Справа № 2240/2784/18
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2240/2784/18
УХВАЛА

іменем України

04 вересня 2018 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Ковальчук О.К., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до державного реєстратора приватного нотаріуса Летичівського районного нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до державного реєстратора приватного нотаріуса Летичівського районного нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень від 08.12.2016 №32804945, №32893210, від 13.12.2016 №32893210, №32893871.

Ухвалою від 17.08.2018 Хмельницький окружний адміністративний суд залишив без руху позовну заяву ОСОБА_1, запропонувавши усунути недоліки шляхом причин пропуску строку звернення до суду або заяви про поновлення цього строку; зазначення про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмових доказів та подання належним чином засвідчених копії доданих до адміністративного позову документів, з урахуванням вимог статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, власного письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

На виконання вимог ухвали від 17.08.2018 позивач подала до суду позовну заяву із зазначенням відомостей про наявність у неї або іншої особи оригіналу письмових доказів та власного письмового підтвердження про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, належним чином засвідчені копії документів та заяву про поновлення строку звернення до суду.

В обґрунтування заяви позивач зазначила, що дізналась про наявність спірних рішень державного реєстратора під час усного звернення 01.08.2018 до адвоката, що підтверджується відповідною довідкою.

Вирішуючи питання щодо поновлення пропущеного строку, суд враховує таке.

Строки звернення до суду визначені статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

У рішенні від 13.09.2006 по справі №6-26370кс04 та постанові від 30.09.2015 по справі №21-2231а15 Верховний Суд України зазначив, що поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред'явлення позову стає неможливим або утрудненим. Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку. Суд повинен обґрунтувати свою позицію відповідними доводами, а не лише зазначити "визнати поважними причини пропуску процесуальних строків".

Відповідно, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

З урахуванням положень статей 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України обов'язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

Позивач не виконав вимогу суду та не надав належні та допустимі докази існування об'єктивних чи суб'єктивних обставин, які перешкоджали йому звернутись до суду з вимогами про визнання протиправними та скасування рішень відповідача від 08.12.2016 №32804945, №32893210, від 13.12.2016 №32893210, №32893871 протягом строку, визначеного Кодексом адміністративного судочинства України.

Довідка, видана адвокатом ОСОБА_3 не може слугувати доказом існування перешкод щодо своєчасного звернення позивача до суду за захистом порушеного права, оскільки до позовної заяви позивач самостійно надає копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 16.03.2017, в якій зазначена інформація про наявність спірних рішень державного реєстратора.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач без поважних причин пропустила строк звернення до суду з вказаними позовними вимогами.

Частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, зокрема, якщо підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані судом неповажними, суд повертає позовну заяву.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Оскільки недоліки позовної заяви усунуті не в повному обсязі, тому адміністративний позов необхідно повернути позивачу.

Керуючись пунктом 1 частини 4 статті 169, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

визнати причини пропуску звернення до суду неповажними.

Позовну заяву ОСОБА_1 до державного реєстратора приватного нотаріуса Летичівського районного нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень - повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя ОСОБА_4