Справа № 813/2124/18
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2018-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/2124/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого cудді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Михайленко Б.С.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 міської ради Жовківського району Львівської області про визнання протиправними та зобовязання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3, позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Львіській області (далі ГУ Держгеокадастр у Львівській області, відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 міської ради Жовківського району Львівської області (далі ОСОБА_4 міська рада, третя особа), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною дію Головного управління Держгеокадастру у Львіській області щодо відмови у наданні ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,20 га на території ОСОБА_4 міської ради Жовківського району Львівської області, викладену у листі № К-15809/0-286/6-18 від 16.01.2018 року;

- зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Львіській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,20 га на території ОСОБА_4 міської ради Жовківського району Львівської області з врахуванням висновків суду.

Ухвалою судді від 29.05.2018 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі, призначено підготовче судове засідання; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 міську раду Жовківського району Львівської області.

Ухвалою суду від 24.07.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при поданні до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, ним було виконано всі вимоги, передбачені п. 6 ст. 118 Земельного кодексу України (далі ЗК України). Однак, на думку позивача, відповідач безпідставно відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, не вказавши жодної з підстав, передбачених ч. 7 ст. 118 ЗК України. Позивач наголосив, що відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, покликаючись лише на постанову Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року № 413 "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" та на відсутність бажаної до відведення земельної ділянки у переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам в межах норм безоплатної приватизації на території Львівської області у І кварталі 2018 року. Позивач наголосив, що законодавством передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Зважаючи на те, що відмова відповідача прийнята ним з порушенням вимог ч. 7 ст. 118 ЗК України, позивач вважає дії відповідача щодо прийняття такої відмови протиправними. Тому, просить позовні вимоги задовольнити повністю.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив, та просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. 30.08.2018 року на електронну адресу суду скерував клопотання вх. № 3300 ел., про перенесення судового засідання на іншу дату, у звязку із перебуванням уповноваженого представника в іншому судовому засіданні.

Однак, суд зауважує, що оскільки скероване клопотання відповідача не скріплене електронним цифровим підписом, таке носить лише інформаційний характер.

Позиція відповідача щодо даного спору висвітлена у відзиві на позовну заяву від 27.06.2018 року. Представник відповідача наголосила, що порядок передачі земельних ділянок у власність визначений статтями 116, 118 та 121 ЗК України. Крім того, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, серед іншого, у разі одержання земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначеної ЗК України. Представник відповідача зазначила, що за результатами розгляду клопотання позивача, у його задоволенні було відмовлено, оскільки земельна ділянка, яку бажає отримати позивач не входить до переліку ділянок, які можливо передати у власність в межах норм безоплатної приватизації у І кварталі 2018 року. Тому, при обґрунтуванні відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, відповідач покликався на постанову Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року № 413 "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними", яка визначає механізм передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення Держгеокадастром та його територіальними органами у власність громадян в межах норм безоплатної приватизації. На виконання зазначеної постанови, на офіційному веб сайті Головного управління Держгеокадастру у Львівській області опубліковано інформацію про перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам в межах норм безоплатної приватизації у І кварталі 2018 року на території Львівської області. Відповідно до вказаного переліку передбачено 128,7753 га земельних ділянок. Зокрема, передбачено виділення 110 земельних ділянок площею 7 га у власність громадян на території ОСОБА_4 міської ради Жовківського району Львівської області. Водночас, у вказаному переліку не передбачено виділення земельних ділянок у власність громадянам на території ОСОБА_4 міської ради Жовківського району Львівської області у визначеному на графічних матеріалах позивачем місці розташування бажаної для приватизації земельної ділянки. Таким чином, місце розташування земельної ділянки, щодо якої звернувся позивач, не відповідає вимогам нормативно правових актів, оскільки стосовно саме цієї земельної ділянки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року № 413 "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" вирішено не передавати її у власність громадян. Відсутність земельної ділянки у згаданому переліку унеможливлює надання відповідачем дозволів на розроблення документації із землеустрою та передання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації. Враховуючи наведене, представник відповідача вважає позовні вимоги позивача безпідставними, та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Третя особа явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила. Належним чином повідомлялася про дату, час та місце проведення судового засідання. Пояснень щодо позову від третьої особи не надходило.

Заслухавши пояснення представників позивача, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 19.12.2017 року звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,20 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення запасу ОСОБА_4 міської ради, яка знаходиться за межами населеного пункту м.Дубляни.

