Справа № 325/1316/18
Суддя: Діденко Є. В.
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/325/16/2018
Справа №325/1316/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 року смт. Приазовське

Приазовський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Діденко Є.В.,

за участю секретаря судового засідання Краснової Ю.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Запорізькій області головного спеціаліста відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області ОСОБА_4 від 20 серпня 2018 року № 311/0/92-18-ДК/0005По/08/01/-18 про закриття справи; закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Позов обґрунтований тим, що 20.08.2018 року посадовою особою відповідача було закрито справу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 53-1 КУпАП. При винесенні постанови відповідач встановив, що ТОВ «Агротіс» в особі голови ОСОБА_3 самовільно зайнято земельні ділянки загальною площею 77,4830 га, а відтак вважав, що вказані дії підпадають під ознаки кримінального правопорушення, а тому закрив справу та передав матеріали до Головного управління Національної поліції у Запорізькій області. Позивач заперечує вчинення самовільного зайняття земельних ділянок, посилається на те, що при винесенні постанови не враховано відсутність будь-яких доказів такого самовільного зайняття, зокрема пояснень свідків, матеріалів фото-, відеозапису. Єдиною підставою винесення постанови став акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, підписаний тим самим інспектором, в якому лише міститься припущення про самовільне зайняття земельних ділянок ТОВ «Агротіс», без вказівки на будь-які докази чи інші фактичні дані. Крім того, чотири з пяти земельних ділянок, згаданих в акті перевірки, не мають кадастрових номерів, тому не є сформованими та не вважаються відтак земельними ділянками. Також позивач вказує, що відповідачем було порушено його права на подання пояснень та доказів, не надано можливості до винесення постанови ознайомитися з матеріалами перевірки, а справу розглянуто у його відсутності незважаючи на наявність клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою судді від 27.08.2018 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання 06.09.2018 року об 11 год. 00 хв., надано відповідачу строк для подання відзиву на позов до 31.08.2018 року.

Ухвалою судді від 04.09.2018 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, у звязку з відсутністю технічної можливості її проведення, про що повідомлено відповідача.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про дату час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, його представник ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення, аналогічні доводам позовної заяви.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, з підстав, викладених у відзиві. В судовому засіданні додатково пояснила, що факт самовільного зайняття земельних ділянок підтверджується поясненнями адвоката ОСОБА_5 від 22.06.2018 року, відповідно до яких ТОВ «Агротіс плюс» укладені договори про спільну діяльність з фізичними особами. Відповідачем зроблено запити та отримано інформацію, що на земельні ділянки, які були предметами перевірки, мають право користування приблизно 105 громадян на підставі державних актів про право постійного користування земельними ділянками. Проте, співставлення актів та обєкту перевірки не здійснювалось, у звязку з чим на даний час неможливо визначити, у користуванні яких саме громадян знаходяться земельні ділянки, що були обєктами перевірки, і яких розмірах.

03.09.2018 року на електронну адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечив проти позову, пославшись на те, що всі дії відповідача вчинені в порядку, передбаченому законом, матеріали справи про адміністративне правопорушення оформлені інспектором у відповідності з вимогами Інструкції з оформлення державними інспекторами у сфері державного контролю за використання м та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель матеріалів про адміністративні правопорушення, затверджені наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.01.2017 року № 6. Крім того, адвокату ОСОБА_5 були надані для ознайомлення всі матеріали справи, а клопотання адвоката про відкладення розгляду справи було правомірно відхилене. Вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення підтверджується складеним протоколом про адміністративне правопорушення, заявою ОСОБА_6, Актом перевірки від 15.06.2018 року, письмовими поясненнями ОСОБА_3 і адвоката ОСОБА_5 Посилання представника позивача на відсутність земельних ділянок через відсутність кадастрових номерів є необґрунтованими, оскільки відповідно до п. 2 розділу 7 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державний земельний кадастр», земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на наступних підставах.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 07.06.2018 року відповідачем зареєстровано звернення гр. ОСОБА_6, який просив розібратись із ТОВ «Агротіс» (директор ОСОБА_3В.) з приводу незаконного оброблення земельних ділянок на території с. Степанівка Перша. При цьому, в заяві відсутні ідентифікуючі відомості про вказані земельні ділянки.

Наказом ГУ Держгеокадастру в Запорізькій області від 11.06.2018 року № 311-ДК вирішено здійснити перевірку дотримання вимог земельного законодавства стосовно земельних ділянок, як обєкта перевірки, які знаходяться на території Степанівської сільської ради Приазовського району Запорізької області.

Згідно з листом Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 12.06.2018 року № б/н на імя ОСОБА_3, в якому на підставі наказу № 311 від 11.06.2018 міститься вимога звернутись для надання пояснень «щодо використання сільських земель (сінокоси, пасовища, багаторічні насадження) на території Степанівської-1 с/р Приазовського району». При цьому, будь-яких ідентифікуючих ознак земельних ділянок в листі не зазначено.

