Справа № 380/716/18
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 380/716/18 Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Судді-доповідача - Троян Н.М.,

суддів - Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 27 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Тетіївської районної державної адміністрації про визнати протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

1) визнати протиправними дії Тетіївської районної державної адміністрації Київської області в особі державного реєстратора Овчіннікової Людмили Сергіївни щодо формування витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 97484038 від 15.09.2017) на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами (хлів з прибудовою, криниця), загальна площа 250,3 кв.м., житлова площа 98,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 та (індексний номер витягу 97484038 від 15.09.2017) на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1) площею 8,4095 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: Київська область, Тетіївський район, с/рада П'ятигірська;

2) зобов'язати Тетіївську районну державну адміністрацію Київської області скасувати витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно якого ОСОБА_5 є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (хлів з прибудовою, криниця), загальна площа 250,3 кв.м., житлова площа 98,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 та (індексний номер витягу 97484038 від 15.09.2017); та власником земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1) площею 8,4095 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: Київська область, Тетіївський район, с/рада П'ятигірська (індексний номер витягу 97481899 від 15.09.2017).

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 04.06.2018 адміністративну справу №380/716/18 передано на розгляд Київському окружного адміністративному суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27 червня 2018 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Тетіївської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 27 червня 2018 року, та направити позов до суду першої інстанції для його прийняття та розгляду по суті.

Зокрема, апелянт посилався на те, що ухвала Тетіївського районного суду Київської області від 04.06.2018 про передачу даного спору не була оскаржена та набула законної сили, тому Київський окружний адміністративний суд не мав права після отримання ухвали іншого суду про направлення справи за підсудністю відмовляти у відкритті, а повинен був згідно статті 29 КАС України прийняти дану справу до розгляду.

Крім того, звертає увагу, що оскарження рішень державного реєстратора, пов'язаних з наданням останнім адміністративних послуг, якщо такі послуги, надано з порушенням, є публічно-правових спором.

При цьому, правомірність набуття права власності встановлюється в рамках цивільної справи №380/1726/16-ц і на адміністративний суд не перекладається їх вирішення.

Спірні правовідносини у даній справі ґрунтуються виключно на оскарженні акту індивідуальної дії, вчиненого суб'єктом владних повноважень. Позивач не заявляє жодних вимог щодо права власності на нерухомість, а спір виник лише через те, що державний реєстратор не врахував всіх обставин, які існували на момент проведення державної реєстрації прав, а саме зупинення виконання рішень, які стали підставою для проведення реєстрації.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем до суду апеляційної інстанції не надано.

Згідно з частиною другою статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 15.09.2017 державним реєстратором Тетіївської районної державної адміністрації Київської області Овчінніковою Людмилою Сергіївною були прийняті рішення №37106039 про державну реєстрацію права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами (хлів з прибудовою, криниця), загальна площа 250,3 кв.м., житлова площа 98,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_5 та рішення №37105743 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1) площею 8,4095 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: Київська область, Тетіївський район, с/рада П'ятигірська за ОСОБА_5 (а.с. 10-11).

Вказані рішення були прийняті на підставі рішення Тетіївського районного суду Київської області від 10.08.2017 у справі №380/1726/16-ц.

Так, рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 20.06.2017 у справі №380/1726/16-ц позовні вимоги ОСОБА_5 до П'ятигірської сільської ради Тетіївського району Київської області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_6, про визнання права власності на майно в порядку спадкування, задоволено повністю. Визнано за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою села Пятигори Тетіївського району Київської області, в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок, загальною площею 250,3м2, з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, що залишилися після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнано за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою села Пятигори Тетіївського району Київської області, в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, розміром 8,4095га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території П'ятигірської сільської ради Тетіївського району Київської області, вартістю 199305,15грн., що залишилась після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 10.08.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Тетіївського районного суду Київської області від 20 червня 2017 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.09.2017 у справі №380/1726/16-ц відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_8, на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 20 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 10 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до П'ятигірської сільської ради Тетіївського району Київської області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_6, про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Витребувано з Тетіївського районного суду Київської області зазначену цивільну справу за № 380/1726/16-ц. Виконання Тетіївського районного суду Київської області від 20 червня 2017 року та ухвали Апеляційного суду Київської області від 10 серпня 2017 року зупинено до закінчення касаційного провадження у справі (а.с. 13).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку державного реєстратора та з метою їх відновлення позивач звернувся за захистом до суду.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини стосуються набутого ОСОБА_5 права власності на об'єкти нерухомого майна, і в разі скасування оскаржуваних рішень, майнові права цієї особи можуть бути порушені. Даний спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а існує спір про право, що виключає розгляд справи у порядку адміністративного судочинства.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria2» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …».

