Справа № 2340/3077/18
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2018-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження у справі

03 вересня 2018 року справа № 2340/3077/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А.В., розглянувши в загальному позовному провадженні у письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області, в якій просить визнати рішення №47/2018 від 06.04.2018 "Про перереєстрацію громадян, які перебувають на квартирному обліку" протиправним та скасувати його.

Позивач в підготовче засідання не з?явилась, 03.09.2018 подала заяву про проведення підготовчого засідання без її участі.

Представник відповідача в підготовче засідання не з?явився, про причини неявки суд не повідомив. Був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно з частиною 2 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках, визначених пунктом 2 частини 2 статті 205 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини 2 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Беручи до уваги, що представник позивача не повідомив причини неявки, суд проводить підготовче судове засідання у його відсутність за наявними матеріалами.

Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, відзиві на позовну заяву, дослідивши письмові докази, які містяться у справі, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради народних депутатів №137 від 10.07.1984 «Про розподіл житлової площі в новозбудованому 30-квартирному будинку по вул. Леніна, 115 та тієї, що звільняється» позивача ОСОБА_1 зараховано на квартирний облік.

Рішенням виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради №47/2018 від 06.04.2018 «Про перереєстрацію громадян, які перебувають на квартирному обліку» позивача знято з черги квартирного обліку та виключено зі списку громадян міста, що перебувають на загальній черзі квартирного обліку при виконавчому комітеті Корсунь-Шевченківської міської ради згідно з пропозицією члена виконавчого комітету Поліщук В.Б.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуваним рішенням позивача знято з черги квартирного обліку та виключено із списку громадян міста, які перебувають на загальній черзі квартирного обліку при виконавчому комітеті Корсунь-Шевченківської міської ради. Вважає оскаржуване рішення протиправним та таким, що порушує її права з тих підстав, що на час прийняття оскаржуваного рішення виконавчим комітетом Корсунь-Шевченківської міської ради не було встановлено жодної підстави для прийняття рішення про зняття її з квартирного обліку, передбаченої Житловим кодексом України, Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 №470, Положенням про перебування на квартирному обліку при виконавчому комітеті Корсунь-Шевченківської міської ради, затвердженого рішенням Корсунь-Шевченківської міської ради №63-10 від 27.08.2014 "Про затвердження Положення про перебування на квартирному обліку при виконавчому комітеті Корсунь-Шевченківської сільської ради", Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернулась до суду.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав: фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …». Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, іншим суб'єктом при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Судом встановлено, що позивач звернулась до адміністративного суду з позовом, направленим на поновлення порушеного відповідачем права на перебування на квартирному обліку осіб, що користуються правом першочергового отримання житла. Отже, цей позов поданий на поновлення прав позивача у сфері житлових відносин.

Згідно з частиною 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що спір пов'язаний із реалізацією цивільного права фізичної особи, згідно зі статтею 19 Цивільного процесуального кодексу України розглядається в порядку цивільного судочинства.

Відтак, спір щодо виключення позивача зі списку громадян, які перебувають на квартирному обліку не є публічно-правовим і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №2а-87/11, від 24.05.2018 у справі №2а-310/12 та від 18.04.2018 у справі №806/104/16, і застосовується судом при вирішенні даної справи згідно частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, яка передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно частини 2 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Керуючись статтями 238, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у адміністративній справі №2340/3077/18 за позовом ОСОБА_1 до Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області про визнання протиправним та скасування рішення закрити.

Повернути ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок, сплачений згідно квитанції №49 від 02.08.2018.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Черкаський окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя А.В. Руденко