Справа № 1940/1488/18
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1940/1488/18

28 серпня 2018 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Мірінович У.А.

за участю:

секретаря судового засідання Хоменко Л.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Матуса Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання протиправними дії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо незарахування ОСОБА_3 до страхового стажу роботи за період з 01.04.1978 по 14.02.1981, з 01.06.1982 по 30.06.1982, з 16.09.1985 по 24.11.1985, призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та зобов'язання Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 01.04.1978 по 14.02.1981, з 01.06.1982 по 30.06.1982, з 16.09.1985 по 24.11.1985, та призначити пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 19.04.2018.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.08.2018 визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання на 28.08.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 26.03.2018 звернулась до відповідача зі заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), надавши до заяви всі необхідні документи для призначення пенсії. Однак, за наслідками розгляду її заяви та доданих до неї документів, відповідач зарахував позивачу до страхового стажу 22 роки 11 місяців та 26 днів за відповідні періоди роботи. При цьому, періоди роботи з 01.04.1978 по 14.02.1981, з 01.06.1982 по 30.06.1982 та з 16.09.1985 по 24.11.1985 у ТОВ "Центр громадського харчування" відповідач не зарахував позивачу до страхового стажу, у зв'язку з некоректними записами у трудовій книжці. Таким чином, оскільки згідно поданих документів страховий стаж позивача становить 22 роки 11 місяців та 26 днів, то відповідач відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком.

Позивач вважає такі дії відповідача щодо не зарахування позивачу до страхового стажу періоди роботи з 01.04.1978 по 14.02.1981, з 01.06.1982 по 30.06.1982 та з 16.09.1985 по 24.11.1985 у ТОВ "Центр громадського харчування" протиправними, оскільки, починаючи з 01.04.1978 по 04.01.1999 вона працювала в одній організації, яка декілька разів реорганізовувалась, про що свідчать записи у трудовій книжці позивача. Таким чином, позивач вважає, що вона, згідно записів її трудової книжки, має страховий стаж 26 років 1 місяць та 19 днів, а тому остання має право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з мотивів, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні, заперечуючи проти позову, суду пояснив, що у зв'язку з некоректними записами у трудовій книжці позивача, відповідач правомірно не зарахував позивачу до страхового стажу періоди роботи з 01.04.1978 по 14.02.1981, з 01.06.1982 по 30.06.1982 та з 16.09.1985 по 24.11.1985 у ТОВ "Центр громадського харчування". Таким чином, оскільки згідно поданих документів страховий стаж позивача становить 22 роки 11 місяців та 26 днів, то відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV.

З огляду на зазначене та посилаючись на відзив на позовну заяву від 22.08.2018 № 13415/10, просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами у справі, що 26.03.2018 позивач звернулась до відповідача зі заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV, надавши до заяви наступні документи:

- оригінал та копію трудової книжки;

- копію паспорта та довідку про присвоєння ідентифікаційного номера;

- копію свідоцтва про укладення шлюбу серії І ИД № 347732 від 13.06.1981;

- архівні довідки про заробітну плату № 582/26-3.02 від 15.05.2018 та 384/26-3.02 від 27.03.2018, видані Архівним відділом Тернопільської міської ради.

Згідно поданих позивачем документів до страхового стажу зараховано наступні періоди роботи:

- з 01.09.1974 по 28.02.1978;

- з 15.02.1981 по 31.05.1978;

- з 01.07.1982 по 31.07.1982;

- з 01.08.1982 по 31.12.1983;

- з 01.01.1984 по 15.09.1985;

- з 25.11.1985 по 14.05.1987;

- з 15.05.1987 по 15.12.1990;

- з 16.12.1990 по 04.01.1999;

- з 10.01.1999 по 23.11.2000.

При цьому, періоди роботи з 01.04.1978 по 14.02.1981, з 01.06.1982 по 30.06.1982 та з 16.09.1985 по 24.11.1985 у ТОВ "Центр громадського харчування" відповідач не зарахував позивачу до страхового стажу, з зазначенням причини як "некоректними записами у трудовій книжці".

