Справа № 639/735/18
Суддя: Баркова Н. В.
Дата ухвалення: 2018-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №639/735/18
Провадження №2-а/639/61/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Баркової Н.В.,

за участю секретаря - Кузнецової (Тіщенко) А.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора БДР УПП у Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ:

13.02.2018 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до інспектора БДР УПП у Харківській обрості ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушеннята закриття провадження у справі.В позовній заяві позивач просить суд визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 507423 від 05.02.2018 року складену інспектором БДР УПП у Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 та закрити провадження у справі на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 05.02.2018 року о 22 год. 18 хв. інспектор БДР УПП у Харківській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_2 виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР № 507423. Даною постановою на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень.Накладаючи стягнення, інспектор поліції вважав, що позивач, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_1 на Нетеченській набережній,2 при наявності дорожнього знаку 3.21 «Вїзд заборонено» вїхав на АЗС «SOCAR»смугою зустрічного руху,а також не предявив або не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п.8.4. (в) та п.п. 2.1. (ґ) ПДР України.

Зазначену постанову представник позивача вважає складеною без достатніх правових підстав, а тому незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Зокрема, як зазначено в позові, інспектором поліції, на вимогу позивача, не було надано відеоматеріали, на яких зафіксовано як сам факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, так і факт складення постанови у справі про адміністративне правопорушення, факт відмови позивача від підпису постанови. Крім того, під час складання оскаржуваної постанови, відповідач не надав жодного доказу, який би підтверджував факт порушення позивачем ПДР. Відео, про яке вказано в постанові, представник позивача доказом не вважає з огляду на ч.3 ст. 283 КУпАП. Також при винесенні постанови відповідачем не була врахована незгода позивача з адміністративним правопорушенням, а саме те, що він здійснював рух з дотриманням ПДР України і не складено протокол, що передбачено ч.5 ст. 258 КУпАП. На думку представника позивача, у відповідача були відсутні передбачені п.21.2 ст. 21 Закону України «Про обовязкове страхування» підстави для вимоги про предявлення страхового полісу, а тому і відсутні підстави для складання оскаржуваної постанови.

Крім того, в позові міститься посилання на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення винесена з ігноруванням процедури розгляду щодо всебічності, повноти і об'єктивності розгляду справи, вимог ст. 268 КУпАП. Відповідачем не дотримано процедури розгляду справи, оскільки справа розглянута в скороченому провадженні та за місцем вчинення правопорушення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушенням, що суперечить вимогам ст.ст. 280, 276 КУпАП та висновкам Конституційного суду України у справі №5-рп/2015. Позивачу не роз'яснено в повному обсязі права, які він має як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не досліджено всіх обставин справи та не перевірено їх доказами, не надано доказам належної оцінки, що у підсумку призвело до необґрунтованого притягнення позивача до адміністративної відповідальності та порушення прав ОСОБА_3, передбачених ст. 268 КУпАП. Внаслідок порушенням відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення було порушено права ОСОБА_3, зокрема право на користування юридичною допомогою адвоката, право давати пояснення та інше.

При винесенні постанови про адміністративне стягнення відповідач в достатній мірі не встановив особу правопорушника та правильні відомості про нього, що в свою чергу фактично призвело до накладення стягнення на іншу особу ОСОБА_4, а не ОСОБА_3

У звязку з викладеним, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

05.03.2018 року позовна заява ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова прийнята до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у адміністративній справі, яка призначена до розгляду в підготовчому засіданні.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.02.2018 року підготовче провадження за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора БДР УПП у Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті.

29.03.2018 року на адресу суду надійшов відзив на позов ОСОБА_3 від відповідача інспектора БДР УПП у Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, в якому останній зазначає, щовін категорично не погоджується з доводами позивача, які викладені у позові через їх безпідставність та необґрунтованість. Так, під час спілкування з водієм поліцейський назвався, повідомив причину зупинки та попрохав водія предявити для перевірки документи, передбачені у п.п 2.1 «А», 2.1 «Б», 2.1 «Ґ» ПДР України.

В свою чергу, як вбачається з відеозаписів, правопорушник ОСОБА_3, свою провину заперечував та, очевидно з метою спонукання правоохоронця до неправомірних дій, поводив себе не чемно, зухвало й провокував конфлікт, до того ж відмовився предявити поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

При цьому, як зазначає відповідач, на записі з нагрудного відеореєстратора ОСОБА_2 чітко видно факт ознайомлення водія з медіаматеріалами з автомобільного відеореєстратора, які є доказами у справі про адміністративне правопорушення, розяснення ОСОБА_3 його прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та процес розгляду справи про адміністративне правопорушення. Лише після здійснення відповідних процесуальних дій ОСОБА_2 виніс відносно позивача постанову серії БР №507423 за ч.1 ст. 126 КУпАП, застосувавши до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.Крім того, як вбачається з відеозаписів, інспектор під час розгляду справи пропонував ОСОБА_3 викласти свої пояснення, доводи, заперечення та міркування з приводу його правопорушення письмово, надати клопотання чи залучити до розгляду справи фахівця у галузі права, проте правопорушник лише глузував з правоохоронця та змушував спілкуватися поліцейського іноземною мовою.Доводи ОСОБА_3, про те, що обвинувачення його у вчиненні правопорушення ґрунтуються на припущеннях та суперечать ст. 62 Конституції України, а також посилання на те, що інспектор Таран Р.О. не надав жодного доказу, який би підтверджував факт порушення позивачем ПДР відповідач вважає безпідставними та необґрунтованими.

