Справа № 500/2762/18
Суддя: Присакар О. Я.
Дата ухвалення: 2018-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/2762/18
Провадження № 2-а/500/78/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання Сирбу Г.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до лейтенанта поліції 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Одеській області ОСОБА_2, Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до лейтенанта поліції 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Одеській області ОСОБА_2, Управління патрульної поліції в Одеській областіпро скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 362880 від 15.04.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закриття провадження по справі, мотивуючи тим, що він євласником автомобіля VOLKSWAGEN POLO, державний номер НОМЕР_1. 15.04.2018 року по проспекту Суворова в м. Ізмаїлі біля будинку № 39 йому раптово стало погано, тому він прийняв вправо, включив аварійну світлову сигналізацію, щоб прийти в себе.Негайно зявився сержант поліції ОСОБА_3 Андрієвим, який замість надання допомоги, почав складати постанову про адміністративне правопорушення.При цьому до ОСОБА_1 підходив ОСОБА_3 Андрієвич, сержант поліції 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Одеській області, який представився, з яким ОСОБА_1 особисто знайомий. Сержант ОСОБА_3 намагався надати ОСОБА_1 постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, але за станом здоров'я останній відмовився її прийняти. ОСОБА_2 Сергєєвич, лейтенант поліції на місті адміністративного правопорушення не був присутній, тому невідомо яким засобом було проведено фіксування правопорушення, та чому саме він прийняв оскаржувану постанову. Лейтенант ОСОБА_2 ніяких доказів винних дій позивача не надав та розгляд справи носив формальний характер. При складанні постанови інспектор поліції оставив поза уваги наступні обставини:зупинка транспортного засобу була вимушеною і повязана з поганим самопочуттям водія; після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 включив аварійну світлову сигналізацію згідно п.9.9. ПДР. Розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення суперечить вимогам щодо об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення та призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у ст.268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов.

В судове засідання відповідач - ОСОБА_2 не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином про причини неявки не сповістив.

В судове засідання представник Управління патрульної поліції в Одеській областіне зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином про причини неявки не сповістив, надав письмовий відзив на позов, згідно якого просив відмовити в задоволенні позову мотивуючи тим, що згідно постанови серії ЕАА № 362880 від 15.04.2018 р., пояснень інспектора Южакова Максима Сергійовича - 15.04.2018 р. приблизно о 18 год. 22 хв. у м. Ізмаїл під час патрулювання поліцейськими було помічено автомобіль НОМЕР_2, який було припарковано ОСОБА_1 в районі буд. № 39 (просп. Суворовський) в зоні дії (дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено»), чим порушено вимоги Правил дорожнього руху та вчинено адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Аварійна світлова сигналізація в момент виявлення працівниками цього правопорушення на автомобілі позивача ввімкнена не була.Працівники патрульної поліції відреагували на це правопорушення та підійшли до позивача для зясування причин порушення ним Правил дорожнього руху та вирішення питання стосовно притягнення чи не притягнення його до адміністративної відповідальності.Представившись та розяснивши позивачу, що він зупинився з порушенням вимог Правил дорожнього руху, інспектори попросили водія предявити документи.З приводу зупинки в зоні дії дорожнього знаку 3.34, ОСОБА_1 пояснив, що зупинився в цьому місці так, як в його авто виникли несправності та в цей час увімкнув аварійну світлову сигналізацію, потім позивач став пояснювати, що зупинився в цьому місці у звязку з погіршенням стану здоровя. На дані пояснення інспектор Южаков М.С. запропонував викликати швидку медичну допомогу, проте позивач відмовився від цього.В той же час, з магазину вийшла жінка (дівчина), котра сіла до автомобіля позивача, автомобіль швидко сам по собі полагодився й завівся, проблеми ОСОБА_1 з його здоров'ям також вирішились. У звязку з тим, що жодних ознак поганого самопочуття у позивача помічено не було; позивач відмовився від виклику швидкої; ніяких доказів несправності свого транспортного засобу на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення не надав; відмовився заводити двигун авто на прохання поліцейських, щоб зясувати всі обставини його зупинки; аварійну світлову сигналізацію ввімкнув лише тоді, коли до нього підійшли поліцейські та повідомили про порушення вимог ПДР; всі несправності авто та проблеми зі здоровям вирішилися автоматично, з появою особи, яку він чекав з магазину, то дані діяння, пояснення ОСОБА_1 були розцінені інспектором як спроба уникнути встановленої законом відповідальності за вчинене ним правопорушення. За результатами розгляду справ про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 була винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 15 квітня 2018 року лейтенантом поліції 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Одеській області ОСОБА_2 в м. Ізмаїлі по просп. Суворова, 39 відносно ОСОБА_1 була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 362880 від 15.04.2018 року, яким на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

