Справа № 826/7399/18
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ
05 вересня 2018 року № 826/7399/18

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі: головуючого судді Шевченко Н.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Командування військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (надалі по тексту також відповідач -1), Командування військової частини НОМЕР_1 (надалі по тексту також відповідач -2), у якому просить:

- визнати незаконним зняття ОСОБА_1 з квартирної черги командуванням та житловою комісією військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України;

- зобов`язати командування та житлову комісію військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України відновити ОСОБА_1 на квартирному обліку;

- зобов`язати Міністерство Оборони України, командування та житлову комісію військової частини НОМЕР_1 виконати пункт 45 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в УРСР - надати ОСОБА_1 житлове приміщення протягом трьох місяців;

- стягнути з відповідача спричинену ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100000 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що на його адресу надійшов протокол засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 23.01.2018 № 33 про зняття з квартирного обліку, що порушує гарантовані законодавством права військовослужбовця та не відповідає вичерпному переліку підстав зняття з квартирного обліку.

25.06.2018 до суду від Міністерства оборони України надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що контроль за розподілом житлових приміщень в гарнізонах Збройних Сил України, перевіркою правильності оформлення облікових справ військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється комісією з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України, у зв`язку з чим, Міністерство оборони України має контролювати розподіл житлових приміщень, а не здійснювати його, знімати чи ставити особу на облік, що є виключною компетенцією житлових комісій та квартирно-експлуатаційних органів. Також, наголошено на тому, що позовна вимога про зобов`язання в частині Міністерства Оборони України виконати пункт 45 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в УРСР - надати ОСОБА_1 житлове приміщення протягом трьох місяців є необгрунтованою, оскільки відповідно до положень даного пункту, генералам, адміралам, офіцерам і тим, що перебували на військовій службі не менше двадцяти календарних років, військовослужбовцям надстрокової служби, прапорщикам і мічманам Збройних Сил СРСР та прирівняним до них особам, звільненим з військової служби за станом здоров`я, віком або скороченням штатів, жилі приміщення надаються виконавчими комітетами місцевих Рад народних депутатів у першу чергу, але не пізніше, ніж у тримісячний строк з дня прибуття до місця проживання, обраного з урахуванням існуючого порядку прописки.

06.07.2018 до суду від Командування військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача -2 зазначає, що позивач перебуває у загальній черзі на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 з 04.03.2004 по теперішній час, у першочерговій та позачерговій черзі з 27.12.2006 по теперішній час складом сім`ї 3 особи, тобто позивач з квартирної черги не знімався, облікова справа проходить щорічну переатестацію, у зв`язку з чим на засіданні житлової комісії прийнято рішення поновити на обліку позивача, що підтверджується витягом з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2018 № 38.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив службу в Збройних Силах України та з 27.12.2006 звільнено з військової служби у запас за п. 67 «в» (у зв`язку зі скороченням штатів), що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями посвідчення серії НОМЕР_2 від 02.02.2007, витягу з наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України по особовому складу від 27.12.2006 № 469.

Позивач перебуває на квартирному обліку протягом всієї служби у Збройних Силах України, починаючи з 1983 року, а в Одеському гарнізоні - починаючи з 16.06.2004.

Надалі, як зазначає позивач, 01.03.2018 на його телефон надійшов дзвінок, у якому член житлової комісії військової частини НОМЕР_1 повідомила, що його знято з квартирного обліку.

06.03.2018 на адресу батьків позивача надійшов лист № 161/7 від 31.01.2018 за підписом командира військової частини НОМЕР_1 та витяг з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 23.01.2018 № 33, у якому постановлено зняти ОСОБА_1 з обліку військовослужбовців та осіб звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов в Одеському гарнізоні при житловій комісії в/ч НОМЕР_1 з можливістю їх поновлення в квартирній черзі при наданні документів, зазначених в п. 2.20 інструкції до 01.07.2018.

Не погоджуючись з рішенням про зняття з обліку військовослужбовців та осіб звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов в Одеському гарнізоні при житловій комісії в/ч НОМЕР_1 , позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінетом Міністрів України постановою № 1081 від 03.08.2006 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями. (надалі по тексту Порядок)

Цей Порядок визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військово-службовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей.

Положеннями п. 22 Порядку визначено, що облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.

Військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

На засіданні житлової комісії має право бути присутнім військовослужбовець, стосовно якого вирішується питання зарахування на облік. Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік. Військовослужбовці, зараховані на облік, заносяться до книги обліку осіб, що перебувають в черзі на одержання житла. (п. 24 Порядку)

Згідно з п. 30 Порядку військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Приписами п. 32 Порядку визначено, що черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України у відповідність з чинним законодавством, Наказом № 737 від 30.11.2011 затверджено Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями. (надалі по тексту також Інструкція)

Відповідно до п. 2.1 Інструкції облік військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у квартирно-експлуатаційних органах, військових частинах та гарнізонах. Узагальнені списки осіб, що перебувають на обліку, всіх військових частин знаходяться у ГКЕУ ЗС України.

У місячний строк після зарахування військовослужбовця на облік представником житлової комісії на нього заводиться облікова справа (додаток 7) у двох примірниках, у якій містяться документи, перелічені в пункті 2.5 цього розділу, та оформлюється витяг із протоколу засідання житлової комісії військової частини про зарахування військовослужбовця на квартирний облік. Облікові справи повинні бути пронумеровані, прошнуровані та містити опис, який підписується особою, відповідальною за ведення обліку.

Облікові документи реєструються в нетаємному діловодстві. Ведення документів житлової комісії та облікових справ військовослужбовців у військових частинах здійснюється в загальних робочих кімнатах. Документи житлової комісії та облікові справи військовослужбовців зберігаються у шафах або ящиках, які замикаються і опечатуються. Командир військової частини своїм наказом визначає місце зберігання документів житлової комісії та облікових справ військовослужбовців. Перелік документів житлової комісії військової частини та документів, які ведуться представником житлової комісії, щороку включається до номенклатури справ на поточний рік, які ведуться у військовій частині. Під час розформування військової частини або житлової комісії гарнізону облікові документи передаються їх правонаступнику в разі, якщо він знаходиться в цьому самому населеному пункті. В іншому випадку облікові документи передаються до КЕВ (КЕЧ) району. Про передачу облікових документів військова частина повідомляє квартирно-експлуатаційний орган, який здійснюватиме подальший квартирний облік військовослужбовців чи осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей. Під час розформування КЕВ (КЕЧ) району облікові документи передаються правонаступнику, який здійснюватиме подальший квартирний облік військовослужбовців чи осіб, звільнених з військової служби, а облікові справи осіб, які отримали житло для постійного проживання, - до архіву. (п. 2.7 Інструкції)

Згідно з п. 2.20 Інструкції у разі отримання службового чи постійного жилого приміщення військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, у п`ятнадцятиденний строк разом із завіреною у встановленому порядку копією ордера надають до житлових комісій військових частин довідки за формами Ф-3, Ф-5, Ф-7. Після надходження зазначених документів житлові комісії військових частин у місячний строк здійснюють перевірку житлових умов цих осіб, а представники житлової комісії уточнюють та, за потреби, коригують облікові списки. Щороку з 1 жовтня до 30 грудня з метою перереєстрації облікових справ військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, повинні надавати до житлових комісій довідки за формами Ф-3, Ф-5, Ф-7. Житлові комісії військових частин у цей самий строк здійснюють перевірку житлових умов осіб, які перебувають на обліку, а представники житлових комісій уточнюють, а за потреби коригують облікові списки. Щороку протягом січня КЕВ (КЕЧ) районів спільно з представниками житлових комісій військових частин і гарнізону проводять перереєстрацію військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають на обліку, про що складається відповідний акт, який підписується начальником КЕВ (КЕЧ) району, головами житлових комісій військової частини та гарнізону. Після проведення щорічної перереєстрації начальник КЕВ (КЕЧ) району письмово доповідає начальнику гарнізону про підсумки перереєстрації. Інформацію про результати проведеної перереєстрації КЕВ (КЕЧ) району подають до ТКЕУ, які до 1 лютого подають до ГКЕУ ЗС України довідку про результати щорічної інвентаризації облікових справ військовослужбовців.

Як убачається з матеріалів справи, позивач знаходиться на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 у загальній черзі з 04.03.2004 й по теперішній час, у першочерговій та позачерговій черзі з 27.12.2006 і по теперішній час, складом сім`ї 3 особи (він, дружина, син), що підтверджується доданою до відзиву на позовну заяву відповідачем 2 довідкою № 1033 від 27.06.2018 командира військової частини НОМЕР_1 , та згідно книги обліку осіб, які перебувають у черзі на поліпшення житлових умов (одержання житла для постійного проживання) у військовій частині НОМЕР_1 , запис під номером 18.

Також, представником відповідача -2 у відзиві на позовну заяву звернута увага на те, облікова справа позивача на даний момент проходить щорічну перереєстрацію, оскільки на адресу військової частини надходять документи, зазначені в п. 2.20 Інструкції № 737, у зв`язку з чим на засіданні житлової комісії військової частини НОМЕР_1 прийнято рішення поновити на обліку підполковника запасу ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2018 № 38, який також міститься у матеріалах справи.

Додана до позовної заяви копія витягу з протоколу № 33 засідання житлової комісії військової частини щодо ОСОБА_1 про зняття з квартирного обліку містить застереження про можливість поновлення за умови надання документів, зазначених в п. 2.20 Інструкції до 01.07.2018, що відповідає вимогам вищенаведених положень.

Таким чином, позивач перебуває у черзі на поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується наданими відповідачем - 2 доказами.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Міністерство Оборони України, командування та житлову комісію військової частини НОМЕР_1 виконати пункт 45 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в УРСР - надати ОСОБА_1 житлове приміщення протягом трьох місяців, суд зазначає, що контроль за розподілом житлових приміщень в гарнізонах Збройних Сил України, перевіркою правильності оформлення облікових справ військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється комісією з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України, у зв`язку з чим, Міністерство оборони України має контролювати розподіл житлових приміщень, а не здійснювати його, знімати чи ставити особу на облік, що є виключною компетенцією житлових комісій та квартирно-експлуатаційних органів.

Також, відповідно до п. 10.11 Інструкції до повноважень житлової комісії військової частини належать: зарахування військовослужбовців на облік, зняття військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов; внесення змін до облікових даних військовослужбовців чи осіб, звільнених з військової служби, які перебувають на квартирному обліку, у зв`язку зі зміною їх сімейного стану, набуттям ними права на пільги для отримання жилого приміщення; розподіл 70 відсотків службової жилої площі, яка надійшла до військової частини; погодження розподілу жилої площі, яка надається для постійного проживання; перенесення черговості надання жилого приміщення на рік, якщо військовослужбовець чи особа, звільнена з військової служби, відмовиться від виділеного жилого приміщення, що відповідає встановленим вимогам та poзмipy; скликання позачергових загальних зборів військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, у зв`язку з: саморозпуском житлової комісії, оголошенням недовіри та виключенням члена (членів) комісії зі складу житлової комісії; ініціюванням проведення довиборів члена (членів) житлової комісії.

У свою чергу, посилання позивача на пункт 45 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в УРСР суд не бере до уваги, оскільки даним пунктом покладено обов`язок надання жилих приміщень на виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів.

Суд критично ставиться до посилань позивача у позовній заяві на незаконність Наказу № 737 від 30.11.2011, яким затверджено Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями з огляду на те, що він на момент розгляду справи він пройшов державну реєстрацію, не скасований та підлягає застосуванню.

Суд зазначає, що у вимозі про відшкодування моральної (немайнової) шкоди у розмірі визначеному позивачем 100000,00 грн. має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Ураховуючи те, що суд не встановив протиправності дій відповідачів, то позовна вимога про стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню.

Згідно п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги є необгрунтованими, з огляду на що наявні підстави для відмови у задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Керуючись статтями 72 78, 90, 241, 244, 246, 255, 257, 262, 293, 295 - 297 КАС України,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Командування військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко