Справа № 808/3385/17
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 серпня 2018 рокусправа № 808/3385/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Добродняк І.Ю.

судді: Бишевська Н.А., Семененко Я.В.,

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 березня 2018 року (головуючий суддя Бойченко Ю.П.)

у справі № 808/3385/178

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Зернопродукт-2015»,

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Зернопродукт-2015» звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило (з урахуванням уточненого адміністративного позову т.2 а.с.1-13) скасувати податкові повідомлення-рішення:

- № від 27.03.2017, яким визначено суму грошового зобов'язання за основним платежем податок на прибуток приватних підприємств в сумі 7 051 708,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 515 989,50 грн.;

- № від 27.03.2017, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 2 293 287,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені відповідачем на підставі помилкових висновків акту перевірки від 27.12.2016 №129/08-01-14-02/39799207, оскільки товар, внесений фізичними особами - засновниками товариства до його статутного капіталу у відповідності до вимог чинного законодавства, не враховується при визначенні фінансового результату до оподаткування згідно з правилами бухгалтерського обліку та відповідно не збільшує об'єкт оподаткування податком на прибуток. Також у позивача наявні та до перевірки надані всі необхідні документи первинного бухгалтерського обліку по операціям із контрагентом ТОВ «Одеон Трейд», що виключає висновки відповідача про відсутність реального виконання господарських операцій між позивачем та ТОВ «Одеон Трейд». В силу принципу індивідуальної відповідальності позивач не може нести відповідальність за можливі порушення його контрагентом вимог податкового законодавства.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28 березня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Рішення суду мотивовано тим, що зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства до статутного капіталу, в тому числі й за рахунок майна в якості статутного внеску, не враховується при визначенні доходу, тому висновок контролюючого органу про необхідність оподаткування внесків засновників ТОВ «Зернопродукт-2015» до його статутного капіталу як доходу, не є таким, що ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Стосовно господарських операцій з ТОВ «Одеон Трейд» суд встановив, що документи, які надані позивачем, є достатніми та такими, що підтверджують факт придбання товару у контрагента, використання його у власній господарській діяльності, та настання змін в майновому стані платника податків, а тому висновок відповідача щодо відсутності підстав для віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту та сум витрат до складу витрат господарської діяльності для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток є необґрунтованим.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду як таке, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідач наполягає на порушенні позивачем приписів податкового законодавства, що було встановлено в ході перевірки.

Додатково відповідач пояснив, що у згідно з даними державних реєстрів у засновника ТОВ «Зернопродукт-2015» ОСОБА_1 наявна у власності земельна ділянка, якої недостатньо для вирощування кукурудзи в обсязі, внесеному останнім до статутного капіталу товариства, а у іншого засновника - ОСОБА_2 взагалі відсутні у власності земельні ділянки, що підтверджує доводи контролюючого органу з приводу внесення до статутного капіталу товариства майна невідомого походження.

Також відповідачем надано довідку щодо контрагента позивача - ТОВ «Одеон Трейд», яка є підтвердженням нереальності господарських операцій товариства з вказаним контрагентом.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі.

Повноважний представник позивача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання позивач повідомлений судом належним чином.

В поданому апеляційному суду відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Зернопродукт-2015» проти задоволення апеляційної скарги заперечує, зазначає, що доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, Головним управлінням ДФС у Запорізькій області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Зернопродукт-2015» з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 25.05.2015 по 30.09.2016, за результатами якої, складено акт перевірки №129/08-01-14-02/39799207 від 27.12.2016 (т.1, а. с.137-170).

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог:

1) п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 р. ІІІ Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 7 051 708 грн., у тому числі по періодах: - 2015 рік - у сумі 4 987 750 грн.; - 3 квартали 2016 року - у сумі 2 063 958 грн.;

2) п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення р. 21 «Сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації 0110) (рядок 19 декларації 0121-0123, 0130) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду)» на загальну суму 2 293 287 грн.

27.03.2017 на підставі даного акту відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- форми «Р» № , яким товариству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 7 567 697,50 грн., з яких 7 051 708 грн. за податковим зобов'язаннями та 515 989,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (т.1, а. с.24);

- форми «В4» № , яким товариству зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість декларації за вересень 2016 року на 2 293 287 грн. (т.1, а. с.26).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про протиправність означених податкових повідомлень-рішень.

Стосовно заниження сум доходів на суму вартості активів у вигляді товару невідомого походження відповідачем під час перевірки встановлено, що в порушення п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України ТОВ «Зернопродукт-2015» неправомірно занижено показник рядка 2120 Звіту про фінансові результати «Інші операційні доходи» і суму вартості активів у вигляді товару невідомого походження на загальну суму 27709700 грн., оскільки отримані товариством активи у вигляді товарно-матеріальних цінностей (кукурудзи) невідомого походження вважаються безоплатно отриманими, а безоплатне отримання товарно-матеріальних цінностей підтверджує збільшення економічних вигод підприємства. Разом з тим, проти дотримання позивачем порядку формування Статутного фонду товариства відповідач не заперечує.

