Справа № 2240/2286/18
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2240/2286/18
РІШЕННЯ

іменем України

04 вересня 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Майстера П.М.

за участю:секретаря судового засідання Нетичай Ю.В. представника позивача: ОСОБА_1, представника відповідача: ОСОБА_2,
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_3 від 31.05.2018 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення із земель державної власності орієнтовною площею 2,0 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області вчинити дії по наданню ОСОБА_3 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення із земель державної власності орієнтовною площею 2,0 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області на підставі заяви від 31.05.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у травні 2018 року звертався до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою, в якій просив надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,0 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області.

Вказує, що листом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 15.06.2018 року № В-6990/0-4637/0/95-18 позивачу було повідомлено, що відповідно до інформації Відділу у Старокостянтинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, встановлено, що зазначена у клопотанні земельна ділянка перебуває в користуванні третіх осіб, тому задовольнити вимоги клопотання ОСОБА_3 наразі неможливо.

На думку позивача, відмова Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою для передачі земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, викладена в листі від 15.06.2018 року №В-6990/0-4637/0/95-18, є незаконною та такою, що порушує права та законні інтереси позивача.

Представник позивача в судовому засіданні підтвердив викладені в позовній заяві обставини, та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надавши суду відзив, в якому зазначив, що листом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 15.06.2018 року №В-6990/0-4637/0/95-18 було правомірно надано відповідь позивачу. Вказав, що відповідно до інформації Відділу у Старокостянтинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, зазначена позивачем на графічному матеріалі земельна ділянка перебуває у користуванні третіх осіб, що підтверджується інформацією з Державного земельного кадастру та Державним актом на право колективної власності на землю серії ХМ №031 від 28 грудня 1995 року.

Зауважив, що 01.03.2018 року Головним управлінням, з врахуванням постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року по справі №822/2351/17, прийнято наказ №22-1157-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» ОСОБА_3 щодо відведення земельної ділянки у власність із земельної ділянки (кадастровий номер :02:002:0090) за межами населених пунктів Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства. Частиною 4 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання. Просив суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши належним чином зібрані докази по справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, приходить до висновків, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що 31.05.2018 року позивачем подано до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області заяву про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,0 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області.

Разом із заявою як додатки подано: копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копію посвідчення учасника бойових дій, копію картографічного матеріалу з бажаною ділянкою (зона квартал :02:002).

У відповіді, оформленій листом від 15.06.2018 року №В-6990/0-4637/0/95-18 відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,0 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, зазначивши, що відповідно до інформації Відділу у Старокостянтинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, встановлено, що зазначена у клопотанні земельна ділянка перебуває в користуванні третіх осіб, тому задовольнити вимоги клопотання ОСОБА_3 наразі неможливо.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наведене нижче.

Відповідно частини 3 статті 78 Земельного кодексу України визначено, що земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Частиною 1 статті 84 Земельного кодексу України встановлено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Згідно з частиною 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно з частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування (частина 7 статті 118 Земельного кодексу України).

Отже, у випадку наявності у особи бажання отримати у власність або користування земельну ділянку, вона повинна звернутися до відповідного органу із клопотанням про надання їй земельної ділянки, яке повинно бути розглянуте протягом встановленого строку та за наслідком якого повинно бути прийняте рішення про надання або відмову у наданні дозволу розроблення проекту землеустрою.

Статтею 122 Земельного кодексу України визначено розподіл повноважень щодо надання у власність або у користування земельних ділянок державної та комунальної власності.

Згідно з частиною 2 статті 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідно до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Таким чином, статтею 122 Земельного кодексу України врегульовано відносини щодо передачі у власність або у користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності.

В судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка, на яку претендує позивач (квартал :02:002) відноситься до приватної форми власності (бувшої колективної власності колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства ім. 1 - Травня с. Капустин Старокостянтинівського району) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та перебуває в користуванні (власності) третіх осіб, підтвердженням чого є Державний акт на право колективної власності на землю серії ХМ №031 від 28.12.1995 року.

Вказане підтверджується також Інформацією щодо земельної ділянки, яка розташована в межах :02:002, копія якої міститься в матеріалах справи.

Також встановлено, що земельні ділянки, які зазначені на картографічному матеріалі, копія якого знаходиться в матеріалах справи, та на які претендує позивач, належать до земель приватної власності (не витребувані паї), які не були повернуті до земель державної чи комунальної власності і право власності на них підтверджено вищезазначеним Державним актом на право колективної власності на землю.