Представником позивача ОСОБА_1 24.04.2018 року надано відповідь на відзив, в якому останній просить позовні вимоги, зазначені в адміністративному позові про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 13.02.2018 року задовольнити у повному обсязі.

24.04.2018 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання відповідача інспектора БДР УПП у Харківській обрості ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 задоволено. Залучено до справи у якості доказів медіаматеріали з нагрудного та автомобільного відеореєстраторів на 1-оптичному носієві.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.06.2018 року у даній справі було призначено повторний автоматичний розподіл справи на підставі п.п. 2.3.13, 2.3.17, 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.п.5.4, 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу Жовтневого районного суду м. Харкова.

Відтак, для розгляду даної адміністративної справи автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Жовтневого районного суду м. Харкова Баркову Н.В. та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.06.2018 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до інспектора БДР УПП у Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - прийнято до провадження судді Жовтневого районного суду м. Харкова Баркової Н.В.

Розгляд справи новим складом суду проведено з урахуванням вимог ст. ст. 268-272, 286 КАС України.

Судове засідання проведено за участю представника позивача ОСОБА_1 та відповідача інспектора БДР УПП у Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адміністративний позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові, відповіді на відзив та поясненнях, просив позов задовольнити. Вважав надане відповідачем відео неналежним доказом..

Відповідач інспектор БДР УПП у Харківській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_2 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні вказаного адміністративного позову, оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення винесена ним в межах повноважень та з дотриманням вимог закону, при цьому посилався на обставини, викладені у відзиві.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази, відеозапис, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Як вбачається з копії постанови серії БР №507423 від 05.02.2018 року, винесеної інспектором БДР УПП у Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на ОСОБА_4, останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. Як зазначено в тексті постанови, ОСОБА_4, 05.02.2018 року о 22 годині 18 хвилин, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_1 на Нетеченській набережній, 2 при наявності дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено» в'їхав на АЗС «SOCAR» смугою зустрічного руху, а також не пред'явив або не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п.8.4. (в) та п.п. 2.1. (ґ) ПДР України. В постанові зазначено, що до неї додається відео (а.с.7).

Під час судового засідання, в порядку ст. 220 КАС України, досліджено та здійснено демонстрацію відеозаписів, наданих суду на оптичному диску в додаток до відзиву відповідача (а.с.36), з персональних мобільних відео реєстраторів інспектора БДР УПП у Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, з яких вбачається, що позивач дійсно був зупинений відповідачем в місті Харків на Нетеченській набережній, 2, де вїхав на АЗС «SOCAR» смугою зустрічного руху, а також не пред'явив або не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Також з відеозапису, вбачається, що процедура розгляду справи відповідачем порушена не була, позивачу були розяснені його права у відповідності до ст. 268 КУпАП та положеннями ст. 63 Конституції України, було надано докази скоєння ним правопорушення, крім того зафіксовано відмову ОСОБА_3 від надання будь-яких пояснень та клопотань по справі, від отримання копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до долученого у судовому засіданні відповідачем рапорту начальника відділу звязку та телекомунікацій УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 25.04.2018 року було розглянуто рапорт інспектора відділу безпеки дорожнього руху УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 За результатами було встановлено, що 05.02.2018 року на чергування нічної зміни ОСОБА_2 отримував персональний відеореєстраторHD 1080р із картою памяті (SD карточка на 32 Gb) із GPS, серійний номер ХА02330. Копії відповідних сторінок журналу обліку нагрудних відеореєстраторів додаються. Також додається роздруківка файлів обліку роботи зазначеного відеореєстратора протягом нічної зміни 05.02.2018 року. Оскільки Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції не є самостійною юридичною особою і не має власного балансу, особовим складом Управління використовуються відеореєстратори, які знаходяться на балансі Департаменту патрульної поліції. Стосовно наказу Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100 «Про затвердження Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», доповідаю що даний наказ було скасовано наказом Департаменту патрульної поліції від 15.04.2016 № 625 «Про скасування наказів». Використання відеореєстраторів особовим складом УШІ в Харківській області ДПП, станом на 25.04.2018 року, регламентується Інструкцією про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео-реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до медіафайлів з них, затвердженою дорученням начальника УПП в Харківській області ДПП від 27.02.2018 року №2026н/41/14/01-2018 «Про затвердження Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео-реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до медіафайлів з них». Також, відповідно до п. 4.2 Інструкції, медіафайли зберігаються на сервері не менш ніж 70 (сімдесят) календарних днів та підлягають знищенню за рішенням відповідної комісії.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Як вбачається з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч.1 ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII.

