Справа № 826/5735/18
Суддя: Стеценко О. С.
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 05.09.2018
ЄУ № 826/5735/18
Провадження №2-а/420/17/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Стеценко О.С.

за участю секретаря Стєніної А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Костенко Анастасії Олегівни про скасування постанови державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати незаконну постанову головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Костенко Анастасії Олегівни про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні №51578268.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що підставою для накладення обмеження на боржника у праві керування транспортними засобами стала нібито наявність заборгованості зі сплати аліментів у сумі 84211,18 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, а також те, що боржник ніби то ухиляється від виконання зобов'язань.

Позивач проживає у Київській області, а не в м. Києві, а тому сума щомісячного платежу аліментів державним виконавцем визначена неправильно, крім того розмір аліментів стягувався не вірно, оскільки судовим рішенням було зменшено розмір аліментів до 1/6 частки доходів з 1/4.

Крім того, постанова про накладення обмеження не була надіслана боржнику своєчасно, державним виконавцем не враховані всі зміни в майновому стані боржника.

Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 126 КАС України.

Відповідач відзив на позов не надав, до судового засідання не прибув, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у неї доказів.

Дослідивши наявні матеріали справи, матеріали виконавчого провадження, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: - на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою головного державного виконавця Святошинського районного ВДВС від 01.03.2018 встановлено тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, оскільки у ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 01.02.2018 за період з 01.06.2016 по 01.02.2018 складає 84211,18 грн., що перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців.

Вказана постанова супровідним листом від 01.03.2018 направлена сторонам виконавчого провадження (а.с.56 на звороті).

Згідно розрахунку від 01.02.2018 заборгованість боржника по сплаті аліментів станом на 01.02.2018 становить 84211,18 грн.

Відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час винесення постанови) за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно з ч. 4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час винесення постанови) строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частин дев'ятої, дванадцятої статті 71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

13.04.2018 за заявою боржника був зроблений перерахунок заборгованості, відповідно до якого заборгованість зі сплати аліментів за період з 01.06.2016 по 01.04.2018 становить 71942,49 грн. Даний розрахунок зроблений з урахуванням рішення суду про зменшення суми аліментів.

Як вбачається з розрахунків суми заборгованості від 01.02.2018 (а.с. 11) та 13.04.2018 (а.с. 38) боржник не сплачував аліменти з червня 2016 року. Заборгованість за 6 місяців з 01.06.2016 по 31.12.2016 становить 15835,75 грн. і є однаковою в обох розрахунках.

Отже, загальна сума заборгованості станом на 01.02.2018 перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. При цьому суд зазначає, що розрахунок боргу від 01.02.2018 (а.с. 11) є не точним, оскільки в ньому не враховано рішення суду, яким зменшено суму аліментів, які підлягають стягненню, однак вказане не вплинуло на підставу винесення постанови про обмеження у праві керувати транспортним засобам, так як боржник не виконував рішення суду з червня 2016 року і загальна заборгованість перевищує суму відповідних платежів за шість місяців за обома розрахунками.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що відповідач повинен був визначати розмір аліментів по Київській області, а не по м. Києву.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час винесення постанови) виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Як вбачається з заяви ОСОБА_3 остання просила перенаправити виконавчий лист по місту реєстрації боржника: АДРЕСА_1 (а.с. 73).

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час винесення постанови) передбачено, що сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Отже, обов'язок повідомити про зміну місця проживання належить боржнику.

Суд також зазначає, що позивачу повинно бути відомо про відкрите виконавче провадження по стягненню з нього аліментів та про його обов'язок їх сплачувати.

Державному виконавцю була відома адреса проживання боржника - м. Київ, а тому саме з цих даних визначався розмір щомісячного платежу аліментів.

Натомість боржник, в порушення вимог Конституції України, якою передбачено, що рішення є обов'язковим для виконання, вимог Сімейного кодексу України щодо участі в утриманні неповнолітньої дитини, не виконував рішення суду по стягненню з нього аліментів.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що державний виконавець не врахував майновий стан боржника при винесенні оскаржуваної постанови, оскільки така вимога не передбачена ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Підстав, передбачених ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за яких неможливо винести оскаржувану постанову, судом під час розгляду справи не встановлено.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до державного виконавця з заявою про розстрочення сплати заборгованості 26.03.2018 (а.с. 43), а оскаржувана постанова винесена державним виконавцем 01.03.2018.

За таких обставин, державний виконавець, приймаючи постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами діяв в межах та спосіб, передбачений чинним законодавством України, а тому підстав для скасування цієї постанови у суду відсутні.

На підставі викладеного, у задоволенні позову слід відмовити у зв'язку з його необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 8, 9, 72-77, 139, 241-246, 255, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Костенко Анастасії Олегівни про скасування постанови державного виконавця відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Новопсковський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.С. Стеценко