Справа № 804/206/1786/18
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2018 року Справа № 804/206/1786/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Барановського Р. А.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу №804/206/1786/18 за позовом ОСОБА_2 до Державної служби України з безпеки на транспорті, Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

04.05.2018р. на виконання ухвали Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 10.04.2018р. у справі №206/1786/18 (провадження №2-а/206/32/18) на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративного позову №206/1786/18 за позовом ОСОБА_2 до Державної служби України з безпеки на транспорті, Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області із позовними вимогами щодо:

визнання дій Управління Укртрансбезпеки в Дніпропетровській області та Державної служби України з безпеки на транспорті щодо складання постанови АЕ № 0061393 від 07.09.2017 року у відношенні ОСОБА_2 за аб. 3 ч.1 ст. 60 ЗУ "Про автомобільний транспорт" протиправними;

скасування постанови, винесеної Начальником Управління Укртрансбезпеки в Дніпропетровській області, серія АЕ № 0061393 від 07.09.2017 року про застосування адміністративно-господарського штрафу до ОСОБА_2 за аб. 3 ч.1 ст. 60 ЗУ "Про автомобільний транспорт" та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.

Справі за вищезазначеним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 804/206/1786/18.

Ухвалою суду від 07.05.2018р. відкрито провадження в адміністративній справі №804/206/1786/18 за вищезазначеним позовом та ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження згідно ч. 2 ст. 257 та ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України у письмовому провадженні.

Згідно ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України сторони були належним чином повідомлені про розгляд справи №804/206/1786/18 у спрощеному провадженні.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що 16.03.2018р. його було викликано до Самарського відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ, де позивач дізнався про відкриття державним виконавцем виконавчого провадження з примусового виконання постанови Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області від 07.09.2017 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу у розмірі 1700, 00 грн. та отримав копію зазначеної постанови. Так, звернувшись до Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області, позивач ознайомився з адміністративним матеріалом, за результатом розгляду якого, Начальником Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області, була видана оскаржувана постанова, що, за твердженням позивача, складається лише з одного документу - акту від 12 липня 2017 року. Позивач вважає дії відповідачів протиправними, а спірну постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Позиція Державної служби України з безпеки на транспорті відображена у відзиві на позовну заяву та полягає у правомірності дій відповідача та оскаржуваної постанови. Так, відповідач 1 зазначає, що Управлінням Укртрансбезпеки у Харківській області було проведено рейдову перевірку, за результатами якої складено акт №091640 від 12.07.2017р., у якому зазначено, що автобус D Mercedes-Benz (номерний знак НОМЕР_1) при здійсненні нерегулярних перевезень був зупинений на 341 км автомобільної дороги «Харків-Сімферополь» 12.07.2017р. о 08:20 працівниками Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області для перевірки, в результаті якої водієм надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія. Даний акт бува направлений відповідачу 2 для вирішення питання щодо притягнення перевізника до адміністративно-господарської відповідальності у строк до 12.09.2017р. Відповідач 2, отримавши даний акт, направив позивачу повідомлення про розгляд справи №4350/25-17 від 21.08.2017р., яке повернулось відправнику із відміткою про закінчення терміну зберігання. 07.09.2017р. відповідачем 2 розглянуто акт та винесено постанову №0061393 від 07.09.2017р., якою встановлено порушення ОСОБА_2 ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», у зв'язку з чим до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф в сумі 1700, 00 грн. При цьому, в спростування доводів позивача щодо його необізнаності про вищезазначений транспортний засіб відповідач зазначив, що водієм під час перевірки було надано тимчасовий реєстраційний талон НОМЕР_3.

Ухвалою про відкриття провадження в адміністративній справі №804/206/1786/18 судом встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позов в порядку ч. 1 ст. 261 Кодексу адміністративного судочинства України протягом 15-ти днів з моменту отримання відповідачем ухвали суду від 07.05.2018р.

Управлінням Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області отримано ухвалу суду від 07.05.2018р. про відкриття провадження в адміністративній справі №804/206/1786/18 - 30.05.2018р., що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак відзив на позов у встановлений судом строк (тобто - до 08.06.2018р.) та станом на момент розгляду справи (14.06.2018р.) відповідачем 2 до суду не надано.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

12.07.2017р. Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом серії АР №091640, у якому зазначено, що в результаті проведеної згідно направлення №017804 від 07.07.2017р.головними спеціалістами Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на 341 км автомобільної дороги «Харків-Сімферополь» перевірки транспортного засобу (марка - Mercedes, номерний знак НОМЕР_1, серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3, водій - ОСОБА_6 (посвідчення водія серії НОМЕР_4), що належить ОСОБА_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2) встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у вигляді надання послуг з нерегулярних перевезень пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначено статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» (зокрема: відсутній протокол про перевірку та адаптацію тахографа).

