Справа № 807/2303/16
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2018-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 серпня 2018 року м. Ужгород№ 807/2303/16
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.

з участю секретаря судового засідання Кубічек Н.І.

учасники справи:

позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1;

представник позивача - ОСОБА_2;

відповідач - Державна податкова інспекція у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області - представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішеня,-

ВСТАНОВИВ:

Розгляд даної справи здійснено за правилами загального позовного провадження із врахуванням відкриття провадження та призначення справи до судового розгляду відповідно до вимог КАС України, у редакції, що діяв до 15 грудня 2017 року.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної податкової інспекції у Тячівському районі, якою просить суд: "1. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Тячівському районі № від 16 лютого 2016 року яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на 9517,65 грн.; 2. Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 640 грн.".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 січня 2017 року було відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 січня 2017 року було закінчено підготовче провадження i призначено дану справи до судового розгляду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року було зупинено провадження в даній адміністративній справі та надано сторонам час для примирення до 27 квітня 2018 року.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 травня 2018 року поновлено провадження в даній адміністративній справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачеві в 4 кварталі 2014 року було анульовано заборгованість за споживчим кредитом у вигляді пені в сумі 46221,90 грн.. Відповідачем проведено позапланову невиїзну документальну перевірку з питань відображення в податковій декларації про майновий стан і доходи, доходів отриманих з інших джерел за 2014 рік за результатами якої складено Акт за №75/17-01/НОМЕР_2 від 22 січня 2016 року та винесено податкове повідомлення-рішення № від 16 лютого 2016 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на 9517,65 грн. Донарахування суми податку з доходів фізичних осіб проведено на підставі отриманих відомостей від АТ "Райфайзен Банк Аваль", а саме: звіту форми 1-ДФ, листа банку та повідомлення боржника про анулювання заборгованості у вигляді пені. Проте, позивач не погоджується з висновками викладеними в Акті перевірки за № 75/17-01/НОМЕР_2 від 22 січня 2016 року, вважає їх необґрунтованими та хибними.

В судовому засіданні позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив щодо задоволення позову в повному обсязі, з підстав викладених в письмовому запереченні та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, мотивуючи наступним. Позивачем 09 грудня 2014 року було отримано дохід з податку на доходи фізичних осіб від анулювання (прощення) заборгованості за кредитним договором в сумі 46221,90 грн. шляхом надання повідомлення про анулювання боргу від 09 грудня 2014 року особисто під підпис позивача. В даному повідомленні позивача було ознайомлено з обов'язком щодо сплати податку на доходи фізичних осіб з доходу у вигляді суми анульованих боргових зобов'язань та відображення суми отриманого доходу у річній податковій декларації. Дані про отримання доходу позивачем було відображено у податковому розрахунку за формою 1-ДФ про суми нарахованого (виплаченого) доходу за ознакою 126 "додаткове благо" у розмірі 46221,90 грн. Позивач фактично повинен був сплатити за кредитним договором не тільки "тіло" кредиту, а і пеню за користування ним, однак внаслідок анулювання (прощення) банком боргу отримав пасивні доходи. Таким чином, позивачеві донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2014 рік, з суми доходу отриманого платником податку, як додаткове благо в сумі 7614,12 грн.

Розгляд даної справи неодноразово відкладався (оголошувалась перерва) у зв'язку з існуванням на те об'єктивних законодавчо встановлених підстав.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений судом про дату, час та місце судового засідання (а.с. 94).

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

А відтак, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду даної справи, у відповідності до статті 205 КАС України його неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши подані сторонами докази (заслухавши представників сторін), всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд приходить до висновку про те, що позовна заява не підлягає до задоволення повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачем в період з 11 січня 2016 року по 15 січня 2016 року було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань відображення в податковій декларації про майновий стан і доходи, доходів отриманих з інших джерел за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року. Результати документальної позапланової невиїзної перевірки відображені в Акті від 22 січня 2016 року № 75/17-01/НОМЕР_2 (а.с. 14-16).

За результатами документальної позапланової невиїзної перевірки відповідачем було встановлено порушення позивачем статті 163 пункту 163.1 підпункту 163.1.1, статті 164 пункту 164.2 підпункту 164.2.17 абзацу "д" Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) та донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2014 рік, з суми доходу отриманого платником податків, як додаткове благо в сумі 7614,12 грн. (а.с. 16).

На підставі Акту перевірки від 22 січня 2016 року №75/17-01/НОМЕР_2 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.02.2016 року № згідно якого збільшено позивачеві суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на 9517,65 грн., а саме: за основним платежем в сумі 7614,12 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 1903,53 грн. (а.с. 13).

26 лютого 2016 року позивачем було подано до Головного управління ДФС у Закарпатській області скаргу на податкове повідомлення-рішення від 16 лютого 2016 року № (а.с. 17-18).