Окрім цього, із листа Відділу у Старокостянтинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 23 липня 2018 року вбачається, що земельні ділянки на які претендує позивач являються землями колишньої колективної власності (КСП ім. 1 - Травня). Сільськогоспадарські угіддя, які підлягали паюванню, але на даний час нерозподілені між власниками земельних часток (паїв) та залишились у спільному (сумісному) використанні, обліковуються як приватна власність.

Серед іншого, суд звертає увагу, що згідно Інформації щодо земельної ділянки, яка розташована в межах :02:002, та яку бажав отримати у власність позивач, остання має цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно ст. 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства.

Разом із тим, суд критично ставиться до посилання представника відповідача стосовно того, що позивач вже скористався своїм правом щодо отримання земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, з огляду на наступне.

Як встановлено, постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.09.2017 року по справі №822/2351/17, яка набрала законної сили 16.10.2017 року, адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено частково. Постановлено визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області В-9533/0-3220/6-17 від 24 квітня 2017 року у наданні ОСОБА_3 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га, розташованої за межами населених пунктів Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 та прийняти рішення щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для передачі земельної ділянки площею 2,0 га, розташованої за межами населених пунктів Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області у власність для ведення особистого селянського господарства, або надати мотивовану відмову у його наданні.

01.03.2018 року начальником Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області прийнято наказ №22-1157-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою", згідно якого ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, місце об'єкта землеустрою: із земельної ділянки (кадастровий номер :02:002:0090), яка розташована за межами населених пунктів Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (01.03).

Суд звертає увагу, що відповідачем не затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3, відтак позивач не використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для вказаного виду використання.

Суд наголошує, що Земельним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами правовий статус не розпайованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення колективної власності колишніх КСП на даний час не визначено.

Крім того, частиною 2 статті 92 Земельного кодексу України визначено перелік осіб, які набувають право постійного користування землею, але не вирішує питання щодо осіб, які набули це право раніше.

У рішенні Конституційного суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 зазначено, що використання терміну "набувають", що означає "ставати власником чого - небудь", після набрання чинності статтею 92 Кодексу свідчить, що ця норма не обмежує і не скасовує діюче право постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами в установлених законодавством випадках станом на 1 січня 2002 року до його переоформлення. Так, поняття "набувають права" за змістом частини другої статті 92 та частини першої статті 116 Кодексу в аспекті вимоги переоформлення права користування земельною ділянкою не відповідає вимозі ясності і визначеності правової норми: зазначені положення припускають поширення цього поняття лише на випадки первинного отримання земельної ділянки із земель державної та комунальної власності підприємствами, установами та організаціями, що належать до державної або комунальної власності, а також громадянами та юридичними особами, які набувають права власності та користування земельними ділянками. Натомість у пункті 6 "Перехідних положень" Кодексу йдеться про переоформлення права власності або оренди громадянами та юридичними особами, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві. Переоформлення також має два значення: повторити оформлення і оформити заново, за новими правилами.

Земельний кодекс України передбачає певний порядок, згідно якого земельна ділянка, що знаходиться у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, для суспільних потреб може бути тільки вилучена або викуплена, в порядку встановленому цим Кодексом.

При цьому, вилучення (викуп) земельної ділянки допускається при дотриманні гарантій прав на землю, передбачених розділом V Земельного кодексу України та статті 350 Цивільного кодексу України, якщо рішення про це прийнято компетентним органом з підстав і в порядку, встановлених законом, а власникові земельної ділянки має бути відшкодована її вартість.

Статтею 140 Земельного кодексу України визначено підстави для припинення права власності на земельну ділянку. До них віднесено, зокрема, відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб.

Пунктом "г" частини 1 статті 143 Земельного кодексу України визначено, що однією з підстав для примусового припинення прав на земельну ділянку є її викуп (вилучення) земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб.

Враховуючи вищевикладене, право колективної власності, яке не припинено у встановленому законом порядку, вважається дійсним, а отже Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області не мало законних підстав для надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність позивачу вказаної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, а тому посилання відповідача на відсутність у нього повноважень щодо розпорядження земельною ділянкою колективної власності є обґрунтованим.

У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, суд дійшов висновку про необгрунтованість заявлених позивачем вимог, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

На підставі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з відмовою в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, судові витрати не стягуються.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з його проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні були проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду, - з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 05 вересня 2018 року

Позивач:ОСОБА_3 (с. Високе, Черняхівський район, Житомирська область, 12341 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1)
Відповідач:Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (вул. Інститутська, 4/1, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29016 , код ЄДРПОУ - 39767479)

Головуючий суддя ОСОБА_5