16.01.2018 року за №К-15809/0-286/6-18 Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області прийнято рішення про відмову у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Рішення обґрунтоване тим, що на офіційному веб-сайті Головного управління Держгеокадастру у Львівській області опубліковано інформацію про перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам в межах норм безоплатної приватизації на території Львівської області у І кварталі 2018 року. Пропонована позивачем до відведення земельна ділянка в даному переліку відсутня, а, відтак, вирішення даного питання по суті, стане можливим після внесення відображеної на картографічних матеріалах земельної ділянки, поданої у клопотанні, до переліку та розміщення її на сайті. Крім того, листом від 09.01.2018 року за №51 ОСОБА_4 міська рада Жовківського району Львівської області проінформувала про те, що не погоджує надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вищезгаданої земельної ділянки.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

У відповідності до вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3 ЗК України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 2 ст.22 ЗК України визначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

Пунктом а ч.3 ст.22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до ст.33 ЗК України земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Пунктом в ч. 3 ст.116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Частиною 6 ст.118 ЗК України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_5 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Матеріалами справи підтверджено, що звертаючись у Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, позивач дотримався передбачених ч.6 ст.118 ЗК України вимог до клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Згідно з п.4 ст.122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15 (далі - Положення), Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

Згідно з п.2 Положення, Держгеокадастр у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, Указами Президента України та постановами Верховної ОСОБА_5 України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до п.3 Положення передбачено, що основними завданнями Держгеокадастру, зокрема, є реалізація державної політики у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Згідно з пп.13 п.4 Положення, Головне управління Держгеокадастру в області розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Оскільки, спірна земельна ділянка належить до категорії земель сільськогосподарського призначення, тому саме до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Львівській області відноситься розгляд питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки.

Відповідно до ст.21 Закону України Про Кабінет Міністрів України передбачено, що Кабінет Міністрів України спрямовує і координує роботу міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які забезпечують проведення державної політики у відповідних сферах суспільного і державного життя, виконання Конституції та законів України, актів Президента України, додержання прав і свобод людини та громадянина. Міністерства та інші центральні органи виконавчої влади відповідальні перед Кабінетом Міністрів України, підзвітні та підконтрольні йому.

Віце - премєр - міністром України - Міністром регіонального розвитку будівництва та житлово - комунального господарства України надано Держземагентству України доручення від 08.10.2014 № 37732/0/1-14, в якому йдеться про обовязкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні.

На виконання вказаного доручення, Держземагентством України прийнято наказ від 15.10.2014 № 328 Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України від 14.10.2014, зокрема, рішення колегії Держземагентства України № 2/1 Про обовязкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності, яким запроваджено з 15.10.2014 року обовязкове врахування позиції органів місцевого самоврядування щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності.

Відповідно до п. 2 рішення колегії № 2/1 Про обовязкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності, начальники головних управлінь Держземагентства в областях, м.Києві за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні, що надходитимуть з 15.10.2014, забезпечують обовязкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою. Під час розгляду клопотань про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності надсилають органам місцевого самоврядування (сільським, селищним, міським радам) за місцем розташування земельної ділянки запити про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, на підставі якої зазначені земельні ділянки можуть бути передані у власність або користування.

Згідно з пп.2.3 п.2 рішення колегії Держземагентства України №2/1, у разі надходження у десятиденний строк від органу місцевого самоврядування мотивованих заперечень стосовно надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які безпосередньо передбачені законом, зокрема ч. 7 ст. 118 та ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України відмовляють заявникові у задоволенні відповідного клопотання.

Механізм безоплатної передачі земель сільськогосподарського призначення у власність та вичерпні підстави для відмови в цьому визначені нормами Земельного кодексу України.

Згідно з ч.7 ст.118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 вказаного Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування обєкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Вказана норма кореспондується з ч.3 ст.123 ЗК України, згідно з якою відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З аналізу вказаних положень законодавства, перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним.

Матеріали справи свідчать, що обґрунтовуючи відмову у наданні ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, яка викладена у листі від 16.01.2018 року №К-15809/0-286/6-18, відповідач посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року №413 Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними та лист ОСОБА_4 міської ради від 09.01.2018 року №51.

Суд не бере до уваги вищевказані посилання відповідача з огляду на наступне.

Згідно листа від 09.01.2018 року №51 ОСОБА_4 міська рада не погоджує надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території ОСОБА_4 міської ради ОСОБА_3

Вичерпний перелік підстав відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки визначений ч.7 ст.118 ЗК України.

Судом встановлено, що вказаний лист не містить жодної з передбачених законом підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вказана відмова є немотивованою.

Щодо посилань відповідача на положення постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року за №413 Деякі питання удосконалення управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, як на передбачену законом підставу для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, то суд зазначає наступне.