На виконання вимог п. 25 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006р. вищезазначений акт перевірки направлено до Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області для вирішення питання про притягнення перевізника до адміністративно-господарської відповідальності у строк до 12.09.2017р.

Відповідачем 2 складено 21.08.2017р. та направлено засобами поштового зв'язку на адресу ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) повідомлення про здійснення 07.09.2017р. розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, однак дане відправлення повернуто відповідачу 2 з відміткою «За закінченням терміну зберігання», що підтверджується копіями конверту та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення із штрих-кодовим позначенням «49 0».

07.09.2017р. начальником Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області ОСОБА_7 за результатами розгляду акту серії АР №091640 від 12.07.2017р. винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу серії АЕ №0061393.

Згідно зі змістом даної постанови відповідач 2, розглянувши справу про порушення ОСОБА_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2) законодавства про автомобільний транспорт, встановив, що 12.07.2017р. о 09 год. 20 хв. У Запорізькій області на 341-ому км автомобільної дороги «Харків-Сімферополь» суб'єктом господарювання - ОСОБА_2 допущено порушення вимог ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за порушення якої встановлена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», що зафіксовано актом №091640 від 12.07.2017р.

З огляду на викладене, відповідач постановив застосувати до ОСОБА_2 адміністративно-господарський штраф в сумі 1700, 00 грн.

Таким чином, не погодившись із діями відповідачів та винесеною Управлінням Укртрансбезпеки в Дніпропетровській області постановою про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу серії АЕ №0061393 від 07.09.2017р., ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту, визначаються Законом України "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон №2344-14) .

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону №2344-14, автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України; для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга).

Документи для регулярних спеціальних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником транспортних послуг, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, схема маршруту, розклад руху, інші документи, передбачені законодавством України.

Документи для нерегулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Згідно частини першої статті 60 Закону №2344-14, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, серед іншого, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із аналізу вищенаведених норм видно, що адміністративно - господарські штрафи застосовуються за порушення законодавства про автомобільний транспорт, саме до автомобільних перевізників.

При цьому в розумінні частини першої статті 1 Закону №2344-14, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Водночас, у матеріалах справи відсутні належні та достатні докази того, транспортний засіб марки Mercedes із державним номерним знаком НОМЕР_1 на момент проведення відповідачем 2 відповідної перевірки (12.07.2017р.) перебував у власності або у користуванні ОСОБА_2 (в т.ч. як суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця), з огляду на відсутність доказів перебування водія даного транспортного засобу (ОСОБА_6) у трудових правовідносинах із позивачем або здійснення відповідного перевезення на виконання укладеного із позивачем цивільно-правового договору.

Слід зауважити, що на підтвердження власної позиції відповідачем 1 до суду надано:

-Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 11.06.2018р., згідно із яким ОСОБА_2 зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності від 25.02.2004р. та до видів його економічної діяльності (за КВЕД) належить: 93.29 Організування інших видів відпочинку та розваг; 49.17 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (основний); 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення; 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н.в.і.у.; 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів;

- копію типової форми договору про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на внутрішньообласних маршрутах протяжністю понад 50 км та міжобласних маршрутах від 07.08.2017р., який укладено ФОП ОСОБА_2 (АДРЕСА_3; Ліцензія №369 від 11.04.2017р.; Перевізник) та ОСОБА_8 (Замовник) та за умовами якого Перевізник зобов'язується за плату здійснити перевезення організованої Замовником групи пасажирів у кількості 18 осіб згідно Інформаційного листа №3390/1 (як додатку до договору) за допомогою транспортного засобу (марка - Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1999 р.в.; водій - ОСОБА_9.) із початкового пункту маршрута - м.Дніпро о 05:00 год 07.08.2017р. до кінцевого пункту - смт Кіріловка о 19:00 год 07.08.2017р.;

-копію тимчасового реєстраційного талону серії НОМЕР_3 від 29.06.2017р. на транспортний засіб (марка - Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1999 р.в.), виписаний на ОСОБА_2;

-копію інформаційного листа щодо здійснення нерегулярних перевезень пасажирів Ф№3390/1, у якому зазначено, що Перевізником є ФОП Мороз (ліцензія №369 від 11.04.2017р.), Замовником - ОСОБА_8, перевезення пасажирів здійснюється за допомогою транспортного засобу (марка - Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1999 р.в.; водій - ОСОБА_9.) із початкового пункту маршрута - м.Дніпро о 05:00 год 07.08.2017р. до кінцевого пункту - смт Кіріловка о 19:00 год 07.08.2017р.

Водночас, у жодному із вищенаведених документів не зазначено ОСОБА_6 (в т.ч. і як водія вищезазначеного транспортного засобу), у зв'язку з чим підстави вважати, що на момент проведення відповідачем 2 перевірки ОСОБА_2 був автомобільним перевізником в розумінні Закону №2344-14.

