Справа № 750/9018/16-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

04 вересня 2018 року

Київ

справа №750/9018/16-а

адміністративне провадження №К/9901/42903/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу № 750/9018/16-а

за позовом ОСОБА_2

до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії

за касаційною скаргою Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України

на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 листопада 2016 року (в складі судді Логвіної Т.В.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року (в складі колегії суддів Кучми А.Ю., Аліменка В.О., Безименної Н.В.),

В С Т А Н О В И В :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_2 (далі за текстом - позивач) звернулася з позовом до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (далі за текстом - відповідач, Управління), в якому просила:

- визнати новий базовий місяць для проведення індексації її пенсії наростаючим підсумком з грудня 2010 року на жовтень 2014 року;

- зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України поновити базовий місяць для проведення індексації її пенсії - грудень 2010 року та провести перерахунок і виплату пенсії в розмірі 90 % суми заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з урахуванням раніше визначеного базового місяця для проведення індексації.

В обґрунтування позову зазначила, що вона перебуває на обліку у відповідача з 13 січня 2011 року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1991 року № 3723-ХІІ (далі за текстом - Закон № 3723-ХІІ) в розмірі 90 % суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. 31 травня 2016 року позивач звернулась до відповідача з заявою про поновлення базового місяця для обчислення суми індексації пенсії (грудень 2010), на що листом відповідача від 24 червня 2016 року відмовлено у зв'язку з відсутністю законних підстав.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 листопада 2016 року позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України задоволено частково. Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 листопада 2016 року змінено в частині базового місяця для проведення індексації пенсії замість «грудень 2010 року», зазначено «січень 2011 року». В решті постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 листопада 2016 року залишено без змін.

Частково задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що перерахунок пенсії позивача фактично був здійснений відповідачем у зв'язку з неправильним обчисленням її розміру (без урахування сум матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати), що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, а отже, достатні та необхідні правові підстави для зміни базового місяця для індексації її пенсії були відсутні, оскільки, розмір пенсії позивача підвищився внаслідок виконання рішення суду для поновлення раніше порушеного права особи на пенсійне забезпечення, а не внаслідок дії загальних чинників.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 листопада 2016 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційна скарга подана 09 березня 2017 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 750/9018/16-а, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.

У зв'язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпункту 4 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, далі за текстом - КАС України) матеріали цієї справи передано до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 березня 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів: суддя-доповідач Берназюк Я.О., судді Гриців М.І. та Коваленко Н.В.

Верховний Суд ухвалою від 05 червня 2018 року прийняв до провадження адміністративну справу № 750/9018/16-а та призначив її до розгляду ухвалою від 03 вересня 2018 року в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів на 04 вересня 2018 року.

Разом з касаційною скаргою від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за його участю, в задоволенні якого було відмовлено ухвалою Верховного Суду від 03 вересня 2018 року.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 13 січня 2011 року позивач перебуває на обліку відповідача та отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-ХІІ в розмірі 90 % суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 грудня 2014 року у справі № 750/10838/14, яка залишена в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року задоволено частково позов позивача і зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові включити до заробітку позивача для обчислення пенсії матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 10 094,00 грн., матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 8 724,77 грн. та індексацію заробітної плати в розмірі 912,01 грн, а також здійснити в зв'язку з цим донарахування до її пенсії починаючи з 07 жовтня 2014 року та виплатити заборгованість, що виникне внаслідок цього донарахування.

На виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 грудня 2014 року відповідачем було здійснено перерахунок пенсії позивача з урахуванням пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року, що призвело до зменшення розміру індексації пенсії.

Згідно позовної заяви, 31 травня 2016 року позивач звернулась до відповідача з заявою про поновлення базового місяця для обчислення суми індексації пенсії (грудень 2010 року), починаючи з дати припинення її виплати внаслідок проведеного перерахування пенсії (07 жовтня 2014 року) та відшкодування суми недоплати, що утворилась в результаті такого перерахунку.

Листом Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України № 358/02/С-7 від 24 червня 2016 року у задоволенні заяви позивача відмовлено. Відповідь мотивована тим, що у зв'язку з виконанням рішення суду були переглянути місяці підвищення пенсії для проведення індексації пенсії, та враховуючи те, що загальний розмір пенсійної виплати збільшується з жовтня 2014 року встановлений місяць підвищення пенсії жовтень 2014 року.

