Справа № 813/2419/17
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 рокуЛьвів№ 876/2901/18

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Запотічного І.І., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання - Луців І.І.,

за участю:

представника позивача - Робейко А.А.,

представника відповідача - Дорош А.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 березня 2018 року (Головуючий суддя: Хома О.П., ухвалено о 16 год. 39 хв. у м.Львів, 16.03.2018 складено повний текст рішення) у справі за позовом приватного підприємства "Анвіма" до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

ПП "Анвіма" звернулося до суду з адміністративним позовом до ГУ ДФС у Львівській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.06.2017р. за №.

В обґрунтування позовних вимог покликається на безпідставність та невідповідність нормам чинного законодавства та фактичним обставинам справи висновків контролюючого органу, викладених в акті перевірки від 14.06.2017 №751/13-01-14-02/35968870. Визначена контролюючим органом сума донарахувань з податку на додану вартість є необґрунтованою. В основу висновків про допущені позивачем порушення покладено лише припущення податкового органу щодо відсутності фактичної поставки товарів. Такі висновки зроблено на підставі інформації, викладеної у базі ДФС України, яка не може бути належним доказом порушення останнім вимог податкового законодавства. Крім того, якщо контрагент позивача чи будь-які інші особи і допустили у своїй діяльності ті чи інші порушення, позивач не може і не повинен нести відповідальність за це. З врахуванням викладеного вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 березня 2018 року, позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 26.07.2017 № .

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, ГУ ДФС у Львівській області подало апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що ГУ ДФС у Львівській області проведено планову виїзну документальну перевірку ПП "Анвіма" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства в період діяльності з 01.01.2014 по 31.12.2016.

За результатами перевірки контролюючим органом було складено акт №751/13-01-14-02/35968870 від 14.06.2017, яким встановлено порушення п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, 198.5. ст.198, п. 200.1 ст. 200 ПК України, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до Державного бюджету України на загальну суму 2571811 грн.

На підставі акту перевірки податковим органом було винесено податкове повідомлення-рішення № від 26.06.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 3214764 грн, в тому числі за податковим зобов'язанням - 2571811 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 642953 грн.

Як встановлено по справі, вказані в акті перевірки порушення вимог податкового законодавства по взаємовідносинах позивача з ТзОВ "Інвестбілдінг груп" полягають у тому, що на думку податкового органу, господарські операції позивача з вказаними контрагентом фактично не відбувались. Такі висновки зроблено на підставі інформації з систем податкового органу, відповідно до якої у ТзОВ "Інвестбілдінг груп" відсутні будь-які активи (основні фонди орендовані або власні складські приміщення, автотранспортні засоби, інструменти та інше), наявність яких може забезпечити виконання зобов'язань за вказаними договорами. У зв'язку з чим податковий орган припускає, що ТзОВ "Інвестбілдінг груп" займалося діяльністю спрямованою на здійснення операцій пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам. Крім того, перевіркою не можливо було встановити факт транспортування товару до ТзОВ "Інвестбілдінг груп".

Відповідач вказує, що від ТзОВ "Інвестбілдінг груп" в листопаді 2016 року надійшла оплата за товар на загальну суму 180000 грн в тому числі ПДВ 30000 грн, однак позивачем в порушення п.185.1. ст. 185 , п. 187.1 ст. 187 ПК України занижено податкове зобов`язання з податку на додану вартість за 2016 рік по ТзОВ "Інвестбілдінг груп" на загальну суму 30 000 грн, в тому числі за жовтень 2016 року.

Крім того, податковим органом встановлено, що ПП "Анвіма" в період з 01.01.2016 по 31.12.2016 здійснило реалізацію раніше імпортованих номерних агрегатів, а саме кузовів легкових автомобілів, перелік яких визначено у акті перевірки, проте такі господарські операції не відображено в бухгалтерському та податковому обліку, чим порушено ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999№996-ХІV на загальну суму 12 709 049,82 грн в тому числі: березень 2016 року - 580 329,51 грн, квітень 2016 року - 4 311 683,62грн, травень 2016 року - 882 688,36 грн, червень 2016 року - 1 393 971,30 грн, липень 2016 року - 1 425 809,90 грн, серпень 2016 року - 930 348,29 грн, вересень 2016 року - 998 281,79 грн, жовтень 2016 - 1 081 360,37 грн, листопад 2016 року - 715 970,78 грн, грудень 2015року - 388 605,93 грн.

Згідно з п.185.1 ст.185 ПК України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту.

Пунктом 187.1 статті 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з п.188.1 ст.188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

При цьому, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижчою ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижчою звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижчою балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню.