13.06.2018 року, як свідчить штамп вхідної кореспонденції відповідача, адвокат ОСОБА_7, який діяв в інтересах ОСОБА_3, у відповідь на лист Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 12.06.2018 № б/н повідомив про неможливість надання пояснень у звязку з тим, що йому не надано для ознайомлення матеріали за листом від 12.06.2018 року № б/н, а тому незрозуміло, про які земельні ділянки іде мова.

Надалі, 22.06.2018 року, як свідчить штамп вхідної кореспонденції відповідача, адвокат ОСОБА_5, який діяв в інтересах ОСОБА_3, на виконання листа Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 12.06.2018 року № б/н надав пояснення, з яких слідує, що 19.06.2018 року йому була надана можливість ознайомитися лише з частиною матеріалів скарги, а саме з чотирма роздруківками з Публічної кадастрової карти України. Зі змісту роздруківок неможливо ідентифікувати точні земельні ділянки, а можливо лише зробити висновок про приблизне місце їх розташування. Далі, в поясненнях перелічуються громадяни, які уклали з ТОВ «Агротіс Плюс» договори про спільну діяльність щодо земель, які перебувають в постійному користуванні громадян (52 договори в копіях згідно додатку надані до пояснень), а після чого перелічуються будівлі ТОВ «Агротіс», якому належать товарні ферми (додано копії свідоцтв про право власності на нерухоме майно). Разом з тим, в поясненнях наголошено, що в наданих для ознайомлення роздруківках з Публічної кадастрової карти України відсутні кадастрові номери земельних ділянок та точні координати поворотних точок, а заштриховані контури дають підстави лише приблизно встановити місце розташування земельних ділянок, про які йдеться. Тому, більш детальні пояснення можливо надати лише в разі надання більш точної інформації про землі, про які йдеться в листі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 12.06.2018 б/н.

Матеріали справи не містять інших звернень відповідача до позивача або до ТОВ «Агротіс» з приводу конкретизації прохання надати пояснення, що містилося в листі від 12.06.2018 б/н.

15.06.2018 року, тобто ще до моменту надходження пояснень адвоката ОСОБА_5 від 22.06.2018 року, державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Запорізькій області головним спеціалістом відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області ОСОБА_4 було складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 311/0/92-18-ДК/550/АП/09/01/-18.

Згідно з вказаним актом, державним інспектором у результаті перевірки було встановлено: «За результатами візуального обстеження земельна ділянка з кадастровим номером :03:003:0074, загальною площею 16,7830 га та земельна ділянка без кадастрового номеру, загальною площею 9,5 га, яка суміжна з земельною ділянкою з кадастровим номером :03:003:0074, земельна ділянка без кадастрового номеру, загальною площею 15,4 га, яка суміжна з земельною ділянкою з кадастровим номером 232458200:02:003:0125, земельна ділянка без кадастрового номеру, загальною площею 14,8 га, яка суміжна з земельною ділянкою з кадастровим номером :02:003:0016, земельна ділянка без кадастрового номеру, загальною площею 21,0 га, яка суміжна з земельною ділянкою з кадастровим номером :02:003:0130 обробляються ТОВ «Агротіс» та засіяні сільськогосподарськими культурами за відсутністю відповідного рішення про її передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутністю вчиненого правочину щодо неї».

При цьому, в графі «з актом ознайомлений, копію акта отримав» відсутнє прізвище, ініціали, дата та підпис будь-якої особи.

15.08.2018 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Запорізькій області головним спеціалістом відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області ОСОБА_4 було складено протокол № 311/0/92/-18-ДК/0115П/07/01/-18 про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення, інспектор зазначив, що відповідно до вимог статей 6 і 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» проведена перевірка дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок на території Новокостянтинівської та Степанівка Перша сільських рад Приазовського району Запорізької області. Інспектор зазначив також, що «земельні ділянки загальною площею 77,4830 га самовільно зайняті гр. ОСОБА_3 (голова ТОВ «Агротіс»), що є порушенням, відповідальність за яке передбачено п. б ст. 211 ЗКУ та ст. 53-1 КУпАП». Згідно з протоколом, розгляд справи відбудеться об 11 годині 00 хвилин 20 серпня 2018 року у приміщенні Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області. В протоколі містяться підписи ОСОБА_3 про його отримання і про відмову від надання пояснень, та в графі «підпис особи, яка вчинила адміністративне правопорушення» зазначено про відмову від підпису (а.с. 98).

16 серпня 2018 року адвокатом ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 направлено адвокатський запит про надання засвідчених копій документів, що є матеріалами перевірки з питання дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок на території Новокостянтинівської та Степанівської Першої сільських рад Приазовського району Запорізької області, проведеної у 2018 році.