Також, згідно даної відповіді, пенсійним органом зазначено, що до виконання рішення суду, позивачу проводилась індексація пенсія згідно місяця підвищення пенсії січня 2011 року, починаючи з травня 2011 року.

Вважаючи незаконними дії відповідача щодо відмови в поновленні базового місяця для обчислення суми індексації пенсії, позивач звернулася до суду з відповідним позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційну скаргу відповідач обґрунтовує тим, що судами першої та апеляційної інстанції незаконно, з порушенням норм матеріального та процесуального права частково задоволені позовні вимоги. Відповідач наголошує, що позовні вимоги мають бути залишені без розгляду, враховуючи час звернення до суду. Крім того зазначає, що поновлення базового місяця нарахування індексації не узгоджується з приписами чинного законодавства.

Від позивача заперечення або відзиву на касаційну скаргу позивача не надходило, щ відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД

Норми матеріального права, в цій справі, суд застосовує в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ (далі за текстом - Закон № 1282), індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Статтею 2 Закону № 1282-ХІІ визначені об'єкти індексації, зокрема до них відноситься пенсія.

Згідно з статтею 4 Закону № 1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця зведення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону № 1282-XII, порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України (Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» № 1078 від 17 липня 2003 року (далі за текстом - Порядок).

Згідно пункту 5 Порядку у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків суду першої та апеляційної інстанції

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частини четвертої статті 328 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 листопада 2016 року та постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року відповідає, а вимоги касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що пунктом 5 Порядку регулюються правовідносини у разі підвищення мінімальної заробітної плати, пенсії, але збільшення пенсії у позивача пов'язане з невірним її нарахуванням, тому посилання відповідача на правомірність зміни базового місяця на жовтень 2014 року у зв'язку із перерахунком пенсії на підставі судового рішення є необґрунтованим, оскільки такий перерахунок здійснювався не в розумінні перерахунку пенсії у зв'язку з вимогами законодавства про черговий такий перерахунок, а як було встановлено судом, відповідачем при призначенні позивачу пенсії не всі складові заробітної плати були включені для її розрахунку, тому суд у своєму рішенні зобов'язав Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові включити до заробітку позивача для обчислення пенсії матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та індексацію заробітної плати, та здійснити в зв'язку з цим донарахування до розміру пенсії, який був встановлений йому під час призначення, тобто 90% заробітної плати державного службовця, починаючи з 06 листопада 2015 року.

Таким чином, виконання відповідачем вказаного судового рішення не є підвищенням розміру пенсії відповідача у розумінні пункту 5 Порядку, а місяць перерахунку пенсії позивача згідно судових рішень не може бути підставою для зміни базового місяця для проведення індексації пенсії.

З огляду на зазначене, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що перерахунок пенсії позивача фактично був здійснений відповідачем у зв'язку з неправильним обчисленням її розміру (без урахування сум матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати), що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, а отже, достатні та необхідні правові підстави для зміни базового місяця для індексації її пенсії були відсутні, оскільки, розмір пенсії позивача підвищився внаслідок виконання рішення суду для поновлення раніше порушеного права особи на пенсійне забезпечення, а не внаслідок дії загальних чинників.

Поміж іншим, Верховний Суд погоджується з судом апеляційної інстанції про те, що судом першої інстанції помилково не враховано, що до проведення перерахунку пенсії на підставі судового рішення, позивачу було встановлено базовий місяць для проведення індексації - січень 2011 року, тому, з огляду на викладене постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині зазначення базового місяця для проведення індексації пенсії позивача замість «грудень 2010 року» слід зазначити «січень 2011 року».

Проаналізувавши матеріали справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу, але в резолютивній частині допустив помилку, в зв'язку з чим суд апеляційної інстанції змінив постанову суду першої інстанції.

Касаційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведений висновок суду. У ній також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом перевірки апеляційного суду та щодо яких не наведено мотивів відхилення такого аргументу.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб'єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «доброго врядування».

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04 від 10 лютого 2010 року): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) від 09 грудня 1994 року, серія A,303-A, п. 29).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди попередніх інстанції, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір при дотриманні норм процесуального права, в оскаржених судових рішеннях повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду першої та апеляційної інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року, якою змінено постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 листопада 2016 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко