Справа № 0640/4249/18
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2018-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

03 вересня 2018 року м. Житомир справа № 0640/4249/18

категорія 6.2.1

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Капинос О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Коростенської міської ради Житомирської області, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, скасування рішень,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати дії Коростенської міської ради неправомірними та скасувати рішення Коростенської міської ради №802 від 31.08.2017 в частині надання громадянину ОСОБА_2 дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення та передачу земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,0220 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 та рішення Коростенської міської ради №848 від 19.10.2017 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність громадянину ОСОБА_2 АДРЕСА_1 площею 0,0133 га кадастровий номер НОМЕР_1.

В обґрунтування позову зазначає, що є власником земельної ділянки відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2, кадастровий номер 0:02:002:0112, площею 0,0474 га, по АДРЕСА_2 Власниками суміжних земельних ділянок є: ОСОБА_3, кадастровий номер НОМЕР_3 площею 0,0375 га по вул. Базарна площа, 14 в м. Коростені Житомирської області (відповідно до кадастрового плану земельної ділянки межа від А до Б) та ОСОБА_2 (далі - Третя особа- 2), кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,0133 га по АДРЕСА_1 (відповідно до кадастрового плану земельної ділянки межа від Е до А), хоча в розділі "опис меж" кадастрового плану вказаної земельної ділянки помилково вказано, що ліворуч межі від Е до А - "землі Коростенської міської ради"). Вказує, що відповідачем та Головним управління Держгеокадастру у Житомирській області під час розробки кадастрового плану земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 внесено неправдиві відомості щодо суміжної земельної ділянки ліворуч межі від Е до А, де зазначено: "землі Коростенської міської ради", хоча насправді це земельна ділянка, яка належить їй. Земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1 є землею загального користування, а тому не може передаватись у приватну власність. Ця земельна ділянка є проїздом до земельної ділянки, власником якої позивач. Саме цей проїзд вона використовує для здійснення підприємницької діяльності. З огляду на ці обставини просить скасувати спірні рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї матеріали суд прийшов до наступного висновку.

Згідно з п. 1 та 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Отже, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у спорах фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Конституційний Суд України в п. 5 мотивувальної частини Рішення від 16.04.2009 № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів.

У справі, що розглядається, спір стосується правомірності передачі у власність земельної ділянки третій особі.

Оскільки відносини, що склалися між сторонами, становлять собою перевірку правильності формування волі однієї із сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, а тому вони не підлягають розгляду за правилами КАС України.

У разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду, тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації, подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Таким чином, подальше оспорювання права на спірну земельну ділянку не має вирішуватися за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей встановлювати (визнавати) належність права користування земельними ділянками.

Аналогічна позиція висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24.03.2016 у справі К/800/22625/15 та узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 11.11.2015 у справі № 2а-2885/12/1470, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з &lс;…&?і; питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів &?н;…&gп;". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно зі ст. 5 Земельного кодексу України одним із принципів земельного законодавства є забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Оскільки позивач, оскаржуючи рішення відповідача, переслідує мету захистити свої майнові інтереси, а тому даний спір носить приватно-правовий характер, не містить ознак публічно-правового спору, тому не може бути розглянутий в порядку адміністративного судочинства, а даний спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а мають бути розглянуті за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з п. 1 ч. ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, у відкритті провадження в адміністративній справі необхідно відмовити, оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Роз'яснити позивачу, що він має право звернутися до суду у порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 170, 171, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Коростенської міської ради, Житомирської області треті особи- Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, скасування рішень.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Капинос