Згідно з п.198.5 ст.198 ПК України, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Згідно з ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду; при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Так, згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, котра підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України, або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п.200.2. ст. 200 ПК України).

Відповідно до п. 123.1 ст.123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як встановлено по справі, контролюючий орган дійшов висновку про те, що позивачем в порушення п.185.1. ст.185, п.187.1 ст.187 ПК України занижено податкове зобов'язання з податку на додану вартість за 2016 рік по господарських операціях з ТзОВ "Інвестбілдінг груп" на загальну суму 30 000 грн, в тому числі за жовтень 2013 року в сумі 30 000 грн. Відтак в акті перевірки було упередженим припущенням зазначено, що господарські операції між ПП "Анвіма" та ТзОВ "Інвестбілдінг груп" не мали реального характеру. Проте, фактично між ПП "Анвіма" (Продавець) та ТзОВ "Інвестбілдінг груп" (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу від 15.10.2016 №15/10-5, який і виконувався сторонами.

Відповідно до п. 3.1 Договору поставка товару відбувалась на умовах самовивозу із складу Продавця, за власний рахунок та засобами Покупця.

На виконання вимог умов договору ПП "Анвіма" виписувало та надавало ТзОВ "Інвестбілдінг груп" видаткові накладні від 31.10.2016: №РН-579/10, №РН-580/10, №РН-581/10, №РН-582/10, №РН-584/10, №РН-583/10 та податкові накладні від 31.10.2016: №579, № 580, № 581, № 582, № 583, № 584.

Оплата вартості поставленого товару була проводилась у безготівковій формі на розрахунковий рахунок ПП "Анвіма" в сумі 180 000 грн, в тому числі ПДВ 30 000 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 15.11.2016 №399.

Податок на додану вартість згідно з вказаними податковими накладними включено позивачем до складу податкових зобов'язань у декларації з податку на додану вартість за жовтень 2016 року.

Документи, якими підтверджується здійснення господарських операцій між позивачем та ТзОВ "Інвестбілдінг груп", були предметом дослідження в ході проведення перевірки, що не заперечується представником відповідача. Порушень щодо форми та порядку їх заповнення в акті перевірки не встановлено, а тому такі є належними доказами та були підставно покладені судом першої інстанції в основу постановленого рішення по справі.

Проте, контролюючий орган, як на підставу свого припущення нереальності господарський операцій позивача з ТзОВ "Інвестбілдінг груп" посилається на те, що контрагент позивача не міг фактично здійснювати господарські операції, передбачені умовами відповідного договору, у зв'язку з відсутністю необхідних транспортних засобів та майна, недостатньої чисельності трудових ресурсів необхідних для виконання робіт.

Однак, колегія суддів апеляційного суду акцентує увагу на тому, що чинне законодавство не ставить під сумнів дійсність правочинів, а також виникнення податкових зобов'язань платника від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останніх. Адже, платник не несе відповідальності за дії всіх підприємств та організацій, що беруть участь у багатоетапному процесі сплати податків до бюджету. Податкові органи не вправі тлумачити поняття добросовісності платника як таке, що породжує у останнього додаткові обов'язки, не передбачені чинним законодавством.

Відсутність доказів транспортування ТМЦ пояснюється п. 3.1 договору купівлі-продажу, укладеного між ПП "Анвіма" (Продавець) та ТзОВ "Інвестбілдінг груп" (Покупець), за яким обов'язок транспортування придбаних ТМЦ було покладено на Покупця.

При цьорму, відсутність транспортних документів на перевезення товарно - матеріальних цінностей з наслідками формування бази оподаткування податком на додану вартість, не є обов'язковими при оподаткуванні операцій за договорами купівлі - продажу чи поставки, вони є обов'язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення, а отже відсутність у позивача товарно-транспортних накладних не може бути доказом безтоварності господарських операцій проведених з контрагентами, натомість факт передачі товару позивачеві та набуття права власності на нього, підтверджується належно оформленими видатковими накладними, які наявні в матеріалах справи.

Крім того, обґрунтування правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень обставинами, які засвідчують порушення норм податкового законодавства не позивачем, а його контрагентами (постачальниками) є неприпустимим і з огляду на практику Європейського Суду з прав людини (рішення ЄСПЛ від 09.01.2007 у справі "Інтерсплав проти України" та від 22.01.2009 у справі "Булвес АД проти Болгарії").

На момент здійснення спірних господарських операцій, позивач та його контрагент були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійсними в судовому поряду не визнавались.

Отже, реальність проведення господарських операцій між ПП "Анвіма" та ТзОВ "Інвестбілдінг груп" підтверджено належними та допустимими доказами.