З цього приводу судом встановлено наступні обставини, підтверджені наявними у матеріалах справи доказами.

ТОВ «Зернопродукт-2015» створено згідно з рішенням зборів учасників ТОВ «Зернопродукт-2015», оформленого протоколом від 14.05.2015, та зареєстроване 22.05.2015 Державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (т.2, 32-34).

У відповідності до п.10.1 ст.10 Статуту ТОВ «Зернопродукт-2015» для забезпечення діяльності товариства Учасники за рахунок своїх внесків утворюють Статутний фонд товариства в розмірі 27 709 700 грн. (т.2, а. с.35-87).

На виконання вищевказаного рішення загальних зборів учасників ТОВ «Зернопродукт-2015», формування статутного капіталу відбулось внесенням засновниками майна, а саме:

- ОСОБА_1 вніс товар, а саме: кукурудзу, вагою 7 205,17 т, оцінений у розмірі 15 229 700 грн.;

- ОСОБА_2 вніс товар, а саме: кукурудзу, вагою 5 804,65 т, оцінений у розмірі 12 480 000 грн.

Внесення товару засновниками відбувалось у період з 01.10.2015 по 31.10.2015 різними партіями, що підтверджується договором оренди від 01.07.2015, укладеним між ТОВ «Таврія-Агропром» (орендодавець) та ТОВ «Зернопродукт-2015» (орендар), за умовами якого орендодавець передає, а орендар бере в тимчасове володіння складські приміщення за адресою: смт.Веселе, вул.Чапаєва, буд.1 (т.2, а. с.88-90), актами приймання-передачі, з яких вбачається, що передача товару до статутного капіталу здійснювалась на вказані орендовані товариством складські приміщення (т.2, а. с.35-87).

Згідно з абз.1 ч.1 ст.144 ЦК України статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю складається із вкладів його учасників. Розмір статутного капіталу дорівнює сумі вартості таких вкладів.

Сума вкладів засновників та учасників господарського товариства становить статутний капітал товариства (ч.1 ст.87 ГК України).

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про господарські товариства» від 19.09.91 № 1576-XII (в редакції станом на перевірений період) вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом.

За визначенням ст.179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки.

За положеннями ст.181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Тобто статутний капітал господарського товариства складається з вкладів учасників такого товариства, до яких відносяться, серед іншого, речі.

Розділ ІІІ ПК України регулює порядок справляння податку на прибуток підприємств.

Згідно з положеннями пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 р.ІІІ ПК України (в редакції станом на перевірений період) об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

В свою чергу, відповідно до абз.1 п.5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого Наказом Мінфінінасів України № 290 від 29.11.99, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.12.99 за № 860/4153, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов'язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Наведені правові норми свідчать про правильність висновку суду першої інстанції, що зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства до статутного капіталу не враховується при визначенні доходу, у зв'язку з чим доводи контролюючого органу про порушення позивачем пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 р.ІІІ ПК України і необхідність оподаткування внесків до статутного капіталу товариства як доходу, є помилковими.

Твердження відповідача, що внески учасників товариства є товаром невідомого походження, а відтак отриманим позивачем безоплатно, апеляційним судом не приймаються як такі, що не ґрунтуються на правових засадах, оскільки жодна норма чинного законодавства не вимагає від учасників господарських товариств підтверджувати походження майна, що вноситься до статутного капіталу, і не передбачає настання певних негативних правових наслідків у випадку такого не підтвердження.

Щодо висновку контролюючого орган про завищення позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість і заниження оподаткованого доходу внаслідок здійснення господарських операцій з ТОВ «Одеон Трейд», реальність яких не доведена, апеляційний суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Зернопродукт-2015» в якості покупця мало господарські відносини з ТОВ «Одеон Трейд» за договором купівлі-продажу № ЗП-2015/09 від 23.09.2016, за умовами якого останній зобов'язався передати належний йому товар - соняшник врожаю 2016 року у кількості 1350 +/- 5% тон, у власність покупцеві, а покупець зобов'язався прийняти товар та сплатити за нього на умовах договору; оплата за поставлений товар має бути перерахована продавцю протягом календарного року з моменту переходу права власності на товар (т.2, а. с.95-97).

В подальшому сторонами за вищевказаним договором укладено додаткову угоду, якою доповнено пункт 4.3 договору підпунктом 4.3.1 наступного змісту: «У зв'язку з невиконанням або неповним виконанням п. 4.3 даного договору, термін оплати повної вартості Товару на розрахунковий рахунок Постачальника продовжується до 31.12.2018 року».

За визначенням, наведеним у ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України (в редакції на період, який перевірявся) господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За положеннями статті 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно з п.187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

У відповідності до п.п.«а» п.198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

За положеннями п.198.2 ст.198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з абз.1 п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця. (абз.1 п.201.4 ст.201 ПК України).