Таким чином, оскільки згідно поданих документів страховий стаж позивача становив 22 роки 11 місяців та 26 днів, то відповідач відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом. Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як слідує з копії трудової книжки позивача НОМЕР_2, що остання працювала наступні спірні періоди (арк. справи 10-12):

- з 01.04.1978 по 14.02.1980 на посаді повара 5 розряду;

- з 15.02.1980 по 02.10.1980 на посаді повара 4 розряду;

- з 03.10.1980 на посаді повара 4 розряду.

- з 16.01.1981 по 20.03.1989 на посаді повара 5 розряду;

Також, як слідує з архівних довідок про заробітну плату № 582/26-3.02 від 15.05.2018 та 384/26-3.02 від 27.03.2018, які видані Архівним відділом Тернопільської міської ради, що за зазначені періоди роботи позивач отримувала відповідну заробітну плату.

Таким чином, враховуючи те, що в записах трудової книжки позивача є відомості, які підтверджують, що остання за спірні періоди роботи працювала на відповідних посадах, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно не врахував до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.04.1978 по 24.12.1980, з 16.01.1981 по 14.02.1981, з 01.06.1982 по 30.06.1982, з 16.09.1985 по 24.11.1985.

Водночас, у зазначеній трудовій книжці відсутні відомості про те, що позивач у період з 25.12.1980 по 15.01.1981 працювала на тій чи іншій посаді. Також, як слідує із трудової книжки позивача, що 25.12.1980 об'єднання ресторанів і кафе ліквідовано. В архівних довідках про заробітну плату № 582/26-3.02 від 15.05.2018 та 384/26-3.02 від 27.03.2018 також відсутні відомості про те, що позивач за період роботи з 25.12.1980 по 15.01.1981 отримувала відповідну заробітну плату.

Таким чином, враховуючи те, що в записах трудової книжки позивача відсутні відомості, які би підтверджували, що остання у період з 25.12.1980 по 15.01.1981 працювала на тій чи іншій посаді, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно не врахував до страхового стажу позивача зазначений період роботи.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що в задоволені позовних вимог в частині визнання протиправними дій Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо не зарахування ОСОБА_3 до страхового стажу роботи за період з 25.12.1980 по 15.01.1981 слід відмовити.

Пунктом 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, оскільки періоди роботи позивача на зазначених посадах з 01.04.1978 по 24.12.1980, з 16.01.1981 по 14.02.1981, з 01.06.1982 по 30.06.1982, з 16.09.1985 по 24.11.1985 зараховуються до страхового стажу, суд дійшов висновку, що позивач відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV має право на призначення пенсії за віком, як наслідок відповідач протиправно не призначив позивачу пенсію за віком з 19.04.2018.

Відповідно до частини другої статті 245 КАС України, яка визначає повноваження суду при вирішенні справи, суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Христов проти України" (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04, рішення від 19.02.2009 року, п. 33) повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенцію) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 року в справі "Чуйкіна проти України" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE, заява №28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom, пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

З огляду на зазначене та з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, виходячи з наведених вимог законодавства та вказаних рішень Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку про необхідність зобов'язання відповідача зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 01.04.1978 по 24.12.1980, з 16.01.1981 по 14.02.1981, з 01.06.1982 по 30.06.1982, з 16.09.1985 по 24.11.1985, та призначити пенсію за віком, відповідно до Закону № 1058-IV з 19.04.2018.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд дійшов висновку, що слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в сумі 352,40 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (місцезнаходження: вул. Руська, 17, м. Тернопіль, 46001, ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо не зарахування ОСОБА_3 до страхового стажу роботи за період з 01.04.1978 по 24.12.1980, з 16.01.1981 по 14.02.1981, з 01.06.1982 по 30.06.1982, з 16.09.1985 по 24.11.1985, призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Зобов'язати Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 01.04.1978 по 24.12.1980, з 16.01.1981 по 14.02.1981, з 01.06.1982 по 30.06.1982, з 16.09.1985 по 24.11.1985, та призначити пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 19.04.2018.

В задоволені позовних вимог в частині визнання протиправними дій Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо не зарахування ОСОБА_3 до страхового стажу роботи за період з 25.12.1980 по 15.01.1981, - відмовити.

В задоволені позовних вимог в частині зобов'язання Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 25.12.1980 по 15.01.1981, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (місцезнаходження: вул. Руська, 17, м. Тернопіль, 46001, ) судові витрати на суму 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03.09.2018.

Головуючий суддя Мірінович У.А.

копія вірна

Суддя Мірінович У.А.