Справа № 805/4117/18-а
Суддя: Малінов О. С.
Дата ухвалення: 2018-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

233 № 805/4117/18-а
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.,

за участю секретаря Кюсєвої Т.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Костянтинівського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Донецькій області та Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 08 червня 2018 адміністративну справу № 805/4117/18 за позовом ОСОБА_2 до Костянтинівського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Донецькій області та Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування постанови передано на розгляд до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області за підсудністю.

Ухвалою суду від 26 липня 2018 року провадження у справі відкрито.

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про ухилення від виконання рішення суду в адміністративній справі, обґрунтовуючи свої вимоги наступними обставинами.

Так, рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 05 листопада 2015р. у справі №233/4606/15-а за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області, були повністю задоволені його позовні вимоги: поновлено строк звернення до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області про визнання рішення протиправним, його скасування та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити; рішення УПФУ від 16 січня 2015 року про відмови ОСОБА_2 у зарахуванні стажу роботи з 15 травня 1975 року по 29 грудня 1995 року на посаді старшого адміністратора та заступника директора Донецького державного підприємства «Готель «Шахтар» визнано протиправним та скасовано; зобовязано УПФУ здійснити з 23 липня 2014 року нарахування та виплату пенсії ОСОБА_2 з урахуванням стажу роботи з 15 травня 1975 року по 29 грудня 1995 року на посаді старшого адміністратора та заступника директора Донецького державного підприємства «Готель «Шахтар» відповідно до даних, що містяться у трудовій книжці серії БТ-ІІ №705977, виданої цим підприємством 15 травня 1975 року, та відомостей про заробітну плату, що містяться у довідці Донецького державного підприємства «Готель «Шахтар» №25/29-12 від 29 грудня 1995 року. Постанова суду набула законної сили.

Після набранням постановою законної сили представник ОСОБА_2 звернувся з заявою до Відділу державної виконавчої служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області для відкриття виконавчого провадження з метою виконання Відповідачем судового рішення але по теперішній час судове рішення належним чином не виконується, чим нехтують його правами на отримання пенсії. 05 липня 2017р. представник Позивача звернувся з заявою до Начальника Костянтинівського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління в Донецькій області про те, що йому стало відомо що виконавче провадження по справі закрито в звязку з повним виконанням рішення, що не відповідає дійсності, Відповідач частково виконав судове рішення, що не відповідає постанові суду. Представник просив поновити виконавче провадження по цій справі та запровадити необхідні дії для виконання рішення суду в повному обсязі, та повідомити Позивача про припинення рішення за його адресою. Але жодних відповідей, в тому числі постанову про закінчення виконавчого провадження та будь яку офіційну інформацію про результати виконання Постанови суду Позивач не отримав.

Тому просив: поновити строк для подання скарги як такий що пропущено з поважних причин; скасувати Постанову Костянтинівського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління в Донецькій області про закриття виконавчого провадження справу по виконавчому листу згідно постанову суду від 05 листопада 2015р. по справі №233/4606/15-а; зобов'язати Відповідача 1 поновити виконавче провадження по виконавчому листу згідно постанови суду від 05 листопада 2015р. по справі №233/4606/15-а,та зобовязати Відповідача-1 та Відповідача-2 запровадити необхідні дії для виконання рішення суду від 05 листопада 2015р. по справі №233/4606/15а в повному обсязі; а також постановити окрему ухвалу щодо керівників Відповідача 1 та Відповідача 2 по факту умисного невиконання постанови суду від 05 листопада 2015р. по справі №233/4606/15-а.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позов, просив його задовольнити.

Представник відповідачів у судове засідання не зявилися, відзивів на позовну заяву не надали, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином про що свідчать поштові повідомлення про отримання їх представниками судових повісток (а.с.33-34).

З урахуванням вимог ч. 4 ст.287 КАС України, якою встановлено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі, суд вирішує позов за наявними доказами.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як, зокрема обовязковість виконання рішень (ст. 2 вказаного Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 вказаного Закону виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 4 ст. 18 вказаного Закону визначено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обовязковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 63 вказаного Закону за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 3 ст. 63 вказаного Закону виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Стаття 124 Конституції України встановлює, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Конституційне положення коментована стаття розтлумачує як по суб'єктах, так і по території, на яку розповсюджується обов'язковість судових рішень. Суб'єктами, на яких поширюється обов'язковість судових рішень, коментована стаття вважає всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадових чи службових осіб та громадян.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при розгляді справ за скаргами на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та за зверненнями учасників виконавчого провадження суди мають керуватися положеннями ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року, Закону України «Про державну виконавчу службу», Закону України «Про виконавче провадження», іншого законодавства, яким врегульовано ці питання.

