Справа № 826/1023/16
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2018-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1023/16 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Пащенко К.С.
Суддя-доповідач : Кузьменко В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2018 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря Видмеденко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея» до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у м. Києві, Державної податкової інспекція у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання незаконними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.05.2018, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішення (лист) ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві від 09.06.2015 вих. № 14540/10/26-58-11-02-18. Просив визнати незаконним та скасувати рішення ГУ ДФС у м. Києві від 21.08.2015 вих. № 12958/10/26-15-11-03-11 про результати розгляду первинної скарги; визнати незаконним та скасувати рішення ДФС України від 19.11.2015 № 24654/6/99-99-11-02-02-15 про результати розгляду скарги; зобов'язати ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві включити відомості з поданої позивачем податкової декларації з податку на додану вартість за податковий період - календарний місяць травень 2015 року, доповнення та додатка 5 до цієї декларації, до облікових даних щодо позивача у інформаційних базах даних ДФС України.

Позов обґрунтовує тим, що чинне податкове законодавство не містить прямої заборони контролюючому органу на прийняття податкової звітності, поданої платником податків у паперовому вигляді, а тому рішення відповідача щодо відмови у прийнятті вказаної податкової декларації на паперових носіях, а також рішення ГУ ДФС у м. Києві та ДФС України про залишення скарг позивача без задоволення є незаконними.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.05.2018 позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В судове засідання з'явилися представники сторін. Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляцію, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з того, що оскарженні рішення-листи відповідача самі по собі не породжують у платника будь-якого додаткового обов'язку, а доводи апелянта про протиправність рішення ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві про відмову у прийнятті податкової звітності в паперовому вигляді не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві листом від 09.06.2015 № 14540/10/26-58-11-02-18 повідомила позивачу, що отримана контролюючим органом 08.06.2015 засобами поштового зв'язку податкова декларація з ПДВ за звітний (податковий) період «травень 2015 року» зі статусом «звітна», подана всупереч п. 49.4 ст. 49 Податкового кодексу України (далі - ПК України), а саме: не передбачено подання декларації з ПДВ у паперовому вигляді, а також, що ТОВ «Нікея» в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб подано податкову декларацію з ПДВ за (податковий) період «травень 2015 року», вхідний реєстраційний № , у зв'язку з подана засобами поштового зв'язку декларація, згідно з ст.ст. 49, 50 ПК України, вважається не прийнятою.

За результатами адміністративного оскарження позивачем вказаного рішення ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві, викладеного у листі, ГУ ДФС у м. Києві прийнято рішення від 21.08.2015 № 12958/10/26-15-11-03-11 про результати розгляду первинної скарги, ДФС України - від 19.11.2015 № 24654/6/99-99-11-02-02-15 про результати розгляду скарги, якими відмовлено у задоволенні скарг позивача.

Надаючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до абз. 2 та 3 п. 49.4 ст. 49 ПК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством. У разі розірвання контролюючим органом в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів платник податків, договір з яким розірвано, має право до складання нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами «а» і «б» пункту 49.3 цієї статті.

Згідно з пп.пп. «а» і «б» п. 49.3 ст. 49 ПК України, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення.

Таким чином, починаючи з 01.01.2015 платники податків зобов'язані подавати податкову звітність з податку на додану вартість в електронній формі.

Згідно з п.п. 49.8, 49.9 ст. 49 ПК України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають. За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Недодержання платником податків приписів пункту 49.4. статті 49 Податкового Кодексу України щодо подання податкової звітності з податку на додану вартість в електронній формі та надання такої звітності у паперовій формі є підставою для відмови у прийнятті податкової декларації так як контролюючий орган не має обов'язку приймати таку податкову звітність.

Згідно з абз. 3 п. 56.18 ст. 56 ПК України, процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Оскаржувані рішення ГУ ДФС у м. Києві та ДФС України прийняті за результатами вирішення податкового спору під час адміністративного оскарження та не містять приписів вчинити обов'язкові дії позивачу та не створюють жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення прав позивача, а тому не є рішеннями суб'єкта владних повноважень (актами індивідуальної дії) у розумінні ст. 19 КАС України та, відповідно, не порушують права свободи та інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин.

Враховуючи викладене у сукупності, апелянтом не було надано доказів на підтвердження вимог апеляційної скарги. Інші доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі вказаного не спростовують, тому колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, а позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.05.2018 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея» до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у м. Києві, Державної податкової інспекція у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання незаконними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.05.2018 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст постанови виготовлено 04.09.2018.