Не можуть братись до уваги і припущення ГУ ДФС у Львівській області про нереальність здійснення господарських операцій через відсутність складських приміщень у позивача, оскільки такі посилання відсутні у самому акті перевірки.

ТМЦ за вказаним договором позивачем передано контрагенту у жовтні 2016 року, на підтвердження чого ПП "Анвіма" виписано відповідні податкові накладні, які є належним чином зареєстрованими та були дослідженні контролюючим органом в ході проведення перевірки, а фактична оплата за договором проведена у листопаді 2016.

У зв'язку з здійсненням передачі ТМЦ позивач відповідно до положень ст. 187 ПК України відобразив господарські операції за вказаним договором у складі податкового зобов'язання за жовтень 2016 (декларація ПДВ за жовтень 2016 року).

Виходячи із змісту статей Податкового кодексу, датою виникнення податкових зобов'язань у позивача є факт передачі ТМЦ за договором, як подія, що сталася раніше.

Відтак, безпідставними є висновки податкового органу про додаткове включення до складу податкових зобов'язань податку на додану вартість по операціях з реалізації товару ТзОВ "Інвестбілдінг груп" в листопаді 2016, у зв'язку здійсненням оплати за договором.

Також, у акті перевірки ГУ ДФС у Львівській області вказує, що ПП "Анвіма" за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 здійснено імпорт кузовів легкових автомобілів, постачальниками яких були DATRA SP.Z O.O (Польща, контракт від 23.02.2016 №23-02/16) та PRIMUS COMMERCE L.P. (Великобританія, контракт №1-06/16 від 01.06.2016) (перелік кузовів легкових автомобілів визначено у акті перевірки) на загальну суму 12 709 049,82 грн, однак вказані господарські операції не відображено підприємством у податковому та бухгалтерському обліку.

В основу висновків контролюючого органу щодо порушення норм податкового законодавства покладено інформацію отриману від Регіонального сервісного центру УМВС у Львівській області у листі від 15.06.2017 № 31/13.

Між ПП "Анвіма" (Постачальник) та ТзОВ "Край-Транс" (Покупець) 07.03.2016 укладено договір №07/03-16 на поставку кузовів транспортних засобів.

Кузови транспортних засобів, які були предметом даного договору, ввезені або будуть ввезені на територію України на умовах імпорту згідно укладених із DARTA SP.Z 0.0 (Польща) PRIMUS COMMERCE Г.Р. контрактів: №23-02/16 від 23.02.2016 та № 1- 06/16 від 01.06.2016 року.

Операції з ввезення на територію України кузовів підтверджено вантажно-митними деклараціями, інвойсами. Зауважень щодо факту їх ввезення, визначення митної вартості та відображення операцій в податковому та бухгалтерському обліку, нарахування та сплати податків та митних платежів під час перевірки не виникало. Даний товар відображався по рахунку 281, по цьому рахунку відображено його вибуття та підтверджується доданою до матеріалів справи оборотно-сальдовою відомістю.

ТзОВ "Край Транс" прийняло виконання Договору шляхом підписання його керівником наявних у матеріалах справи відповідних видаткових накладних, актів приймання передачі товару. В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ТОВ "Край Транс" не прийняло та /або повернуло ПП "АНВІМА" товар, як і відсутні будь-які претензії щодо якості, кількості та асортименту поставленого товару.

На виконання умов Договору ТзОВ "Край Транс" здійснило передоплату на загальну суму 76 508 900 грн. разом з ПДВ, що підтверджується належним чином оформленими платіжними дорученнями з відміткою банківських установ про їх проведення.

Факт передачі товару підтверджується актами приймання-передачі товару, в яких зазначено конкретну марку та тип кузова, його продажна вартість та сума ПДВ, яку Покупець повинен сплатити Постачальнику в ціні товару.

У зв'язку з виконанням умов договору позивачем видано податкові накладі ТзОВ "Край-Транс", які долучено до матеріалів справи.

Зокрема, згідно доданих до матеріалів справи актів приймання - передачі, ПП "Анвіма" передало, а ТзОВ "Край Транс" прийняло товару: в березні 2016 року- на суму 905 154,08 грн, в квітні 2016 року - 6 379 891,22грн, в травні 2016 року - 1 786 338,88 грн, в червні 2016 року - 2 818 029,25 грн, в липні - 2 651 668,45 грн, в серпні - 1 871 897,40 грн, в вересні - 2463 983, 44 грн, в жовтні - 1 567 547,46 грн, в листопаді 2016 року - 1 392 696,36 грн, в грудні 2016 року -1 077 314,16 грн.