Листом від 23.08.2018 року відповідач з посиланням на законодавство розяснив адвокату ОСОБА_7, що у випадку запиту на інформацію, яка передбачає виготовлення копій документів більше 10 сторінок, запитувач зобовязаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання і друк. Проте, будь-яких даних про розмір витрат, який необхідно сплатити та реквізити для їх сплати не надано, як не надано і запитувані документи.

16.08.2018 року адвокатом ОСОБА_5 в інтересах позивача ОСОБА_3 було подано клопотання про відкладення розгляду справи. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_3 з протоколом не згодний, не обізнаний про точне розташування земельних ділянок, в самовільному зайнятті яких він обвинувачується, а отже не розуміє суть адміністративного правопорушення, що є порушенням його права на захист.

Однак, вказане клопотання задоволене не було, оскільки 20.08.2018 року відповідачем було розглянуто справу про адміністративне правопорушення у відсутності позивача. Згідно зі службовою запискою інспектора Цюсько П.В. від 31.08.2018 року № 1911/3-18-0.41, клопотання задоволено не було через те, що адвокат не зазначив бажану дату розгляду справи, і попри все 20.08.2018 року у день і час розгляду справи, адвокат ОСОБА_5 зявився і отримав копію постанови у справі (а.с. 87).

За наслідком розгляду справи винесено постанову від 20.08.2018 року № 311/0/92-18-ДК/0005По/08/01/-18 про закриття справи, якою встановлено наявність події і складу адміністративного правопорушення та вирішено матеріали справи передати до Головного управління Національної поліції у Запорізькій області.

Згідно зі ст. 253 КУпАП, якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

На підставі вказаної постанови було також видано припис від 20 серпня 2018 року № 311/0/92-18ДК/0008Пр/03/01/-18 з вимогою «усунути у 30-денний термін виявлене правопорушення згідно з чинним законодавством України» та попередженням про притягнення до відповідальності за ст.188-5 КУпАП у разі невиконання припису, а також було складено розрахунки розміру шкоди на загальну суму 300 392,38 гривень.

Отже, відповідачем було винесено оскаржувану постанову у звязку з тим, що при розгляді справи інспектор дійшов висновку про наявність у порушенні ознак кримінального правопорушення.

Таким чином, незважаючи на те, що результатом розгляду справи стало її закриття, однак мотиви такого закриття містять посилання на наявність в діях посадової особи ТОВ «Агротіс» складу правопорушення, передбаченого статтею 53-1 КУпАП (тобто самовільне зайняття земельних ділянок), а висновки, що містяться в постанові, стали підставою для застосування до позивача інших правових наслідків у вигляді направлення матеріалів до органу досудового розслідування, винесення припису, а також складення розрахунку шкоди. Отже, оскаржувана позивачем постанова створює для нього правові наслідки та безпосередньо стосується його прав, свобод та інтересів.

Крім того, суд приймає до уваги, що право на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, незалежно від суті прийнятої постанови, гарантоване п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Конституції України закріплений основоположний принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На переконання суду, застосування вказаного принципу є необхідним і при розгляді справ про адміністративні правопорушення, оскільки без цього неможливо дотримання права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово наголошувалось Європейським судом з прав людини, норми Кодексу України про адміністративні правопорушення мають карний кримінально-правовий характер, а адміністративні правопорушення мають ознаки притаманні кримінальному обвинуваченню, і тому підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (справа «Надточій проти України»).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 5 розділу II Інструкції з оформлення державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.01.2017 року № 6, у протоколі зазначаються, зокрема, місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення. Суть правопорушення описується якомога точніше згідно з вимогами відповідної статті КУпАП, на підставі якої складається протокол; прізвища, імена та по батькові, місця проживання/реєстрації свідків та потерпілих (за наявності); інші відомості, необхідні для вирішення справи (наприклад, відомості про наявність актів обстеження земельної ділянки, відмітки про наявність документів і речей, які підтверджують правопорушення, клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності).

На переконання суду, на підтвердження винесеної постанови відповідачем не було надано жодних доказів того, що ТОВ «Агротіс» дійсно самовільно зайняло земельні ділянки загальною площею 77,4830 га, які розташовані за межами населених пунктів с. Степанівка Перша та Новокостянтинівка Приазовського району Запорізької області.

Зокрема, акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 15.06.2018 року № 311/0/92-18-ДК/550/АП/09/01/-18, як і протокол про адміністративне правопорушення, складено особисто інспектором, без участі будь-яких свідків, жодних додатків ні акт, ні протокол не містять. Зокрема, в акті та протоколі відсутні результати опитування осіб, що могли б вказати на те, яка особа засіяла вказані земельні ділянки та яка особа проводила на них сільськогосподарські роботи.