За приписами статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно ст. 222 КУАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Крім того, відповідно до положень пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 р. та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 122, 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов'язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Констатуючи обовязок ОСОБА_3 предявляти інспектору поліс страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2.1 постанови КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306 «Про Правила дорожнього руху», водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

У п.21.2 ст.21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачається, що контроль за наявністю договорів обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Таким чином, суд не погоджується з висновком позивача про те, що у зазначеній статті Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено вичерпний перелік випадків, коли інспектор має право зажадати від водія поліс страхування.

Так, відповідно до ст.16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.2.4. постанови КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306 «Про Правила дорожнього руху», на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. До переліку таких документів входить і поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Крім того, обовязок водія надати інспектору відповідний поліс закріплено і в п.21.3 статті 21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», де вказано, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Приписи закону зводяться до того, що керування транспортним засобом без відповідного полісу страхування або його не предявлення для перевірки правопорушенням самостійним, яке настає не лише у випадку складання протоколу щодо порушень правил дорожнього руху чи оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Законодавцем у ч.1 ст.126 КУпАП передбачено відповідальність за зазначене правопорушення, у вигляді штрафу.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КпАП України перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положення ч.2 ст. 77 КАС України, яка регламентує, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач, як субєкт владних повноважень, на виконання обовязку доказування надав суду відзив на адміністративний позов та докази правомірності прийнятого рішення, зокрема відеозапис обставин події, про наявність зазначено відео міститься вказівка в оскаржуваній постанові.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

В судовому засіданні досліджено оскаржувану постанову та відео, яке суд вважає належним доказом через наявність інформації щодо належно зафіксованої видачі мобільного реєстратора відповідачу, а також через співпадання кінцевих номерів лог-файлів з номером виданого мобільного відео реєстратора. Відео складається з файлу, де зафіксовано сам факт правопорушення, знятий на відеореєстратор, та файлів, які відтворюють хід розгляду справи про адміністративне правопорушення, зафіксовані боді-камерою інспектора БДР УПП у Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 Неспівпадання на 2 хвилини фіксації факту правопорушення та процесу розгляду справи, як встановлено в судовому засіданні при відтворенні відео, обумовлено різними настройками відеозаписувальних пристроїв, однак зазначений факт та не спростовує зафіксовані на відео події. Як вбачається з відео, поліцейський, поводячись підкреслено чемно та доброзичливо, зупинив позивача, повідомивши всі необхідні дані, продемонстрував позивачу відео з відеореєстратора, яким зафіксовано факт порушення, при чому сам позивач не заперечував як сам факт порушення, так і факт того, що на відео знято саме його автомобіль в момент маневру з порушенням вимог знаку «Вїзд заборонено», розташування зазначеного знаку знято ще й окремо відповідачем під час розгляду справи на боді-камеру. Відповідач провів процедуру розгляду справи з дотриманням необхідних вимог КУпАП та етики поведінки поліцейського, незважаючи на численні провокації з боку позивача, в тому числі розяснив позивачу двома мовами права. При цьому позивач не заявляв будь-яких клопотань, в тому числі щодо розгляду справи в іншому місці, щодо участі захисника та інших клопотань, дійсно відмовився надавати страховий поліс та відмовився від отримання копії постанови. З відео також вбачається, що позивач повідомив інспектору неправильне написання його прізвища українською мовою, незважаючи на те що відповідачем вжито всіх необхідних заходів з приводу встановлення особи позивача та правильності написання його прізвища, одна зазначена обставина не спростовує факт того, що на відео водієм, якого зупинив відповідач, є саме позивач ОСОБА_3, що не заперечувалось його представником в судовому засіданні.

Враховуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відсутність в діях відповідача таких порушень, що тягнуть визнання його дій неправомірними та скасування оскаржуваної постанови про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП ОСОБА_3, подія яких, склад і вина правопорушника повною мірою доведені під час розгляду адміністративної справи, доводи та докази позивача та його представника, викладені в позові та відповіді на відзив, висновків відповідача, викладених у постанові не спростовують, у звязку з чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 72, 77, 229, 241-246, 286 КАС України, ст.ст. 122, 185, 222, 247, 251, 256, 258 КУпАП України, Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до інспектора БДР УПП у Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_3, ІПН:НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: 61093, АДРЕСА_1;

Відповідач: інспектор БДР УПП у Харківській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_2, місцезнаходження: 61033, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 315-А.

Повне рішення складено 31.08.2018 року.

Суддя Н.В.Баркова