Пунктом 1 даної постанови Кабінету Міністрів України затверджено Стратегію удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними (далі - Стратегія).

Аналіз змісту Стратегії свідчить, що вона визначає загальний план діяльності центральних органів виконавчої влади щодо створення сучасної, прозорої і дієвої системи управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності, а також визначає механізм та способи досягнення визначеної у ній мети, зокрема розроблення проектів нормативно-правових актів, спрямованих на її реалізацію. Однак, вона не регулює відносини, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними особами та фізичними особами під час передачі у власність чи користування земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності.

Крім того, будь-яких змін до самого порядку одержання дозволу на розробку проекту землеустрою, передбаченого ЗК України у звязку із затвердженням Стратегії не внесено.

Таким чином, посилання відповідача на Стратегію як на нормативний акт, що прийнятий на виконання ЗК України чи іншого закону, що регулює земельні правовідносини є протиправним.

Суд дійшов висновку, що дії Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, які полягали у відмові в наданні ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,20 га на території ОСОБА_4 міської ради Жовківського району Львівської області, про що викладено у листі № К-15809/0-286/6-18 від 16.01.2018 року є протиправними.

Отже, відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту у зв'язку з відсутністю на офіційному веб сайті ГУ Держгеокадастру у Львівській області опублікованої інформації про перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам в межах норм безоплатної приватизації на території Львівської області у І кварталі 2018 року.

Суд зазначає, що покликання відповідача у своїй відмові на положення постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року № 413 є помилковим, оскільки перелік законних підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки визначені ч.7 ст. 118 ЗК України. Такі підстави є вичерпними та розширеному тлумаченню не підлягають.

Вказаного висновку також дійшов Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 19.05.2016 року у справі №802/816/15-а.

Таким чином, з метою захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,20 га на території ОСОБА_4 міської ради Жовківського району Львівської області.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не подано належних доказів правомірності відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, які розташована на території на території ОСОБА_4 міської ради Жовківського району Львівської області за межами населеного пункту.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку дій відповідача, які полягали у відмові позивачу надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, оформлену листом від 16.01.2018 року № К-15809/0-286/6-18, суд дійшов висновку що вони не відповідають критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України та вимогам Земельного кодексу України.

Оцінюючи зібрані по справі докази в сукупності, суд дійшов переконання про обґрунтованість позовних вимог, тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Щодо вимоги про стягнення судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивач у заяві про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат (а.с. 21) зазначила про такі судові витрати:

- суму сплаченого судового збору в розмірі 1409,60 грн.;

- суму сплачених послуг адвокату за надання правової допомоги складення позовної заяви в розмірі 1400,00 грн.;

- витрати на послуги пошти 100,00 грн.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ст.134 КАС України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд враховує, що позивач належним чином підтвердила розмір витрат на правничу допомогу на суму 1400,00 грн., шляхом подання копій таких документів: договору про надання правової допомоги № 03/05 від 03.05.2018 року; акту прийому передачі наданих послуг відповідно до договору № 03/05 від 03.05.2018 року про надання правової допомоги від 14.05.2018 року; квитанції до прибуткового касового ордера № 7 від 14.05.2018 року.

Водночас, жодних доказів, які б підтверджували витрати позивача на послуги пошти в сумі 100,00 грн., в матеріалах справи немає.

Отже, підсумовуючи наведене, суд у відповідності до вимог ст. 139 КАС України дійшов висновку судові витрати у формі судового збору в сумі 1409,60 грн., та витрати на правничу допомогу на суму 1400,00 грн., стягнути на користь позивача з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань. У стягненні витрат на послуги пошти в сумі 100,00 грн., суд відмовляє, у звязку з відсутністю доказів понесення позивачем таких витрат та відношення їх до витрат, пов'язаних із підготовкою до розгляду даної справи.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо відмови у наданні ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,20 га на території ОСОБА_4 міської ради Жовківського району Львівської області, викладену у листі № К-15809/0-286/6-18 від 16.01.2018 року.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Львіській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,20 га на території ОСОБА_4 міської ради Жовківського району Львівської області з врахуванням висновків суду.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (, місцезнаходження: 79019, м. Львів, пр т Чорновола, 4) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місцезнаходження: 80381, Львівська область, Жовківський район, м.Дубляни, вул. Шевченка, 31/24) сплачений судовий збір в сумі 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять) грн. 60 коп., та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1400 (одна тисяча чотириста) грн. 00 коп.

Згідно ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 05 вересня 2018 року.

Суддя В.М. Сакалош