Справа № 761/5022/18
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 761/5022/18 Суддя (судді) першої інстанції: Мальцев Д.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 вересня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Петрика І.Й.

суддів Собківа Я.М., Пилипенко О.Є.

при секретарі Кузьміній Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу інспектора роти № 3 Управління патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Дуканіча Ігоря Вікторовича

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 року

у справі № 761/5022/18

за позовом ОСОБА_3

до відповідача інспектора роти № 3 Управління патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в м. Кременчуці, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення

третя особа Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в м. Кременчуці

про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 3 Управління патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Дуканіча Ігоря Вікторовича в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову серії БР №846934 від 21.01.2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.01.2018 року відносно нього відповідачем була винесена постанова, згідно якої він начебто здійснив зупинку свого транспортного засобу ближче 10 м до пішохідного переходу, чим порушив п.15.9 ПДР.

Разом з тим, позивач вказує, що правил дорожнього руху він не порушував, а вказана постанова підлягає скасуванню, оскільки, всупереч вимог ст. 280 КУпАП, відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а також позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним та необгрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку із наведеним просить скасувати рішення суду першої інстанції

Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.01.2018 року інспектором 3-ї роти Управління патрульної поліції в м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції Дуканіч І.В. винесено постанову Серії БР № 846934 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, згідно якої останнього притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_3 21.08.2018 року о 10 год. 41 хв. в м. Кременчуці, вул. В. Бойка 12/13 керуючи транспортним засобом AUDI A6, державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку ближче 10 м. до пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9. г ПДР України.

Не погоджуючись із діями відповідача позивач звернувся із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закон України ``Про національну поліцію`` визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23 Закон України ``Про національну поліцію `` визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п. 15.9 (г) ПДР України зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Суд першої інстанції задовольняючи адміністративний позов виходив з того, що відповідачем до суду не надано жодних належних доказів зазначених у постанові від 21.01.2018 року, а саме фіксування зазначених подій технічними приладами, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи інших документів. А відтак, суд прийшов до висновку, що факт вчинення позивачем ОСОБА_3 адміністративного правопорушення не підтверджується жодним доказом.

Колегія суддів не погоджується з такою позицією суду першої інстанції оскільки, відповідачем був наданий до суду доказ вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_3, а саме-відеозапис з нагрудної камери інспектора патрульної поліції.

Колегія суддів дослідивши даний відеозапис встановила, що транспортний засіб за кермом якого знаходився позивач дійсно здійснив зупинку ближче 10 м. до пішохідного переходу, чим порушив п.15.9 п.п. г ПДР України, що також не заперечувалося позивачем.

Також, дослідивши відеозапис колегія суддів зазначає, що посилання позивача на те, що відповідач не враховував його пояснень та не з`ясував обставини, які підлягали з`ясуванню є хибними оскільки, інспектор патрульної поліції запропонував написати пояснення на окремому аркуші паперу проте, позивач відмовився. Наявне свідчить про правопорушення в діях позивача та правомірність вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження під час розгляду даної справи та дають підстави суду апеляційної інстанції для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального права, адже матеріалами справи підтверджується та обставина, що позивач дійсно винен у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке КУпАП передбачена відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 122 цього кодексу.

Відповідач, в даному випадку, склавши спірну постанову, діяв на підставі і в межах своїх повноважень і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції і постанову відповідача.

Керуючись ст. ст. 229, 242,243, 250, 308, 313, 315, 317, 321, 325 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу інспектора роти № 3 Управління патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Дуканіча Ігоря Вікторовича- задовольнити .

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 01 серпня 2018 року - скасувати та прийняти нове.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3-відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Суддя - доповідач Петрик І.Й.

Судді Собків Я.М.

Пилипенко О.Є.