Справа № 819/14/18
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Мартиць О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 рокуЛьвів№ 876/4602/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя: Бруновської Н.В.

суддів: Гулида Р.М., Улицького В.З.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2018 року у справі № 819/14/18 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

02.01.2018р. позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання зарахувати стаж роботи як працівника охорони здоров'я за період з 03.05.1990 р. по 29.12.2012 р. та з 03.01.2013 р. по 25.09.2017 р. з врахуванням ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в подвійному розмірі та призначити пенсію з 26.09.2017 р.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.04.2018 р. позов задоволено частково. Суд першої інстанції визнав протиправним рішення Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови ОСОБА_3 в обчисленні спеціального стажу роботи та призначенні пенсії за вислугу років та зобов'язав зарахувати позивачу стаж як працівника охорони здоров'я за період з 03.05.1990 р. по 29.12.2012 р. та з 03.01.2013 р. по 25.09.2017 р. з урахуванням ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у подвійному розмірі. В решті вимог суд відмовив.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.04.2018 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

26.09.2017р. ОСОБА_3 звернулася із заявою до пенсійного органу про призначення пенсії за вислугу років як працівнику охорони здоров'я відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з врахуванням ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Проте, 04.12.2017р. протокольним рішенням №27 комісії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в призначенні пенсії ОСОБА_3 за вислугу років відмовлено за відсутності спеціального стажу роботи. При цьому, із змісту рішення видно, що стаж роботи позивача з 03.05.1990р. по 29.12.1999 р. пенсійним органом не може бути врахований до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років оскільки, остання не проходила атестацію за спеціальністю «лаборант з бактеріології».

Позивач згідно записів в трудовій книжки працювала на посаді лаборанта-паразитології в Державному закладі Тернопільської лінійно санітарно-епідеміологічній станції на Львівській залізниці в період з 03.05.1990 р.- 29.12.2012 р. та на посаді лаборанта з бактеріології в Державній установі Тернопільському обласному лабораторному центрі Держсанепідслужби України в період з 03.01.2013 р.- 25.09.2017 р.

ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років та за наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» від 04 листопада 1993 року № 909 ( за період роботи до 1992 р. діяв Перелік установ, організацій та посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений Наказом Міністерства соціального забезпечення УРСР від 31.12.1959 р. № 135 ), Наказу Міністерства охорони здоров'я України від 28.10.2002 р. № 385 «Про затвердження переліків закладів охорони здоров'я, лікарських, провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоров'я» робота на посаді, що відноситься до середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посади) в санітарно-епідеміологічних закладах дає право на пенсію за вислугу років.

ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що робота в лепрозорних та протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах ( відділеннях ) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на Снід та інших інфекційних закладах ( відділеннях ) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних та реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я, зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Згідно Наказу Міністерства охорони здоров'я України від 25.12.1992 р. № 195 «Про затвердження Переліку вищих та середніх спеціальних навчальних закладів, підготовка та отримання звання в яких дають право займатись медичною та фармацевтичною діяльністю» до середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посади) належать посади медичних працівників робота на яких вимагає від фахівця наявності спеціальної медичної освіти, в тому числі і посада лаборанта з паразитології ( лаборант ).

Із змісту роз'яснень Міністерства охорони здоров'я України № 05.03-18-54/973 від 27.01.2010р. бактеріологічні лабораторії, як такі, що працюють з небезпечними патогенними агентами згідно Положення про державний санітарно-епідеміологічний нагляд в Україні, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1109 від 22.06.1999 р. повинні мати дозвіл на право роботи із збудниками 3-4 групи патогенності (небезпечності ).

Як видно із статуту Державного закладу «Тернопільська лінійна санітарно-епідеміологічна станція на Львівській залізниці» Міністерства охорони здоров'я України, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 05.03.2007 №108, Державний заклад «Тернопільська лінійна санітарно-епідеміологічна станція на Львівській залізниці» є закладом санітарно - профілактичного профілю і відноситься до державних санітарно - епідеміологічних закладів та установ Міністерства охорони здоров'я України.

Так, бактеріологічній лабораторії ДЗ «Тернопільська обласна санітарно-епідеміологічна станція» видано дозвіл №22 на роботу із збудниками ІІІ-IV групи патогенності з мікроорганізмами ІІІ-IV групи патогенності на прохання керівника установи №04-03/3790 від 16.12.2011р.

Відповідно до свідоцтво про атестацію вимірювальної лабораторії за №216/15 яке видане 16.11.2015р. Державним закладом «Український центр з контролю та моніторингу захворювань Міністерства охорони здоров'я України» паразитологічна лабораторія відділу дослідження біологічних факторів «Тернопільський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України» відповідає критеріям атестації і атестована на проведення вимірювань у сфері поширення державного метрологічного нагляду.

Із змісту Положення та посадової інструкції ОСОБА_3 видно, що остання на вищевказаних посадах виконувала роботи, пов'язані з відбором та лабораторними дослідженнями біологічного матеріалу від хворих на небезпечні інфекційні захворювання.

Зазначені інфекційні захворювання відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров'я України від 19.07.1995 р. № 133 «Про затвердження переліку особливо небезпечних, інфекційних та паразитарних хвороб людини та носійство збудників цих хвороб» відноситься до небезпечних інфекційних хвороб.

У чинному законодавстві відсутнє тлумачення терміну «інфекційний заклад» (відділення). Проте, із роз'яснень Міністерства охорони здоров'я України № 05.03-18-54/973 від 27.01.2010 р. видно, що це є заклад ( відділення) де надають медичну допомогу хворим на інфекційні хвороби або працюють з матеріалом, який містить або потенційно інфікований збудниками інфекційних хвороб. ( тобто бактеріологічна лабораторія ).

Отже, стаж роботи в період з 03.05.1990 р.- 29.12.2012 р. на посаді лаборанта-паразитології в Державному закладі Тернопільської лінійно санітарно-епідеміологічній станції на Львівській залізниці та з 03.01.2013 р.-25.09.2017 р. на посаді лаборанта з бактеріології паразитологічної лабораторії відділу дослідження біологічних факторів Державної установи Тернопільського обласного лабораторного центру Держсанепідслужби України надає право позивачу право на пенсію за вислугу років як працівнику охорони здоров'я відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність порушення прав позивача зі сторони пенсійного органу щодо відмови в зарахуванні в подвійному розмірі періоду роботи на посаді лаборанта-паразитології в Державному закладі Тернопільської лінійно санітарно-епідеміологічній станції на Львівській залізниці в період з 03.05.1990 р.- 29.12.2012 р. та на посаді лаборанта з бактеріології в Державній установу Тернопільському обласному лабораторному центрі Держсанепідслужби України в період з 03.01.2013 р.- 25.09.2017 р. Оскільки, позивач має право на пенсію за вислугу років як працівник охорони здоров'я відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з врахуванням ст. 60 даного закону.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законними, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2018 року у справі № 819/14/18 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів після набрання постановою законної сили.

Строк оскарження постанови, в якій оголошено вступну та резолютивну частину обчислюється з дня складення постанови у повному обсязі.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя Р.М. Гулид

Суддя В.З. Улицький

Постанова складена в повному обсязі 06.09.2018 року.