Загальна сума поставок становить 22 914 520,70 грн, при отриманій попередній оплаті - 76 508 900 грн та сформованого податкового зобов'язання з ПДВ на суму передоплати в розмірі 12 751 483,35 грн.

Позивачем відображено в податковій звітності з ПДВ податкові зобов'язання за кожний звітний період, зокрема: за березень 2016 року - включено суму 576 000,00 грн (при оплаті за товар 3 456 000,00 грн), за квітень 2016 року - 671325,00 грн (при оплаті за товар 4 027 950,00 грн), за травень 2016 року - 2 221 833,34 грн (при оплаті за товар 13 331 000 грн), за червень 2016 року - 3 615 658,34 грн (при оплаті за товар 21 693 950 грн), за серпень 2016 року - 1 800 000,00 грн (при оплаті за товар 10 800 000,00 грн), за вересень 2016 року - 1 200 000,00 грн (при оплаті за товар 7 200 000,00 грн), за листопад 2016 року - 2 166 666,67 грн (при оплаті за товар 13 0000,00 грн), грудень - 500 000,00 грн (при оплаті за товар 3 000 000.00 грн).

Податковий орган в своїх поясненнях не заперечує факт отримання ПП "Анвіма" авансу від ТОВ "Край Транс" по договору купівлі-продажу № 07/03-16 від 07.03.2016, а отже не заперечується факт формування податкових зобов'язань з ПДВ по першій події виникнення у Постачальника обов'язку з відображення ПДВ у податковій звітності.

Щодо тверджень податкового органу про відсутність факту реєстрації автомобілів на ТзОВ "Край Транс", то відсутність в переліку осіб, на які зареєстровані транспортні засоби ТзОВ "Край Транс", не може бути свідченням відсутності переходу права власності на товар до Покупця, яким було ТОВ "Край Транс" під час здійснення операцій з купівлі-продажу, чи доказом безтоварності здійснення самого договору купівлі-продажу кузовів автомобілів.

Факт реалізації підприємством товару, згідно Закону №996-XIV повинен підтверджуватись належним чином складеними первинними документами, які є підставою відображення операцій в бухгалтерському та податковому обліку, а не відповіддю сервісного центру, який здійснює лише постановку транспортного засобу на облік за заявою власника транспортного засобу, що не відноситься до переліку первинних документів, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків. Правовідносини з реєстрації автомобілів носять інший правовий характер, відмінний від відносин купівлі-продажу, та спричиняють правові наслідки лише для покупця, а не для продавця.

Зі змісту листа Регіонального сервісного центру УМВС у Львівській області №31/13 від 15.06.2017 вбачається, що такий містить дані про фактичних власників зареєстрованих транспортних засобів станом на день надання відповіді, тобто на 15.06.2017року. При цьому, не по всіх фізично наявних транспортних засобах існує інформація в Єдиному Державному реєстрі МВС України, про що зазначається в даному листі.

Податковим органом до загальної суми вартості транспортних засобів включено ті транспортні засоби, реалізація яких відбулась у 2017 році, тобто поза межами охоплюваного перевіркою періоду 2014-2016 років. Зокрема, кузов легкового автомобіля б/у AUDI МОДЕЛЬ А6 (WAUZZZ4F69N013428 зареєстрований 17.01.2017, RENAUET KANGOO- 03.02.2017, кузов легкового автомобіля б/у MERSEDES-BENZ Е - 17.01.2017.

Зазначене свідчить про належне виконання сторонами умов Договору та про помилковість висновків ГУ ДФС у Львівській області щодо заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість, а тому відсутні підстави для повторного донарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість та застосування штрафних санкцій до позивача.

Окрім того, під час перевірки посадовими особами відповідача досліджувались оборотно-сальдові відомості по рахунку 281,361,702,902 тощо (стор. 5 акту перевірки), які впливають на правильність визначення податку на прибуток, так і податку на додану вартість. Відтак, під час перевірки не встановлено заниження або завищення податку на прибуток, лише донараховано податкові зобов'язання з ПДВ.

Встановлені в ході судового розгляду обставини, свідчать про те, що ПП "Анвіма" в повному обсязі відображало податкові зобов'язання з податку на додану вартість в господарських операціях по реалізації кузовів легкових автомобілів.

Враховуючи наявні у матеріалах справи докази та норми чинного законодавства, суд апеляційної інстанції прийшов до беззаперечного переконання про те, що прийняте контролюючим органом податкове повідомлення-рішення № від 26.07.2017р. було протиправним, а тому його підставно і правомірно скасовано судом першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.316 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст. 316, ч.1 ст. 321, ст.322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області - залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 березня 2018 року у справі №813/2419/17 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Гулид
судді І. І. Запотічний
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 04.09.2018 року