Справа № 344/5987/18
Суддя: Татарінова О. А.
Дата ухвалення: 2018-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/5987/18
Провадження № 2-а/344/650/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Татарінової О.А.,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 роти батальйону 1 УПП в м. Івано-Франківську лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора 3 роти батальйону 1 УПП в м. Івано-Франківську лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. Мотивував тим, що 27.04.2018 року о 13год. 00хв. по вул. Бельведерська в м. Івано-Франківськ, відповідачем притягнуто його до адміністративної відповідальності, про що складено відповідну постанову. Вважає таку незаконною, а притягнення до адміністративної відповідальності необгрунтованим, оскільки інспектор патрульної поліції, проводячи розгляд адміністративної справи, зобовязаний був у чіткій послідовності виконати всі визначені КУпАП дії, а саме визначити наявність складу такого правопорушення та у самій постанові навести докази, які б підтверджували факт порушення закону особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. Зазначив, що він близько 13год. рухався по вул. Бельведерська та припаркувавшись біля будинку, що нього підійшов працівник патрульної поліції і повідомив, що при повороті до прибудинкової території, позивач не увімкнув сигнали повороту. Поліцейським було поставлено вимогу для перевірки сигналу повороту, та переконавшись у справності світлових приладів, він почав оглядати зовні автомобіль і упереджено ставитись, а саме звинувачував позивача про затоновані задні ліхтарі та сторонні предмети на державних номерних знаках. Позивач пояснював, що попросив авто у товариша для перевезення автозапчастин. Тоді інспектор захотів перевірити водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію та страховий поліс. Позивач зробив зауваження та зазначив, що у ПДР України є 9 законних виключних причин для перевірки документів, та ні одна з них у даному випадку не стосується. Однак працівник патрульної поліції почав зачитувати права та не надав можливості скористатись ними позивачу. Не дивлячись на ці обставини та відсутність складу адміністративного правопорушення, без наявності будь-яких доказів, інспектор патрульної поліції «виконуючи планові показники» незаконно притягнув позивача до адміністративної відповідальності. Після неодноразових прохань надати можливість скористатись правовою допомогою та надати докази відео-фіксації правопорушення чи будь-які інші докази, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, інспектор викликав слідчо-оперативну групу для огляду автомобіля, який після цього було доставлено до Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області для проведення його експертного огляду. В чому причина таких дій інспектор не пояснив та зобовязав позивача рухатись за автомобілем до РСЦ без свідоцтва про реєстрації ТЗ, оскільки вилучив його. Є абсолютно абсурдним посилання працівника патрульної поліції про наявність та використання позивачем підробного свідоцтва про реєстрацію ТЗ і перебування автомобіля в міжнародному розшуку по лінії Інтерполу, оскільки підробність документу може визначити виключно експерт, яким патрульний не являється, а також те, що останнім не надано позивачу жодних орієнтувань чи доручень Інтерполу на затримання автомобіля. Вказані події було зафіксовано позивачем на відеокамеру власного телефону. Також всі ці події повинні були бути відображені у відеозаписі із нагрудного відео реєстратора патрульного поліцейського, який позивач просить проглянути та дати обєктивну оцінку незаконним діям інспектора. На підставі наведеного просив визнати незаконними дії інспектора 3 роти батальйону 1 УПП в м. Івано-Франківську лейтенанта поліції ОСОБА_2, та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА№379477 від 27.04.2018 року .

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції ОСОБА_4 в судовому засідання позов заперечив, в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі, додав до матеріалів справи диск, який повністю підтверджує вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності притягнення інспектором 3 роти батальйону 1 УПП в м. Івано-Франківську лейтенантом поліції ОСОБА_2 водія транспортного засобу до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Положеннями ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З постанови серії ЕАА № 379477 від 27.04.2018 року в справі про адміністративне правопорушення вбачається, що 27.04.2018 року в 11 год. 32 хв. в м. Івано-Франківськ по вул. Бельведерська, 171, водій ОСОБА_1 керував ТЗ, на задні фари якого було нанесено тонування, що зменшує прозорість 31.42, г ПДР, а також на вимогу не пред'явив поліс обов'язкового страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.4 ПДР керування ТЗ особою, яка не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на ТЗ, та у випадках, передбачених законодавством ліцензійної картки на ТЗ, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с.3-4).

Відповідно до ст.72,73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено частинами 2, 3 статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до пункту 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року № 1408/27853 (далі - Інструкція № 1395) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Позивач в позові зазначив про незаконні дії інспектора патрульної поліції, а саме що у ПДР України є 9 законних виключних причин для перевірки документів, та ні одна з них у даному випадку не стосується. Працівник патрульної поліції, зачитучи права позивачу та не надав йому можливості скористатись ними. Після неодноразових прохань надати можливість скористатись правовою допомогою та надати докази відео-фіксації правопорушення чи будь-які інші докази, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, інспектор викликав слідчо-оперативну групу для огляду автомобіля. Інспектор не пояснив в чому причина таких дій, та зобовязав позивача рухатись за автомобілем до РСЦ без свідоцтва про реєстрації ТЗ, оскільки вилучив його.

Інспектором неповністю зясовано обставини справи як це передбачено ст. 280 КУпАП, не встановлено чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи є обставини, що помякшують відповідальність.

Відповідно до п. 2.1. Правил Дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзвязку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції; г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил; ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення); д) у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака Водій з інвалідністю - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Згідно п. 2.4. Правил Дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов'язковому технічному контролю.

Відповідачем надано належний доказ на підтвердження того, що ОСОБА_1 дійсно порушив Правила дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За вказаних обставин, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9 КАС України, ст. ст. 247, 280, 288, 289, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністартвиного позову ОСОБА_1 до інспектора 3 роти батальйону 1 УПП в м. Івано-Франківську лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Львівського Апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя О.А. Татарінова