Справа № 750/4735/18
Суддя: Карапута Л. В.
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/4735/18
Провадження № 2-а/750/445/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Карацюба М.М.,

за участі позивача, представника відповідача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти № 3 взводу №1 Батальйону управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

17.05.2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати постанову від 06.05.2018 серії ВР № 171748 незаконною та скасувати її.

Позивач обґрунтував свій позов тим, що інспектором було неправомірно винесено постанову про накладення на нього штрафу, оскільки вимоги п.п. 18.1 ПДР України не порушував, тому що на момент проїзду пішохідного переходу його як водія та пішохода відділяло не менше двох смуг руху, а тому жодних перешкод пішоходу не чинив.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив суд задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 1717418 від 06.05.2018 о 13.45 на вул. Проектна, 1 в м. Чернігові водій ОСОБА_2 керував ТЗ, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, не зменшив швидкість і не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, чим порушив п.п.18.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993р. № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 18.1 Правил дорожнього руху визначено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції - ч.2 ст. 258 КУпАП.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як випливає з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності мотивована тим, що ним було порушено вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху, в силу яких водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, в тому числі відеозапис правопорушення, суд встановив, що у момент проїзду позивачем нерегульованого пішохідного переходу, пішохід почав перетин дороги цим пішохідним переходом на зустрічній відносно автомобіля позивача смузі дороги, при цьому пішохід рухаючись, швидкості не зменшував, на пішохідному переході не зупинявся, що свідчить про відсутність перешкод та небезпеки для нього.

Вказані обставини свідчать про те, що позивачем при наближенні та перетині нерегульованого пішохідного переходу не створювалася перешкода чи небезпека для вказаного пішохода.

З урахуванням викладеного, судом встановлено, що позивачем п. 18.1 Правил дорожнього руху порушено не було, що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП в діях позивача та підтверджується наявними у справі доказами, в тому числі відеофіксацією згадуваного епізоду.

Вказану позицію висловив також Київський апеляційний адміністративний суд у постанові від 14.09.2017 по справі № 751/4821/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повного і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 241-246, 272, 286 КАС України, суд,

в и р і ш и в :

адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 171748, винесену іспектором роти № 3 взводу №1 Батальйону управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 від 06.05.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 255 грн. 00 коп. та закрити провадження у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В. Карапута