Справа № 810/3364/18
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2018-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2018 року № 810/3364/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у м. Києві у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача та зобов'язати Баришівське об'єднане Управління Пенсійного фонду України у Київській області провести обчислення ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням показника величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35 %.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що розраховуючи показник величини оцінки одного року страхового стажу при переведенні позивача з одного виду пенсії на інший, відповідачем протиправно застосовано показник 1%. Позивач вважає, що переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, по суті є призначенням пенсії вперше, а тому відповідач повинен був керуватися приписами п.4-4 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та застосувати величину оцінки одного року страхового стажу 1,35%.

Відповідач з позовом не погодився з мотивів, висловлених у письмовому відзиві. Зазначив, що законодавством України, яке регулює пенсійні відносини передбачено, що пенсії громадянам призначаються в одноразовому порядку. При цьому, позивачу 12.09.2003 вже було призначено пенсію за вислугу років, що унеможливлює використання п.4-4 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки вказаний пункт регулює застосування величини оцінки одного року страхового стажу саме при призначенні пенсії. Відтак, на думку відповідача, розраховуючи пенсію позивача при переведенні з одного виду пенсії на інший, він здійснював перерахунок призначеної пенсії, у зв`язку із чим, керувався пунктом 4-3 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою суду від 05.07.2018 відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

ОСОБА_1 з 12.09.2003 призначено пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення". Як пенсіонер вона перебуває на обліку у Баришівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області.

У зв`язку із досягненням позивачем пенсійного віку, передбаченого Законом України "Про загальнообов`язкове пенсійне стархування", 04.12.2017 він звернувся із заявою до відповідача про переведення його з одного виду пенсії на інший (а.с. 47).

Як убачається з матеріалів справи, а саме повідомлення від 21.05.2018 №3213/02, згідно із вказаною заявою позивача, Баришівским об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області було переведено ОСОБА_1 із пенсії за вислугу років на пенсію за віком (а.с. 40).

Пенсію за віком обчислено із заробітної плати, визначеної за 60 календарних місяців роботи за період з 01.07.1995 по 30.06.2000 та за періоди роботи після 01.07.2000 по 30.11.2011, з урахуванням страхового стажу 42 роки 4 місяці 2 дні. При цьому, фахівцями Пенсійного органу було застосовано показник величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1%.

Надалі, вважаючи застосування показника величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, позивач звернувся до Пенсійного органу із заявою, у якій просив провести обчислення розміру пенсії, виходячи із величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35%.

За результатами розгляду заяви, листом від 13.03.2018 №1890/01-03, Баришівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області повідомило позивача про відсутність підстав для зміни розміру пенсії за віком. При цьому позивачеві роз'яснено, що відповідно до пункту 4.3 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1%.

На думку позивача таке застосування відповідачем величини оцінки одного року страхового стажу, при переведенні його з одного виду пенсії на інший, є протиправним та суперечить нормам чинного законодавства, що стало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті першої Закону України "Про пенсійне забезпечення" закріплено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті другої цього ж Закону, видами державних пенсій є трудові пенсії: 1) за віком; 2) по інвалідності; 3) в разі втрати годувальника; 4) за вислугу років.

Згідно із статтею 6 Закону України "Про пенсійне забезпечення", особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов'язку.

У відповідності до статті 51 вказаного Закону, пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Отже, пенсія за вислугу років є одним із видів державної трудової пенсії, яка покликана для соціального захисту та гарантій соціального забезпечення громадян, які у силу особливостей та характеру виконуваних робіт, потребують їх до настання загального пенсійного віку.

Судом встановлено та не заперечувалось учасниками справи, що 12.09.2003 позивачу було призначено пенсію за вислугу років, яку він отримував до 01.01.2018, тобто до виникнення права на отримання пенсії за віком.

У частині першій статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.03.2003 №1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком закріплені статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", де зазначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 25 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п'яти знаків після коми за формулою: Кс = (См х Вс):( 100 % х 12), де: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1 %.

Таким чином, пенсія за віком є пенсійною виплатою, яку отримує особа за умови досягнення певного встановленого віку та наявності передбаченого страхового стажу, що розраховується відповідно до встановленої законодавством формули.