З доводів Акту перевірки вбачається, що він ґрунтується лише на візуальному обстеженні інспектором земельних ділянок, при цьому дані про фото-, відео- фіксацію результатів обстеження земель відсутні, відтак неможливо перевірити результати такого обстеження, та які взагалі земельні ділянки обстежувались. Крім того є незрозумілим, з чого саме інспектор зробив висновок про те, що землі обробляються саме ТОВ «Агротіс», а не іншою юридичною чи фізичною особою.

Письмові пояснення ОСОБА_3 від 07.06.2018 року (адресовані поліції ще до початку призначення перевірки) та адвоката ОСОБА_5 від 22.06.2018 року, які були розцінені відповідачем як докази правопорушення, насправді не містять жодних відомостей про самовільне зайняття земельних ділянок, а навпаки, пояснення містять дані, що особи повідомили про наявність правових підстав для використання певних земельних ділянок, які можуть приблизно розташовуватись на території, яка була предметом перевірки. Проте, наведені доводи відповідачем в рамках провадження у справі про адміністративні правопорушення взяті до уваги і перевірені не були.

Також, суд звертає увагу, що як зазначено у поясненнях, деякі земельні ділянки на підставі договорів про спільну діяльність із громадянами використовуються ТОВ «Агротіс плюс», а не ТОВ «Агротіс», як вказано в оскаржуваній постанові. Наведені обставини залишились поза увагою відповідача і оцінка їм взагалі не надавалась.

Крім того, в порушення ст.ст. 256, 283 КУпАП, в протоколі, а так само і в оскаржуваній постанові, не вказано період, в якому, на думку відповідача, було самовільне зайняття земельних ділянок, тобто не встановлено час вчинення правопорушення.

Також, в протоколі про адміністративне правопорушення і в оскаржуваній постанові не зазначено кількості земельних ділянок, їхнього точного місцезнаходження, площі кожної з них, категорії за цільовим призначенням, форми власності, власника, кадастрових номерів, будь-яких інших ідентифікуючих ознак, у звязку з чим взагалі неможливо встановити, про які земельні ділянки йде мова.

Одночасно, суд не погоджується з доводами представника позивача про неможливість існування земельної ділянки без кадастрового номера, оскільки відповідно до п. 2 розділу 7 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державний земельний кадастр», земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Проте, на переконання суду, незалежно від присвоєння кадастрового номера, у випадку притягнення особи до адміністративної відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки, така ділянка повинна бути ідентифікована, що не було виконано інспектором.

Таким чином, як акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 15.06.2018 року № 311/0/92-18-ДК/550/АП/09/01/-18, так і протокол про адміністративне правопорушення від 15.08.2018 року № 311/0/92/-18-ДК/0115П/07/01/-18, а також постанова про закриття справи від 20.08.2018 року № 311/0/92-18-ДК/0005По/08/01/-18, не вказують на жодні об'єктивні дані, які б свідчили про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 53-1 КУпАП в діях керівника ТОВ «Агротіс».

Відтак, покладений в основу оскаржуваної постанови висновок відповідача про те, що ТОВ «Агротіс», керівником якого є позивач, самовільно зайнято земельні ділянки загальною площею 77,4830 га, які розташовані за межами населених пунктів с. Степанівка Перша та Новокостянтинівка Приазовського району Запорізької області, є безпідставним та ґрунтується виключно на припущеннях.

Щодо доводів представника позивача про певні порушення процедури провадження у справі про адміністративне правопорушення, то суд враховує, що ОСОБА_3 був ознайомлений з датою, часом і місцем розгляду справи при отриманні копії протоколу 15.08.2018 року. При цьому, справа була розглянута без його участі, що не порушує вимог ст. 268 КУпАП. Питання неправомірності відмови інспектором у відкладенні розгляду справи, а так само відсутності конкретизації суті правопорушення повязані з доводами позивача щодо відсутності події і складу делікту, а тому вони окремої аргументації не потребують.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (п. 58), хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В порушення ст. 77 КАС відповідачем не було надано доказів на підтвердження правомірності прийняття оскаржуваного рішення, і як наслідок відповідачем застосовано положення ст. 253 КУпАП, яке не підлягає застосуванню, оскільки відсутня сама подія і склад правопорушення, що виключає не тільки накладення адміністративного стягнення, а й передачу матеріалів органу досудового розслідування. З огляду на викладене, постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

При цьому, справа про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_3, підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, з мотивів, викладених у цьому рішенні.

Згідно з п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 5-7, 77, 90, 241-246, 286 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.

Скасувати постанову державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Запорізькій області головного спеціаліста відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області ОСОБА_4 від 20 серпня 2018 року № 311/0/92-18-ДК/0005По/08/01/-18 про закриття справи.

Закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_3 (директора ТОВ «Агротіс»), у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Приазовський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або проголошення постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення проголошене 06 вересня 2018 року.

Суддя Є.В. Діденко