Харків, вул. Котлова, 106, ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4077 (чотири тисячі сімдесят сім грн.) 93 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст постанови складено 04.09.2018.