Статтею 41 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 05 листопада 2015р. у справі №233/4606/15-а за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області, були повністю задоволені позовні вимоги: поновлено строк звернення до суду з адміністративним позовом до УПФУ про визнання рішення протиправним, його скасування та зобов'язання вчинити певні дії; рішення УПФУ від 16 січня 2015 року про відмови ОСОБА_2 у зарахуванні стажу роботи з 15 травня 1975 року по 29 грудня 1995 року на посаді старшого адміністратора та заступника директора Донецького державного підприємства «Готель «Шахтар» визнано протиправним та скасовано; зобовязано УПФУ здійснити з 23 липня 2014 року нарахування та виплату пенсії ОСОБА_2 з урахуванням стажу роботи з 15 травня 1975 року по 29 грудня 1995 року на посаді старшого адміністратора та заступника директора Донецького державного підприємства «Готель «Шахтар» відповідно до даних, що містяться у трудовій книжці серії БТ-ІІ №705977, виданої цим підприємством 15 травня 1975 року, та відомостей про заробітну плату, що містяться у довідці Донецького державного підприємства «Готель «Шахтар» №25/29-12 від 29 грудня 1995 року. Постанова суду набула законної сили (а.с.11-13).

За зверненням позивача ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду від 11.10.2016 року вказане рішення було розяснене (а.с.14).

За висновками, наведеними в рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 07.10.2009р. в Україні як соціальній правовій державі людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у звязку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обовязку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

05 липня 2017р. представник Позивача звернувся з заявою до Начальника Костянтинівського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління в Донецькій області про те, що йому стало відомо що виконавче провадження по справі закрито в звязку з повним виконанням рішення, що не відповідає дійсності, Відповідач частково виконав судове рішення, що не відповідає постанові суду. Представник просив поновити виконавче провадження по цій справі та запровадити необхідні дії для виконання рішення суду в повному обсязі, та повідомити Позивача про припинення рішення за його адресою (копія додається). Але жодних відповідей, в тому числі постанову про закінчення виконавчого провадження та будь яку офіційну інформацію про результати виконання Постанови суду Позивач не отримав (а.с.16).

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ч. 5 ст. 77 КАС України Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідачам ніяких доказів у спростування позовних вимог суду не надано. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню.

З урахуванням того, що позивачем була подана скарга до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав до Донецького окружного адміністративного суду, але ухвалою по справі 233/839/18 скарга була повернута скаржникові (ухвала набула законної сили 10 травня 2018 року), суд вважає за необхідне поновити позивачу строк звернення із позовом до суду.

Крім того, слід скасувати Постанову Костянтинівського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління в Донецькій області про закриття виконавчого провадження справу по виконавчому листу згідно постанову суду від 05 листопада 2015р. по справі №233/4606/15-а; зобов'язати Відповідача 1 поновити виконавче провадження по виконавчому листу згідно постанови суду від 05 листопада 2015р. по справі №233/4606/15-а,та зобовязати Відповідача-1 та Відповідача-2 запровадити необхідні дії для виконання рішення суду від 05 листопада 2015р. по справі №233/4606/15а в повному обсязі.

Щодо вимоги про постановлення окремої ухвали на адресу відповідачів, то суд вважає за необхідне відмовити у цій частині позову, оскільки у відповідності до ст.249 КАС України постановлення окремої ухвали є правом, а не обовязком суду.

Відповідно до ст.ст.19, 46 Конституції України, керуючись ст.ст.2, 77, 242-246, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до Костянтинівського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Донецькій області та Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування постанови задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_2 строк звернення до суду із позовною заявою.

Скасувати Постанову Костянтинівського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління в Донецькій області про закриття виконавчого провадження справу по виконавчому листу згідно постанову суду від 05 листопада 2015р. по справі №233/4606/15-а.

Зобов'язати Костянтинівський міськрайонний відділ ДВС Головного територіального управління в Донецькій області поновити виконавче провадження по виконавчому листу згідно постанови суду від 05 листопада 2015р. по справі №233/4606/15-а, та зобовязати Костянтинівський міськрайонний відділ ДВС Головного територіального управління в Донецькій області та Костянтинівське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області запровадити необхідні дії для виконання рішення суду від 05 листопада 2015р. по справі №233/4606/15а в повному обсязі.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, до Донецького апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може також може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач 1: Костянтинівський міськрайонний відділ ДВС Головного територіального управління в Донецькій області, адреса: м. Костянтинівка Донецької області, вулиця Торецька, будинок 285, .

Відповідач 2: Костянтинівське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, адреса: м. Костянтинівка Донецької області, вулиця Ціолковського, будинок 25, .

Суддя