Крім того, зі змісту копій типової форми договору про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на внутрішньообласних маршрутах протяжністю понад 50 км та міжобласних маршрутах від 07.08.2017р. та додатку до нього (інформаційний лист Ф№3390/1) слідує, що відповідні перевезення мають бути здійснені 07.08.2017р., в той час як перевірка, яка стала підставою для складання акту АР №091640 від 12.07.2017р. та винесення спірної постанови, відбулась 12.07.2017р., у зв'язку з чим дані документи не можна розцінювати як належні, достатні та достовірні докази того, що перевізником, яким допущено порушення ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» в контексті обставин справи, був саме ОСОБА_2

При вирішенні питання про правомірність застосування адміністративно-господарських санкцій саме до позивача суд виходить із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов'язань та встановлення в діях або бездіяльності суб'єкта господарювання складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

Так, елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв'язку між самим порушенням та його наслідками. Вважається, що застосування принципу вини як умови відповідальності пов'язане з необхідністю доведення порушення зобов'язання.

Адміністративно-господарська відповідальність, передбачена статтею 60 Закону №2344-14, за своєю правовою природою є господарсько-правовою відповідальністю.

Підставою для застосування такої відповідальності учасника господарських відносин, згідно частини 1 статті 218 Господарського кодексу України, є вчинене правопорушення в сфері господарювання. Відповідно до частини другої зазначеної статті учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

У зв'язку з тим, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано до суду належних, достовірних та достатніх доказів того, що ОСОБА_2 12.07.2017р. здійснював свою господарську діяльність на перевірюваному автомобілі (на транспортному засобі марки Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1, 1999 року випуску) та не використовував найману працю ОСОБА_6 (водія) або укладав із даною особою цивільно-правову угоду щодо здійснення відповідних перевезень, на позивача не може бути покладена відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, які вчинені іншим перевізником.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що підстави для застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачених статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", відносно ОСОБА_2 відсутні, у зв'язку з чим постанова серії АЕ №0061393 від 07.09.2017 р. є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно із ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України - розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст.ст. 73-76 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що відповідачами, як суб'єктами владних повноважень, не доведено правомірність оскаржуваних дій та постанови про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу.

Отже, за відсутності належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження наявності в Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області правових підстав для прийняття оскаржуваної постанови по відношенню до позивача, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач 2 діяв у межах наданих повноважень, але не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, безпідставно та необґрунтовано, тобто без врахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій та прийняття індивідуального акту, що оскаржується.

Водночас, щодо позовної вимоги ОСОБА_2 про визнання дій Управління Укртрансбезпеки в Дніпропетровській області та Державної служби України з безпеки на транспорті щодо складання постанови АЕ № 0061393 від 07.09.2017 року у відношенні позивача за аб. 3 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" протиправними, слід зазначити, що оскаржувана постанова винесена Управлінням Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області та підписана начальником даного управління ОСОБА_7

Тобто, з вищенаведеного слідує, що Державною службою України з безпеки на транспорті не вчинено по відношенню до позивача жодних дій, пов'язаних зі складання постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу АЕ №0061393.

Крім того, слід зазначити, що приписами статей 2 та 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

З наведених процесуальних норм Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень та визначає зміст позовних вимог. Проте, ці рішення, дії або бездіяльність повинні бути такими, що породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Виходячи із загальних засад адміністративного судочинства задоволенню підлягають ті вимоги, які фактично відновлюють порушене право особи сфері публічно-правових відносин з відповідачем.

Водночас, самі по собі дії Управління Укртрансбезпеки в Дніпропетровській області щодо складання по відношенню до ОСОБА_2 постанови АЕ № 0061393 від 07.09.2017р. не породжують для позивача жодних юридичних наслідків, на відміну від оскаржуваного в рамках даного позову індивідуального акту.

Крім того, визнання вищенаведених дій суб'єкта владних повноважень протиправними не сприятимуть відновленню порушених прав позивача, у зв'язку з чим суд доходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 у даній частині задоволенню не підлягають.

Згідно із приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить до висновку, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача у даному випадку слугуватиме визнання протиправним та скасування оскаржуваної постанови.

З огляду на вищевикладене, позов ОСОБА_2 до Державної служби України з безпеки на транспорті, Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, скасування постанови - підлягає частковому задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України - у суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 (зазначене позивачем у позовній заяві місце проживання/перебування: АДРЕСА_4; РНОКПП НОМЕР_2) до Державної служби України з безпеки на транспорті (місцезнаходження: 01135, м.Київ, пр. Перемоги, 14; ), Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49038, м.Дніпро, вул. Курчатова, 8) про визнання дій протиправними, скасування постанови - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки в Дніпропетровській області серії АЕ №0061393 від 07.09.2017р. про застосування адміністративно-господарського штрафу до ОСОБА_2 за аб. 3 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Копію рішення суду направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.А. Барановський