Справа № 803/864/18
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

05 вересня 2018 рокуЛуцькСправа № 803/864/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до Товариства з обмеженою відповідальністю «П'ятидні» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «П'ятидні» (далі - ТзОВ «П'ятидні») про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у сумі 74787,18 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суддею одноособово (а. с. 1).

Відповідно до ухвали суду від 21.06.2018 провадження у цій справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 803/947/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «П'ятидні» до Управління Укртрансбезпеки у Волинській області про визнання протиправним та скасування розрахунку, припису (а. с. 72).

Ухвалою суду від 05.09.2018 провадження у цій справі поновлено (а. с. 102).

У поданому до суду відзиві на позовну заяву за вх. № 7463/18 від 06.06.2018 (а. с. 57-61) представник відповідача ОСОБА_1 позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з підстав порушення під час проведення рейдової перевірки порядку здійснення державного контролю за автомобільним транспортом та габаритно-вагового контролю, неправильного проведення розрахунку плати за проїзд великовагового транспортного засобу.

Від учасників справи до суду не надходили клопотання про розгляд справи в судовому засіданні.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 21.02.2018, на підставі наказу Укртрансбезпеки від 15.02.2018 № 153 (а. с. 13), направлення на перевірку від 16.02.2018 № 027216 (а. с. 22) та відповідно до графіка проведення рейдових перевірок, які здійснюються територіальними органами Укртрансбезпеки у період з 19.02.2018 по 25.02.2018 (а. с. 14), старшими державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Волинській області була проведена рейдова перевірка дотримання законодавства під час надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом на 82 км автодороги Н-22 «Устилуг - Луцьк - Рівне», за результатами якої складено акт № 036043 від 21.02.2018 (а. с. 19).

Як вбачається із акту рейдової перевірки № 036043 від 21.02.2018, під час її проведення посадові особи Управління Укртрансбезпеки у Волинській області зупинили транспортний засіб марки Scania R 500, номерний знак НОМЕР_1 з причепом NORA 240, номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, який належить на праві власності ТзОВ «П'ятидні», та провели габаритно-ваговий контроль зазначеного вантажного автомобіля, який здійснював внутрішні вантажні перевезення. За результатами габаритно-вагового контролю складено довідку від 21.02.2018 № 0003679 про результати здійснення габаритно-вагового контролю (а. с. 25) та акт від 21.02.2018 № 0010650 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (а. с. 26).

Актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень та пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 21.02.2018 № 036043 (а. с. 19) встановлено порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутній дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень.

На підставі документів габаритно-вагового контролю 21.02.2018 проведено розрахунок № 1 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, яким ТзОВ «П'ятидні» нараховано плату за проїзд в сумі 2238,60 євро, що в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку, становить 74787,18 грн. (а. с. 27).

ТзОВ «П'ятидні» не погодилося із вказаним розрахунком та оскаржило його у судовому порядку.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26.07.2018, яке набрало законної сили 28.08.2018, у справі № 803/947/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «П'ятидні» до Управління Укртрансбезпеки у Волинській області про визнання протиправним та скасування розрахунку, припису в задоволенні позову відмовлено повністю (а. с. 93-99).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач добровільно не сплатив кошти в сумі 74787,18 грн., що визначені розрахунком № 1 від 21.02.2018 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, у зв'язку із чим заступник прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті звернувся до суду з цим позовом.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно із пунктами 2, 7 частини першої статті 4 КАС України у цьому Кодексі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з підпунктами 15, 27 пункту 5 зазначеного Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

З наведеного вбачається, що Укртрансбезпека виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу. Отже, нормами чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом.

Відповідно до частини четвертої статті 46 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об'єднання; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об'єднання; 3) про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України; 4) про встановлення обмежень щодо реалізації права на свободу мирних зібрань (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб'єкту владних повноважень законом.

У цій нормі процесуального права наведено вичерпний перелік випадків, у яких фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами в адміністративному процесі за позовами суб'єктів владних повноважень. До компетенції адміністративних судів належать спори за зверненням суб'єкта владних повноважень, у яких одночасно можуть бути відповідачами фізичні або юридичні особи, в чітко визначених законами України випадках.

Проте, ані Конституцією України, ані законами України прокурора та позивача (Укртрансбезпеки) не наділено правом звернення саме до адміністративного суду щодо стягнення грошових коштів за проїзд транспортного засобу з перевищенням нормативних вагових параметрів.

Крім того, за змістом частини п'ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, адміністративні суди можуть розглядати вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. В іншому випадку спірні відносини з приводу відшкодування шкоди (стягнення збитків, у тому числі й на користь держави) носять приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 26.10.2016 у справі № 813/4972/13-а.

Аналіз зазначених вище правових норм та суб'єктний склад сторін свідчить про те, що спір за позовом заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до ТзОВ «П'ятидні» про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у сумі 74787,18 грн. підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов'язаний з вирішенням питання щодо стягнення коштів.

При вирішенні даного спору суд в силу приписів частини п'ятої статті 242 КАС України враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 820/1203/17, у якій Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що зазначена категорія спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, тому провадження у цій справі належить закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України.

Згідно із частиною першою статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини другої статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Як передбачено частинами першою, другою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За приписами пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (з наступними змінами та доповненнями) сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, оскільки провадження у цій справі закрито з інших підстав, ніж у зв'язку з відмовою позивача від позову, а саме на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, тому прокуратурі Волинської області необхідно повернути з бюджету судовий збір в сумі 1762,00 грн., який сплачений платіжним дорученням від 08.05.2018 № 900 (а. с. 2), та який згідно із випискою зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України (а. с. 51).

Керуючись статтями 132, 143, пунктом 1 частини першої, частиною другою статті 238, статтею 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до Товариства з обмеженою відповідальністю «П'ятидні» про стягнення коштів закрити.

Повернути прокуратурі Волинської області (43000, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, 15, ідентифікаційний код 02909915) з бюджету судовий збір в розмірі 1762 гривні 00 копійок (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні нуль копійок), сплачений платіжним дорученням від 08 травня 2018 року № 900.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.М.Валюх