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до частини другої ст. 55 Конституції України та ст. 5 КАС України у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Абзацом 3 пункту 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у цьому Кодексі термін публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Під суб'єктом владних повноважень розуміється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за частиною першою ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень»; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років».

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

З позовної заяви вбачається, що позивач просить визнати протиправними дії Тетіївської районної державної адміністрації Київської області в особі державного реєстратора Овчіннікової Людмили Сергіївни щодо формування витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 97484038 від 15.09.2017) на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку за адресою: Київська область, Тетіївський район, с/рада П'ятигірська та зобов'язати Тетіївську районну державну адміністрацію Київської області скасувати такий витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Так, вказані рішення були прийняті на підставі рішення Тетіївського районного суду Київської області від 10.08.2017 у справі №380/1726/16-ц.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» №1942-VI від 01.07.2004 (далі - Закон №1942-VI) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно частини першої статті 31-1 вказаного Закону реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.

На обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказує, що не погоджується з рішеннями відповідача щодо державної реєстрації права власності на житловий будинок та земельну ділянку, які прийняті державним реєстратором Тетіївської районної державної адміністрації Київської області Овчінніковою Людмилою Сергіївною на підставі рішення Тетіївського районного суду Київської області від 20.06.2017 у справі №380/1726/16-ц, яке набрало законної сили.

Крім того, зазначає, що державний реєстратор Овчіннікова Л.С. при формуванні витягу не прийняла до уваги вимоги ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.09.2017 у справі №380/1726/16-ц, яким зупинено виконання судових рішень, щодо визначення за ОСОБА_5 право власності на об'єкти нерухомого майна.

Тому такі дії держреєстратора порушили законні права та інтереси ОСОБА_3 та призвело до конфліктних ситуацій між сторонами по справі.

Колегія суддів звертає увагу, що приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Відтак, після державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна відносини, з приводу яких виник спір, мають приватно-правовий характер.

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини стосуються набутого ОСОБА_5 права власності на об'єкти нерухомого майна, і в разі скасування оскаржуваного рішення, майнові права цієї фізичної особи можуть бути порушені.

Отже, даний спір не є публічно-правовим, а має вирішуватись за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.06.2018 (справа № 810/2421/16).

Відповідно до п.1 частини першої ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна заява, з якою звернувся позивач, не містить ознак публічно-правового спору, тому такий спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Посилання апелянта на те, що оскарження рішень державного реєстратора, пов'язаних з наданням останнім адміністративних послуг, якщо такі послуги, надано з порушенням, є публічно-правових спором, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки скасування витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, на підставі яких ОСОБА_5 є власником житлового будинку та земельної ділянки, обов'язково будуть впливати на майнові права тієї фізичної особи, щодо якої ці реєстраційні дії буде скасовано.

Разом з тим, для того, щоб особа могла реалізувати своє право на судовий захист, необхідно встановити, що оскаржуваними рішенням чи діянням суб'єкта владних повноважень порушено права, свободи чи інтереси саме цієї особи або особи в інтересах якої вона звертається.

Витяг з Єдиного державного реєстру речових прав та їх обтяжень №97481899 від 15.09.2017 свідчить про державну реєстрацію права власності на житловий будинок та на земельну ділянку саме за ОСОБА_5, а не за позивачем (а.с. 10-11).

При цьому, питання визнання дійсності або недійсності цивільно-правових угод, встановлення або визнання права власності або іншого речового права за певною особою не є предметом адміністративного судочинства, їх вирішення здійснюється у межах цивільного або господарського судочинства.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції після отримання ухвали Тетіївського районного суду Київської області від 04.06.2018 про передачу адміністративної справи №380/716/18 розгляд Київському окружного адміністративному суду, був позбавлений можливості відмовити у відкритті, колегія суддів вважає помилковими, з огляду на таке.

Пунктом 4 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Частиною другою вказаної статті визначено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Враховуючи, що Тетіївський районний суд Київської області при поставленні ухвали від 04.06.2018 про передачу даної справу, не вирішував питання про належність даної позовної заяви до спорів, які мають розглядатись за правилами КАС України, а лише вирішив питання про непідсудність даного спору місцевому суду, тому Київський окружний адміністративний суд після передачі даного позову повинен був з'ясувати питання, передбачені п. 4 частини першої статті 171 КАС України.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанцій є законним та обгрунтованим, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними.

Згідно з частинами першою-третьою ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 242, 243, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 27 червня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Н.М. Троян

Судді: Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк

Повний текст виготовлено: 03 вересня 2018 року.