Справа № 1740/2291/18
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

06 вересня 2018 року

м. Рівне

№1740/2291/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринець Д.Є., після одержання позовної заяви

Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОРТО ЛЕНД"

до

Антимонопольного комітету України

про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування подання,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОРТО ЛЕНД" звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Антимонопольного комітету України, в якому просить суд визнати протиправними дії щодо прийняття подання Антимонопольного комітету України та скасувати подання від 13.07.2018.

Приписами ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для відкриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Зі змісту заявлених позовних вимог судом встановлено, що предметом спору є оскарження подання Антимонопольного комітету України від 13.07.2018 "Про попередні висновки за результатами розгляду справи 143-26.13/153/16" про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Суд зазначає, що обґрунтування позивача щодо предметної юрисдикції адміністративного суду стосовно даного спору є помилковим з огляду на наступне.

Статтею 12 редакції ГПК України, що діяла до 15.12.2017, визначалось, що господарським судам підвідомчі справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції.

Стаття 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України до суду, що є спеціальною нормою для визначення предметної підсудності саме у сфері дії даного закону.

Однак, згідно з приписами п.7 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду, на сьогодні господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з відносин, пов'язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов'язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності.

Тобто, чинними процесуальним законодавством встановлено виключну компетенцію господарських судів щодо розгляду спорів, пов'язаних із захистом економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності.

Оскільки оскаржуване позивачем рішення суб'єкта владних повноважень винесено саме на виконання вимог Закону України "Про захист економічної конкуренції", такий спір має розглядатись судом у порядку господарського судочинства на підставі приписів ст.20 ГПК України.

Відповідно до статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст.8 Конституції України та ст.6 КАС України, суд на підставі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі по тексту - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з "..." поняттями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це, не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язковість суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу, зокрема, цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом", у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки зазначену заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Відповідно до ч. 6 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд роз'яснює заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Згідно ст.1 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Аналізуючи у взаємозв'язку з наведеним положення ст. 20 ГПК України, а також суб'єктний склад заявлених учасників справи, склад правовідносин, пов'язаних із прийняттям та реалізацією оскаржуваних рішень відповідача та вчинених ним дій у зв'язку із здійсненням господарської діяльності позивачем, спрямованих на захист економічної конкуренції, правове обґрунтування заявлених вимог, суд констатує, що заявлений спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

Позивачем разом з позовною заявою подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову. Оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, то, на думку суду, це є перешкодою для розгляду такої заяви, тому з урахуванням вимог частини сьомої статті 154 КАС України заява про вжиття заходів забезпечення позову підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 170, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОРТО ЛЕНД" до Антимонопольного комітету України про визнання протиправними дії щодо прийняття подання, визнання протиправним та скасування подання Антимонопольного комітету України від 13.07.2016 "Про попередні висновки за результатами розгляду справи 143-26.13/153/16".

Роз'яснити позивачу його право звернутися з даним позовом до господарського суду у порядку, визначеному господарським процесуальним законодавством.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Залишити без розгляду заяву про вжиття заходів забезпечення позову (вх. №15422/18 від 04.09.2018)

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п’ятнадцяти днів з дня її складення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Суддя Махаринець Д.Є.