З постанови від 15 квітня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З постанови відповідача від 15.04.2018 року вбачається, що в постанові не був зазначений технічний засіб, яким здійснено відеозапис, враховуючи, що такий відеозапис був, що вбачається з листа Управління патрульної поліції в Одеській області від 16.08.2018 року, крім цього відповідач зазначив в постанові, що позивач не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», однак, не зазначає якого саме нормативно правового акту.

Згідно Розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами) знак 3.34 "Зупинку заборонено". Забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до п.15.14 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами) у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.

На підставі пп. а) п. 9.9. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами) аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: у разі вимушеної зупинки на дорозі.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, на відповідачів, як на суб'єкта владних повноважень покладається обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, в основу якого було покладено, доведений на їх думку факт не вимушенної зупинки позивачем транспортного засобу та не ввімкнення ОСОБА_1 аварійної світлової сигналізації.

В судовому засіданні позивач не заперечував той факт, що 15.04.2018 року по проспекту Суворова в м. Ізмаїлі біля будинку № 39 йому раптово стало погано, тому він зупинився в зоні дії знаку «Зупинка заборонена», включив аварійну світлову сигналізацію.

Згідно листа Управління патрульної поліції в Одеській області від 16.08.2018 року у Управління патрульної поліції в Одеській області відсутні відеозаписи правопорушення ОСОБА_1 у звязку із закінченням строків їх зберігання, тому вони не можуть їх надати.

Суд критично відноситься до посилань Управління патрульної поліції в Одеській області щодо неможливості надання відеозапису, на якому нібито було зафіксовано факт скоєного правопорушення. Обов'язок доказування правомірності рішення суб'єкта владних повноважень саме і запроваджений для забезпечення контролю від можливих зловживань з боку окремих його представників при виконання ними своїх функцій. При цьому суб'єкт владних повноважень фактично має переваги з точки зору підготовленості до збору доказів скоєного правопорушення, оскільки у випадку з представниками патрульної поліції, їхня діяльність саме і направлена на попередження та виявлення тих чи інших правопорушень.

З матеріалів справи вбачається, що доказами винності позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП є лише постанова у справі про адміністративне правопорушення. В той час, як відповідачем ОСОБА_2 не залучено жодного свідка або іншого учасника дорожнього руху, не надано відеозапису, на якому було б відображено момент вчинення позивачем адміністративного правопорушення, чи будь-яких інших доказів передбачених ст.251 КУпАП.

Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17, № рішення 73700340, головуючий Стрелець Т.Г.

Розгляд справ про адміністративне правопорушення, визначених ч.1 ст. 122 належить до компетенції Національної поліції, що, у відповідності до абзацу 2 ст. 258 КУпАП та п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. №1395 виключає необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст.258 КУпАП, зі змісту яких вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП також передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Таким чином, співробітник патрульної поліції має право не складати протокол про адміністративне правопорушення і виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 14.03.2018 у справі №760/2846/17.

Враховуючи, що відповідачами не було надано жодного допустимого, достовірного та достатнього доказу, який міг би підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 362880 від 15.04.2018 року, яким на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до лейтенанта поліції 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Одеській області ОСОБА_2, Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 362880 від 15.04.2018 року, яким на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 30 серпня 2018 року.

Суддя: ОСОБА_4