У відповідності до положень п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Разом з тим, з положень статей 183 та 184 ПК України вбачається, що особа як платник ПДВ підлягає реєстрації шляхом внесення відповідного запису до реєстру платників; реєстрація особи як платника ПДВ діє до дати її анулювання.

Згідно з абз.1 ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як встановлено судом, відповідачем не спростовано, що на час укладення доповідного договору та його реалізації контрагент позивача - ТОВ «Одеон Трейд» мав статус юридичної особи та був платником ПДВ, що свідчить про наявність у нього спеціальної правосуб'єктності.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатись зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

На підтвердження факту виконання означеного вище господарського договору позивачем для перевірки надано контролюючому органу первинні документи, які також були предметом дослідження в суді першої інстанції, а саме: видаткові накладні (т.2, а. с.121, 154, 162), що свідчать про передачу товару та товарно-транспортні накладні (т.2, а. с.122-153, 155-161, 163-170), що свідчать про транспортування товару.

Використання придбаного товару у власній господарській діяльності підтверджується наданими Товариством договором купівлі-продажу № 3010-ЗСТ від 30.10.2016, укладеним між ТОВ «Зернопродукт-2015» (продавець) та ТОВ «Синтез Трейд» (покупець) на товар насіння соняшнику врожаю 2016 року та видаткові й податкові накладні до нього (т.1, а. с.46-50), та договором купівлі-продажу № 27/10-2016 від 27.10.2016, укладеним між ТОВ «Зернопродукт-2015» (продавець) та ТОВ «Привільнянське хлібозаготовельне підприємство» на товар насіння соняшнику врожаю 2016 року та видаткові й податкові накладні до нього (т.1, а. с.51-54).

Виходячи із змісту вказаних вище документів в їх сукупності, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ці документи є первинними в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» і є достатніми доказами для підтвердження реальності господарських операцій за вказаним договором з ТОВ «Одеон Трейд», руху активів у процесі здійснення господарських операцій та зміни у власному капіталі позивача.

Доводи відповідача про дефектність наданих позивачем товарно-транспортних накладних (відсутність адресу навантаження, час прибуття, вибуття, довіреності на отримання вантажу, відповідальних осіб), а також те, що в товарно-транспортних накладних зазначено номери транспортних засобів які згідно баз МВС України не зареєстровані за перевізниками ФОП ОСОБА_3 (код НОМЕР_3) та ОСОБА_4 (код НОМЕР_4), апеляційний суд вважає такими, що не можуть впливати на оцінку правовідносин між та ТОВ «Зернопродукт-2015» та ТОВ «Одеон Трейд», оскільки умови вищевказаного договору купівлі-продажу не передбачали ані здійснення позивачем контролю за перевезенням товару, ані проведення ним розрахунків за перевезення вантажу.

Крім того, відповідач посилається на те, що в ході аналізу даних АІС "Податковий блок" та ЄРПН встановлено, що ТОВ «Одеон Трейд» за весь період господарської діяльності не придбавало насіння соняшника (у т. ч. насіння соняшнику врожаю 2016 року), не здійснювало імпортні операції та мало взаємовідносини з контрагентами-постачальниками, які також не здійснювали придбання вищезазначеної номенклатури товару по ланцюгам постачання за весь період діяльності та по яких неможливо підтвердити реальність здійснення господарських операцій, так як по ланцюгу постачання відсутнє придбання вказаної номенклатури товару, що, в свою чергу, свідчить про отримання позивачем активу у вигляді товару невідомого походження, що вважається безоплатно отриманим.

Між тим, такі доводи відповідача є помилковими, оскільки ґрунтуються виключно на припущеннях і не підтверджені відповідними первинними документами контрагента позивача. Тим більш, що відсутність інформації в ЄРПН стосовно придбання контрагентом товарів не є беззаперечним доказом нереальності господарських операцій, оскільки придбання могло відбуватись у неплатників ПДВ, у зв'язку з чим, такий товар не повинен бути відображений в ЄРПН.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що всі доводи відповідача стосуються виключно ведення господарської діяльності не безпосередньо позивачем, а його контрагентом. В той же час податковий орган не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускав його контрагент по ланцюгу постачання, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з даним підприємством було одержання позивачем податкової вигоди.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що жодною нормою законодавства України не передбачався обов'язок платників податків - покупців товарів (робіт, послуг) - вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей щодо звітування до податкових органів, повноти сплати податків за окремою операцією придбання товарів, відомостей про матеріальні та трудові ресурси, про кваліфікацію трудових ресурсів, відомостей щодо третіх осіб (постачальників в ланцюгу) тощо.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень в установленому порядку не доведено обґрунтованості висновків про порушення позивачем податкового законодавства, що стало підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 березня 2018 року у справі № 808/3385/17 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко