Справа № 807/376/18
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2018-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 вересня 2018 року м. Ужгород№ 807/376/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.,

з участю секретаря судового засідання Кубічек Н.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 не зявився;

відповідач: Державна фіскальна служба України представник ОСОБА_2;

відповідач: Головне управління ДФС у Закарпатській області представник ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу,-

ВСТАНОВИВ:

03 травня 2018 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернувся з позовом Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Запісочного, 3, РНОКПП НОМЕР_1) до Державної фіскальної служби України (04655, м.Київ-53, Львівська пл. 8, ) (далі по тексту відповідач - 1), Головного управління ДФС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, 52, ) (далі по тексту відповідач - 2), якою з урахуванням збільшених позовних вимог, просить суд: "1. Прийняти даний позов до розгляду; 2. Визнати протиправними і скасувати у повному обсязі вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1426-17 від 06.02.2018 року, направлену ГУ ДФС у Закарпатській області, та залишену в силі Державною фіскальною службою України 26 вересня 2017 року та № 1426-17 від 07 травня 2018 року направлену ГУ ДФС у Закарпатській області."

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року було прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, судом було прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року було відмовлено представнику Державної фіскальної служби України у задоволенні клопотання про виключення зі складу відповідачів (учасників справи) Державної фіскальної служби України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1426-17 від 06 лютого 2018 року, станом на 31 січня 2018 року за позивачем рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені у сумі 26218 грн.. Не погоджуючись з вказаною вимогою, позивач зазначає, що така не відповідає вимогам, що ставить чинне законодавство до такого виду документів і рішень, а саме вимога № ф-6 містить посилання тільки на статтю 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", відсутність будь яких інших нормативних посилань та посилань на первинні документи, картку платника, акти перевірок тощо, не дає можливості встановити, підставу, період нарахування, період заборгованості, вид збору, платежу, по якому виставляється вимога, фактична і юридична підстава його нарахування. Позивачем 23 лютого 2018 року було подано скаргу у порядку адміністративного оскарження на ім'я ДФС України з вимогою про скасування вищеназваної вимоги, однак контролюючим органом було відмовлено у задоволенні вказаної скарги. Позивач в обґрунтуванні збільшених позовних вимог вказав, що 29 травня 2018 року ним отримано від Головного управління ДФС у Закарпатській області вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1426-17 від 07 травня 2018 роки на суму 28601,39 грн.. Вважає, що відповідач намагається стягнути подвійний розмір недоїмки за один і той самий період.

Представник відповідача 1 заперечив щодо задоволення позову в повному обсязі, з підстав викладених в письмовому відзиві та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, мотивуючи наступним. Станом на 31 січня 2018 року за позивачем рахувалася заборгованість зі сплати єдиного внеску та фінансових санкції у розмірі 26218,05 грн., оскільки такий є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов'язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк. Отже, посилання позивача на не внесення в оспорювану вимогу підстави, періоду нарахування, періоду заборгованості, виду збору, платежу, фактичної і юридичної підстави нарахування є необґрунтованим, оскільки чинним законодавством чітко встановлена форма вимоги про сплату боргу (недоїмки) і всі необхідні реквізити, підстави та порядок її винесення. Позивач, порушуючи норми чинного законодавства, не подає звітність та не сплачує єдиний внесок, що свідчить про протиправну поведінку платника єдиного внеску. В свою чергу, діючи у межах та у спосіб передбачений імперативними нормами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 Головне управління ДФС у Закарпатській області надіслало вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1426-17 від 06 лютого 2018 року у зв'язку з наявною заборгованістю зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені.

Представник відповідача 2 заперечив щодо задоволення позову в повному обсязі, з підстав викладених в письмовому відзиві та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, мотивуючи наступним. Відповідно до інтегрованих карток платника станом на 31 січня 2018 рожу за позивачем рахувалася заборгованість по платежу 70 71040000 зі сплати єдиного внеску та фінансових санкції у розмірі 26218,05 грн., у тому числі недоїмка у розмірі 26144,21 грн., штраф у розмірі 27,50 грн. та пеня у розмірі 46,34 грн.; станом на 30 квітня 2018 року - 28675,23 грн., у тому числі недоїмка у розмірі 28601,39 грн., штраф у розмірі 27,50 грн. та пеня у розмірі 46,34 грн.. Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, як платнику єдиного податку, у інтегрованих картках по єдиному внеску контролюючим органом проведено щоквартальні нарахування єдиного внеску за III, IV квартали 2013 року, І, II, III, IV квартали 2014 року, І, II, III, IV квартали 2015 року, І, II, III, IV квартали 2016 року, І, II, III, IV квартали 2017 року. У зв'язку з наявною заборгованістю зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені станом на 31 січня 2018 року позивачеві було надіслано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1426-17 від 06 лютого 2018 року. У зв'язку із збільшенням суми боргу (недоїмки) протягом наступного базового звітного періоду - І кварталу 2018 року, Головним управлінням ДФС у Закарпатській області надіслано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1426-17 від 07 травня 2018 року у розмірі 28675,23 грн., у тому числі недоїмка у розмірі 28601,39 грн., штраф у розмірі 27,50 грн. та пеня у розмірі 46,34 грн.. Одночасно для направлення до органів державної виконавчої служби сформована вимога № Ф-1426-17 від 07 травня 2018 року на суму зростання боргу (недоїмки) у розмірі 2457,18 грн. для уникнення подвійного стягнення одних і тих самих сум. У зв'язку з вищевикладеним, станом на час розгляду даної справи у позивача, наявна заборгованість по платежу 70 71040000 зі сплати єдиного внеску та фінансових санкції у розмірі 28675,23 грн., у тому числі недоїмка у розмірі 28601,39 грн., штраф у розмірі 27,50 грн. та пеня у розмірі 46,34 грн..

У судове засідання позивач не з'явився, однак в матеріалах справи міститься клопотання позивача про проведення судового засідання у його відсутності (а.с.а.с. 95).

Представники відповідачів у судовому засіданні заперечили щодо задоволення позову в повному обсязі, просили відмовити.

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

А відтак, оскільки позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду даної справи, у відповідності до статті 205 КАС України та з врахуванням клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, неявка позивача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розгляд даної справи відкладався (оголошувалась перерва) у звязку з існуванням на те обєктивних законодавчо встановлених підстав.

Розглянувши подані сторонами докази (заслухавши представників сторін), всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд приходить до висновку про те, що позовна заява не підлягає до задоволення повністю з наступних підстав.

ОСОБА_4 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, перебуває на обліку в Ужгородській ОДПІ Головного управління ДФС у Закарпатській області, як платник податків та платник єдиного внеску, проживає за адресою: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Запісочного, буд. 3, РНОКПП НОМЕР_1 (а.с.а.с. 101-104).

В силу норм статті 2 частини 2 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI (даті по тексту Закон України № 2464-VI), виключно цим Законом визначаються, зокрема: порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

За приписами статті 8 частини 4 Закону України № 2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до статті 1 частини 1 пункту 6 Закону України № 2464-VI недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

ОСОБА_4 з статтею 3 частиною 1 Закону України № 2464-VI збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються за принципами, зокрема, обов'язковості сплати та відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків.

Відповідно до статті 4 частини 1 Закону України № 2464-VI визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до статті 7 частини 1 пункту 3 Закону України № 2464-VI для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до статті 9 частини 8 абзацу 3 Закону України № 2464-VI, платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

ОСОБА_4 зі статтею 9 частиною 11 Закону України № 2464-VI, у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Статтею 9 частиною 12 Закону України № 2464-VI передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до статті 25 частини 2 Закону України № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Відповідно до статті 25 частини 3 Закону України № 2464-VI суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до статті 25 частини 4 абзаців 1-4 Закону України № 2464-VI, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

ОСОБА_4 статті 25 частини 4 абзацу 10 Закону України № 2464-VI, у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску, визначеними Законом України № 2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 (далі по тексту Інструкція № 449).

Відповідно до пунктів 1-3 розділу VI Інструкції № 449, до платників, які не виконали визначені Законом обов'язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов'язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до пункту 3 абзаців 1, 2 5-7 розділу VI Інструкції № 449, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов'язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

ОСОБА_4 з пунктом 4 розділу VI Інструкції № 449, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Судом встановлено, що позивачем не був виконаний законодавчо встановлений обовязок щодо нарахування та сплати єдиного соціального внеску, зокрема за період II квартал 2013 року по IV квартал 2017 року включно, у звязку з чим відповідачем було прийнято (сформовано) вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1426-17 від 06 лютого 2018 року за вказаний період у розмірі 26144,21 грн. (а.с.а.с. 7).

За наслідками адміністративного оскарження позивачем вказаної вимоги, рішенням від 28 березня 2018 року № 4421/П/99-99-11-02-02-25 вимогу про сплату боргу від 06 лютого 2018 року № Ф-1426-17 залишено без змін, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення (а.с.а.с. 74,75).

Постановою про відкриття виконавчого провадження № 56266745 від 25 квітня 2018 року було відкрито виконавче провадження з виконання вимоги від 06 лютого 2018 року № Ф-1426-17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ГУ ДФС у Закарпатській області заборгованість в розмірі 26218,05 грн. (а.с. 49).