У цьому контексті судом встановлено, що з 01.01.2018, на підставі заяви позивача про переведення з одного виду пенсії на інший, ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, проте на її переконання, розмір такої пенсії визначений неправильним чином, так як величина оцінки одного року страхового стажу має становити 1,35%, натомість, відповідачем застосований показник 1%.

Такі доводи позивач пояснює тим, що на його думку пенсія за віком йому призначається вперше, а тому до нього мають бути застосовані приписи п.4-4 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у той же час, відповідач вважає, що здійснив перерахунок пенсії позивача, у зв`язку із чим застосував п.4-3 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З`ясовуючи належність застосування величини оцінки одного року страхового стажу пенсії позивача, суд дійшов висновку про наступне.

Пунктом 4-3 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Пунктом 4-4 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що з 01.10.2017 по 31.12.2017 при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Аналіз вищезазначених норм Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" свідчить про те, що у разі перерахунку призначених пенсій застосовується величина оцінки одного року страхового стажу - 1%, а у разі призначення пенсії, застосовується величина 1,35%. При цьому, суд наголошує, що Прикінцеві положення не містять приписів та вимог до застосування величини оцінки одного року страхового стажу у разі переведення з одного виду пенсії на інший, що є окремим самостійним механізмом, передбаченим чинним пенсійним законодавством.

Водночас, суд звертає увагу, що у момент припинення пенсії позивача за вислугу років та початок пенсії за віком, відбулось саме переведення з одного виду пенсії на інший, адже як було зазначено раніше, ОСОБА_1 вже була призначена пенсія за вислугу років у 2003 році, яка, враховуючи особливості її правової природи є "підґрунтям" пенсії за віком. Тобто, беручи до уваги те, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком, пенсія за віком є своєрідним продовженням пенсії за вислугу років з моменту досягнення особою передбаченого законодавством пенсійного віку.

Вказана обставина свідчить про безумовність переведення позивача з одного виду пенсії на інший.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Так, переведення з одного виду пенсії на інший є дією Пенсійного органу щодо застрахованої особи, яка перебуває на його обліку та звернулась із відповідною заявою. Процедура переведення здійснюється на підставі наявних у пенсійній справі документів та інших документів, які стосуються та можуть вплинути на змінену пенсію.

Як встановлюється з матеріалів справи, а саме - розрахунків пенсії позивача, на момент переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, оцінка одного року страхового стажу його пенсії становила 1%, а тому саме такий показник має бути застосовано при розрахунку пенсії за віком позивача при переведенні з одного виду пенсії на інший.

Водночас, така правова позиція дублюється у статті 25 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої розрахунок формули коефіцієнту страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, містить оцінку одного року страхового стажу, яка дорівнює - 1%.

Відтак, відповідач при переведенні позивача з одного виду пенсії на інший не мав законних підстав для застосування оцінки одного року страхового стажу 1,35 %, однак не у силу приписів пункту 4-3 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки переведення з одного виду пенсії на інший не може бути ототожнено як із перерахунком пенсії, так із призначенням пенсії.

Суд зазначає, що основоположним при вирішенні оцінки одного року страхового стажу, яка має бути застосована до пенсії позивача, є те, що оцінка 1,35 % застосовується виключно для призначення пенсій, які призначається з 01.10.2017 по 31.12.2017. А тому, враховуючи те, що позивача було переведено з одного виду пенсії на інший, цей показник не може бути застосовано до пенсії позивача.

Між тим, суд звертає увагу на те, що звернення ОСОБА_1 до Пенсійного органу після якого вид її пенсії змінився, було оформлено заявою саме про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, що робить безпідставними та необґрунтованими її доводи про призначення їй пенсії.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що зміна виду пенсії позивача відбулась шляхом переведення з одного виду пенсій на інший, у зв`язку із чим вимоги Перехідних положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо застосування оцінки одного року страхового стажу, не поширюються на ОСОБА_1 У зв`язку із чим, визначення оцінки одного року страхового стажу при розрахунку пенсії позивача здійснюється на підставі загальних положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до яких встановлена формула такого розрахунку містить чітку оцінку страхового стажу-1%, а норма, яка регулює переведення з одного виду пенсії на інший вимагає вчинення такого переведення на підставі вже існуючих та наявних відомостей.

Тому, оцінка одного року страхового стажу позивача при розрахунку його пенсії після переведення має становити - 1%.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача, а відтак позовні вимоги вважає такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.