Справа № 2540/2581/18
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2018 року м. Чернігів Справа № 2540/2581/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Шашери М.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Комунального підприємства "Служба єдиного замовника" до Державної фіскальної служби України про скасування рішення,

У С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство "Служба єдиного замовника" звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України та просить: скасувати рішення Державної фіскальної служби України за № 21882/6/99-99-11-03-01-25 про результати розгляду скарг від 27.06.2018 в частині відмови у задоволенні скарг комунального підприємства КП «Служба Єдиного Замовника» за №543, №544 та за №545 від 23.04.2018 про скасування податкових повідомлень-рішень Головного Управління ДФС у Чернігівській області від 23 березня 2018 року за №, № та № про нарахування штрафних санкцій в межах строків, визначених нормами п.114.1, п.102.1 ГІК України, як таке, що було прийняте всупереч вимогам п.56.4 Податкового Кодексу України без спростування та заперечення доказів незаконності зазначених податкових повідомлень-рішень та без доведення правомірності застосування штрафних санкцій в процедурі адміністративного оскарження.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відмовляючи у повному скасуванні податкових повідомлень-рішень винесених ГУ ДФС у Чернігівській області від 21.03.2018 №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, відповідач прийняв до уваги лише питання пропущення ГУ ДФС у Чернігівській області строків давності по відношенню до податкових зобовязань і не прийняв до уваги того, що саму перевірку було призначено в порушення норм чинного законодавства та акт підписано не повноважною особою.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на заперечення, які викладені у відзиві на позовну заяву, що приєднаний до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

ГУДФС у Чернігівській області у відношенні позивача була проведена камеральна перевірка даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, податку на прибуток підприємств, частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету … за період з січня місяця 2009 року по січень місяць 2018 рік..

Перевірка була оформлена актом № 240/25-01-12-06-32126383 від 21.02.2018.

За результатами перевірки у відношенні позивача було складено податкові повідомлення рішення від 25 березня 2018 року №, №, №.

Не погодившись з вказаними ППР позивач оскаржив їх до відповідача в адміністративному порядку.

27.06.2018 ДФС України було прийняте рішення про результати розгляду скарг КП «Служба єдиного замовника» № 21882/6/99-99-11-03-25, яким скаргу підприємства задоволено частково.

Скасоване ППР ГУ ДФС у Чернігівській області від 21.03.2018 №№ НОМЕР_3, скасовано ППР ГУ ДФС у Чернігівській області від 21.03.2018 №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2 в частині нарахування штрафних санкцій, застосованих з порушенням строків визначених п. 114.1 ст. 114, ст. 102 Кодексу, в іншій частині зазначені ППР залишені без змін.

Позивач вказує на те, що при розгляді скарг ДФС України було порушено вимоги п.56.4 ст. 56 Податкового кодексу України.

Відповідно до абзацу 1 п.56.4 ст. 56 Податкового кодексу України: «Під час процедури адміністративного оскарження обовязок доведення того, що будь яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених цим Кодексом, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладається на контролюючий орган».

Ця норма була дотримана ДФС України при розгляді скарг позивача, що знайшло своє відображення в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до пп. 16.1.3 п.16.1 ст. 16 Кодексу платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з п.31.1 ст. 31 Кодексу строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до п. 36.1. ст. 36 Кодексу податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором (п. 36.2 ст. 36 Кодексу).

Згідно з п. 57.1 ст. 57 Кодексу платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 57.3 ст. 57 Кодексу передбачено, що у разі визначення грошового зобовязання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 54.3.6 п.54,3 ст.54 Кодексу, платник податків зобовязаний сплатити нараховану суму грошового зобовязання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до п.п. 87.9 ст. 87 Кодексу у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно з п. 126.1 ст. 126 Кодексу у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Також в оскаржуваному рішенні вказано і на підстави незгоди з винесеними ГУ ДФС у Чернігівській області податковими повідомленнями рішеннями та зазначено про їх невідповідність нормам Податкового кодексу України.

Так, згідно з п. 114.1 ст. 114 Кодексу граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобовязань, визначеним ст.102 цього Кодексу.

Пунктом 102.1 статті 102 Кодексу, встановлено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобовязань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Таким чином, при винесенні оскаржених ППР ГУ ДФС у Чернігівській області було не враховано, що штрафні санкції застосовано поза межами строків визначених п.114.1 ст.114, ст.102 Кодексу, а саме після спливу 1095 днів, а тому ППР від 21.03.2018 № НОМЕР_3 підлягало скасуванню, а ППР від 21.03.2018 №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2 підлягали частковому скасуванню.

Також, суд звертає увагу на те, що заявляючи вимогу про скасування рішення про результати розгляду скарги від 27.06.18 р. № 21882/6/99-99-11-03-01-25 в частині відмови у задоволенні скарг, позивач фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження ДФС України щодо розгляду скарг платників податків в порядку адміністративного оскарження.

Під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Відповідно до абзацу 3 пункту 56.18 статті 56 Податкового Кодексу України, процедура адміністративного оскарження вважається досудовим врегулюванням спорів.

Крім цього, процедура адміністративного оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику (незалежно від того задоволена скарга платника податків, чи ні) п.п.56.17.3 п. 56.17 ст. 56 Податкового кодексу України. День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобовязання платника податків.

Зважаючи на наведене вище, суд зазначає, що рішення ДФС України про результати розгляду скарг від 27.06.2018 № 21882/6/99-99-11-03-01-25 відповідає вимогам Податкового кодексу України, є правомірним і скасуванню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства "Служба єдиного замовника" необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 07 вересня 2018 року.

Суддя С.Л. Клопот