Відповідно до положень пункту 1 Розділу VIІ Інструкції № 449 за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Відповідачем було прийнято рішення № 5657/2/441 від 28 жовтня 2014 року "про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску", яким до позивача застосовано штраф у розмірі 27,5 грн. та нараховано пеню у розмірі 46,34 грн. (а.с. 109). Скарга на вказане рішення була залишена без розгляду (а.с.а.с. 112-114). Доказів того, що вказане рішення було предметом судового розгляду не здобуто.

У відповідності до пункту 7 розділу VI Інструкції 449, якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, після проходження відповідних процедур узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки). Під сумою зростання боргу (недоїмки) для цілей цього пункту необхідно розуміти:позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними інформаційної системи органів доходів і зборів станом на кінець календарного місяця та сумою боргу, зазначеною у пред'явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі, зменшене на суму сплат(и) після такого пред'явлення, якщо сума сплат(и) не більша за суму боргу, зазначену у пред'явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі; позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними інформаційної системи органів доходів і зборів станом на кінець календарного місяця та сумою сплат(и) після пред'явлення до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимоги, зменшене на суму боргу, зазначену в такій вимозі, якщо сума сплат(и) менша за суму боргу, зазначену у пред'явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі. Якщо протягом наступних базових звітних періодів платник повністю погасив суму боргу (недоїмки), зазначену у вимозі про сплату боргу (недоїмки), що подана до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства, орган доходів і зборів подає до відповідного органу повідомлення про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 9 до цієї Інструкції.

Судом встановлено, що позивачем не був виконаний законодавчо встановлений обовязок щодо нарахування та сплати єдиного соціального внеску, зокрема за період I квартал 2018 року, у зв'язку із збільшенням суми боргу (недоїмки) протягом наступного базового звітного періоду - І кварталу 2018 року, Головним управлінням ДФС у Закарпатській області було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1426-17 від 07 травня 2018 року у зв'язку з наявною заборгованістю зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені станом на 30 квітня 2018 року у розмірі 28675,23 грн., у тому числі недоїмка у розмірі 28601,39 грн., штраф у розмірі 27,50 грн. та пеня у розмірі 46,34 грн. (а.с. 50).

За наслідками адміністративного оскарження позивачем вказаної вимоги, рішенням від 06 липня 2018 року № 9728/П/99-99-11-02-02-25, вимогу про сплату боргу від 07 травня 2018 року № Ф-1426-17 залишено без змін, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення (а.с.а.с. 51,52).

Нарахована недоїмка підтверджується відповідним розрахунком єдиного соціального внеску та інтегрованою карткою платника (а.с.а.с. 98-100).

Відповідно до положень пункту 6 Розділу VI Інструкції вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо: сума боргу (недоїмки) самостійно погашається платником; орган доходів і зборів скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження; вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується чи змінюється судом (господарським судом); борг (недоїмка) списується у випадках, передбачених статтею 25 Закону, в порядку, визначеному пунктами 9 - 11 цього розділу; є рішення суду про стягнення відповідних сум боргу (недоїмки), що зазначені у вимозі.

Таким чином судом встановлено, що відсутні законодавчо встановлені підстави вважати, що у звязку із прийняттям відповідачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1426-17 від 07 травня 2018 року вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1426-17 від 06 лютого 2018 року є такою, що відкликана. Також не встановлено й підстав для самостійного скасування відповідачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1426-17 від 06 лютого 2018 року.

Оцінюючи спірні рішення в контексті позовних вимог, суд врахував, що відповідно до статті 19 частини 2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним нормативно-правовим актом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України № 2464-VI.

У відповідності до статті 25 частини 4 Закону України № 2464-VI, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

На виконання вказаної норми Інструкцією № 449 була затверджена форма (додаток 7 до Інструкції № 449), зокрема вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Прийняті (сформовані) відповідачем оскаржувані вимоги про сплату боргу (недоїмки) повністю відповідають затвердженій формі, а відтак відповідають Закону України № 2464-VI.

Враховуючи встановлені у справі обставини та наявні у ній докази свідчать, що відповідач діяв у відповідності та в межах наданих чинним законодавством повноважень, в порядку передбаченому законодавством України. Доводи наведені позивачем у позові нормативно та документально не спростовують правомірність оскаржуваних вимог, а тому суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

ОСОБА_4 з статті 77 частини 1 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Застосоване судом законодавство використане в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Запісочного, 3, РНОКПП НОМЕР_1) до Державної фіскальної служби України (04655, м.Київ-53, Львівська пл. 8, ), Головного управління ДФС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, 52, ) про визнання протиправною та скасування вимог про сплату боргу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 03 вересня 2018 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Рішення суду у повному обсязі було складено 06 вересня 2018 року.

СуддяОСОБА_5