Згідно рішення Головного управління ДФС у Закарпатській області про результати розгляду скарги від 11 березня 2016 року № 102/А/07-16-10-04-47 було залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 16 лютого 2016 року №, а скаргу позивача від 26 лютого 2016 року - без задоволення (а.с. 19-22).

Як вбачається з Акту перевірки від 22 січня 2016 року №75/17-01/НОМЕР_2 підставою для прийняття оскаржуваного повідомлення-рішення від 16 лютого 2016 року № слугувало те, що позивач суму доходу, отриманого як додаткове благо, в розмірі 46221,90 грн. не задекларував у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік та податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб з суми доходу отриманого платником податку як додаткове благо в сумі 7614,12 грн. не визначено (а.с. 16).

Так, згідно листа від 09 грудня 2014 року АТ "Райфайзен Банк Аваль" повідомив позивача, що за кредитним договором йому анульовано (прощено) заборгованість за нарахованою пенею в розмірі 46221,90 грн. (а.с. 29).

Таким чином, відповідачем за результатами проведеної документальної невиїзної перевірки було донараховано податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік з суми доходу отриманого позивачем, як додаткове благо в сумі 7614,12 грн. (а.с. 16).

У відповідності до статті 164 пункту 164.2. підпункту 164.2.17 підпункту "д", ПК України, у редакції, що діяла станом на 06 грудня 2014 року (дата анулювання (прощення) кредитором позивачеві заборгованості по пені у розмірі 46221,90 грн.), до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку включається, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді, зокрема, суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

У подальшому законодавцем до цієї норми були внесені зміни (Закон України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи"") і станом на день ухвалення податкового повідомлення-рішення № від 16 лютого 20160 року, що оскаржується позивачем, у відповідності до статті 164 пункту 164.2. підпункту 164.2.17 підпункту "д", ПК України, до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку включається, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді, основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Тобто законодавцем було уточнено, що додатковим благом, у спірному випадку (кредитні відносини), дохід, отриманий платником податку у вигляді, основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням,

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 56 пункту 56.21 ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Згідно статті 163 пункту 163.1 підпункту 163.1.1 ПК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до статті 164 пункту 164.1 ПК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

З аналізу статті 164 пункту 164.2 підпункту 164.2.17 підпункту "д" ПК України, вбачається, що боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов'язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Разом з тим, суд констатує наступне.

У відповідності до статті 14 пункту 14.1 підпункту 14.1.47, підпункту 14.1.56 ПК України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку.

При цьому визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

Згідно статті 14 пункту 14.1 підпункту 14.1.54 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.

Отже з аналізу вказаних положень вбачається, що сума анульованого (прощеного) боргу може включати як основну суму кредиту, так і нараховані проценти за користування кредитом, які є невід'ємною частиною кредитного договору та суми за кредитним договором, та які підлягають обов'язковій сплаті боржником відповідно до умов кредитного договору, оскільки йдеться про борг в цілому, тобто про загальну суму фінансових зобов'язань, що підлягають погашенню боржником, незалежно від підстави їх виникнення.

Наведене цілком відповідає економічній сутності доходу, оскільки при списанні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов'язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом включаючи і проценти як невід'ємної частини кредитного договору.

Таким чином, кредитні кошти та проценти нараховані за користування кредитними коштами включаються до оподаткованого доходу, що отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором.

Відповідно до статті 165 пункту 165.1 підпункту 165.1.49 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються інші доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Так, у відповідності до статті 164 пункту 164.2 підпункту 164.2.14 підпункту "б" ПК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання. Крім того, у розумінні вказаної норми позивач не є отримувачем доходу, оскільки є боржником, тобто отримувачем доходу є особа, яка отримує на свою користь неустойку (штрафи, пені).

Згідно статті 549 частини 2, частини 3 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 546 частини 1 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 605 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Так, відносини, що виникли між банком та його клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України.

Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що нарахування пені та штрафів є лише засобом забезпечення виконання основного зобов'язання перед банком та не є доходом платника податку у разі їх анулювання за рішенням банківської установи. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 13 березня 2018 року по справі 826/2226/15.

Оскільки АТ "Райфайзен Банк Аваль" було анульовано (прощено) позивачеві заборгованість саме за нарахованою пенею в розмірі 46221,90 грн., тому це не є додатковим благом, яке включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку включається.

Згідно статті 77 частини 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В процесі судового розгляду відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності спірного податкового повідомлення-рішення за № від 16 лютого 2016 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на 9517,65 грн., в зв'язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на вищевказане, зважаючи обставини встановлені судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити.

У відповідності до статті 139 частини 1 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Застосоване судом законодавство - використане в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) до Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області (90500, Закарпатська область, м. Тячів, вул. Армійська, 2, ) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16 лютого 2016 року за № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) із Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області (90500, Закарпатська область, м. Тячів, вул. Армійська, 2, ) 640 (шістсот сорок) грн. витрат із судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 29 серпня 2018 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі було складено 03 вересня 2018 року.

СуддяС.Є. Гаврилко