Справа № 0440/6500/18
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
05 вересня 2018 р.Справа №0440/6500/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бондар М.В., розглянувши заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу реклами Кам'янської міської ради, третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Виконавчий комітет Кам'янської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії, -
- визнати рішення відділу реклами Кам'янської міської ради від 28.02.2018 року №01-14/157 в частині подовження терміну дії дозволів № 2; 3; 4; 5; 11 від 12.03.2008 року на розміщення зовнішньої реклами в місті Кам'янське (колишнє Дніпродзержинськ) до 12.09.2018 року протиправним і в цій частині його скасувати;
- визнати рішення відділу реклами Кам'янської міської ради від 01.08.2018 року № 01-14/170 про відмову в подовженні терміну дії дозволів № 2; 3; 4; 5; 11 від 12.03.2008 року на розміщення зовнішньої реклами в місті Кам'янське (колишнє Дніпродзержинськ) протиправним і його скасувати;
- зобов'язати відділ реклами Кам'янської міської ради внести зміни до рішення від 28.02.2018 року № 01-14/157 в частині подовження терміну дії дозволів № 2; 3; 4; 5; 11 від 12.03.2008 року на розміщення зовнішньої реклами в місті Кам'янське (колишнє Дніпродзержинськ) зазначивши термін дії цих дозволів до 12.03.2023 року.
04.09.2018 року позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони виконавчому комітету Кам'янської міської ради до набрання законної сили судовим рішенням по справі розглядати і вирішувати питання про примусовий демонтаж рекламних засобів, розміщених на підставі дозволів від 12.03.2008 року із строком дії до 12.09.2018 року:
- дозвіл № 2 місце розташування - проспект Свободи (проспект Леніна), 2- напроти Укрсоцбанку;
- дозвіл №3 місце розташування проспект Свободи (проспект Леніна) - напроти поліклініки №3;
- дозвіл №4 місце розташування проспект Свободи (проспект Леніна), 45;
- дозвіл №5 місце розташування проспект Свободи (проспект Леніна), 35;
- дозвіл №11 місце розташування вул. Січеславський шлях та Подільська.
В обґрунтування заяви зазначено, на підставі договору від 02.01.2018 року №27/2018 та дозволів від 12.03.2008 року №2, №3, №4, №5, №11 на території м. Камянське позивачем розміщені рекламні засоби для розміщення зовнішньої реклами. Строк дії дозволів встановлений до 12.09.2018 року. Позивач звернулась до відповідача із заявами про продовження терміну дії дозволів на пять років, проте відповідачем відмовлено у продовженні строку дії дозволів, у звязку з тим, що рекламні засоби розміщені з порушенням Порядку розміщення зовнішньої реклами в м. Камянському. За умовами договору після закінчення строку тимчасового користування місцем розташування незалежно від відсутності або наявності судового спору із подовженням строку дії дозволів позивач зобовязана власними силами та за свій рахунок провести демонтаж рекламних засобів. У разі невиконання самостійного демонтажу в передбачений строк відділ реклами міської ради має право здійснити демонтаж примусово та позивач повинна відшкодувати вимушені витрати, пов'язані з демонтажем, транспортуванням та зберіганням рекламного засобу, а також відновленням благоустрою місця рекламного засобу після проведення демонтажу на підставі складених калькуляцій та рахунків, що надаються комунальним підприємством міської ради, яке проводило демонтаж. Таким чином, заявник вважає, що на теперішній час існує небезпека заподіяння йому шкоди, а тому він потребує ефективного захисту майна до вирішення справи у суді.
Відповідно до частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає здійснити розгляд даної заяви без повідомлення учасників справи.
Згідно зі статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Частинами 4, 5, 6 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову, суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
Частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Суд, виходячи з конкретних доказів, встановлює, чи є хоча б одна з названих обставин, та оцінює чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Згідно з частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд відзначає, що обов'язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.
Необґрунтоване вжиття таких заходів може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося запобігти.
Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову та додані до неї документі, суд вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Суд, аналізуючи наведені аргументи для забезпечення позову з мотивів неможливості забезпечення фактичного виконання судового рішення або докладання значних зусиль для відновлення прав позивача в разі задоволення позову, вважає їх недостатніми для задоволення заяви про забезпечення позову.
Позивач вважає за необхідне терміново вжити заходів забезпечення позову таким чином, щоб унеможливити протягом розгляду справи, Виконавчому комітету Кам'янської міської ради розглядати і вирішувати питання про примусовий демонтаж рекламних засобів.
Разом з тим, заява позивача про забезпечення позову, а також і додані до даної заяви копії документів, не містять посилань на конкретні обставини, що свідчать про наявність у відповідача підстав для вчинення дій, визначених у пункті 1 частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України; не наведено заявником і очевидних ознак протиправності дій субєкта владних повноважень чи порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду.
Крім того, позивачем не надано до заяви копії дозволів від 12.03.2008 року №2, №3, №4, №5, №11, що унеможливлює встановити, що вказані дозволи стосуються саме позивача.
Також, судом не може бути обрано підставою для вжиття заходів забезпечення позову посилання заявника на існування небезпеки заподіяння йому шкоди (посягання на майно), оскільки дані обставини не підтверджено відповідними доказами, а саме: вчинення органами місцевого самоврядування будь-яких дій, направлених примусовий демонтаж майна заявника.
Отже, позивачем не доведено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення по адміністративній справі, або, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
З огляду на зазначене, суд вважає, що підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову відсутні; заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 3, 78, 150, 151, 154, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки встановлені статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_3