Справа № КДМ/2540/158/18
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2018-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

07 вересня 2018 року Чернігів Справа № КДМ/2540/158/18

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Баргаміної Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області, Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) при Міністерстві юстиції України, Міністерства юстиції України про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Арбітражний керуючий ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою до Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області, Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) при Міністерстві юстиції України, Міністерства юстиції України про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу Міністерством юстиції України № 2784/5 від 23.08.2018 про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючих санацією, ліквідатора), ОСОБА_1 та зобов'язання Міністерства юстиції України внести відомості до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України про скасування запису про припинення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1, внесеного на підставі наказу Міністерства юстиції України № 2784/5 від 23.08.2018 про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючих санацією, ліквідатора).

В обґрунтування даної заяви заявник зазначає, що у зв'язку з винесенням відповідного наказу Міністерством юстиції України існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, а їх відновлення, тобто поновлення заявника як арбітражного керуючого розпорядника майна Державного підприємства «Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння» буде неможливо. Також вказує, що є очевидні ознаки протиправності рішення суб'єкта владних повноважень тому, що перевірка проводилась за фіктивною скаргою, особа, від імені якої надійшла скарга, ніякого відношення до даної скарги не має, а сама перевірка проводилась замість трьох робочих днів майже два місяці. Необхідність забезпечення позову до подачі позовної заяви обумовлюється тим, що в разі виконання даного наказу заявника буде відсторонено Господарським судом Чернігівської області від виконання повноважень, як арбітражного керуючого розпорядника майна Державного підприємства «Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння», тобто позбавлено роботи, а подальше відновлення порушених прав буде унеможливлене в зв'язку з неможливістю поновлення заявника як арбітражного керуючого розпорядника майна Державного підприємства «Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння».

Дослідивши підстави, на яких ґрунтується заява про забезпечення позову, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України і матеріалів справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частин першої, другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частинами першою та другою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В розумінні наведеної норми закону, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналіз змісту вказаних норм свідчить про те, що суд може забезпечити позов лише за наявності двох обов'язкових умов: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 06.03.2008 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2, застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Суд звертає увагу на те, що предметом майбутнього позову у даній справі, як зазначає заявник, є, зокрема, визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 23.08.2018 № 2784/5 про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого; зобов'язання Міністерства юстиції України внести відомості до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України про скасування запису про припинення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1, внесеного на підставі наказу Міністерства юстиції України № 2784/5 від 23.08.2018 про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючих санацією, ліквідатора), тому, виходячи із пов'язаності заходу про забезпечення позову з його предметом, співмірності такого заходу позовним вимогам, що мають бути заявлені ОСОБА_1, і відповідності виду забезпечення позову як зупинення дії оскаржуваного наказу та зобов'язання внести відомості до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України - фактично призведе до вирішення справи по суті позовних вимог, що не узгоджується з метою застосування правового інституту забезпечення позову та є неприпустимим.

З урахуванням зазначеного, у суду відсутні підстави стверджувати про очевидні ознаки протиправності рішення суб'єкта владних повноважень та порушення прав, свобод або інтересів позивача дією такого рішення, а також про наявність підстав вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви арбітражного керуючого ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області, Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) при Міністерстві юстиції України, Міністерства юстиції України про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.М. Баргаміна