Справа № 803/940/18
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

30 серпня 2018 року ЛуцькСправа № 803/940/18
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Димарчук Т.М.,

з участю секретаря судового засідання Гринчук Я.О.,

представника позивача Мельничука С.М.,

представника відповідача Романової І.Л.,

представника третьої особи Давидюка В.Г.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні заяву приватного акціонерного товариства "Луцьке автотранспортне підприємство 10701" про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом приватного акціонерного товариства "Луцьке автотранспортне підприємство 10701" до Виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення в частині,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Луцьке автотранспортне підприємство 10701" (далі - ПАТ "Луцьке АТП 10701", позивач) звернулося з позовом до Виконавчого комітету Луцької міської ради (далі - Виконком Луцької міської ради, відповідач) про визнання протиправним та нечинним пункту 2 рішення Виконкому Луцької міської ради №265-1 від 16.05.2018 "Про вартість проїзду в автобусах, що працюють на міських маршрутах у звичайному режимі руху".

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25.07.2018 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю ВТП "Санрайз" ЛТД .

29.08.2018 ПАТ "Луцьке АТП 10701" подало заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії пункту 2 рішення Виконкому Луцької міської ради №265-1 від 16.05.2018 "Про вартість проїзду в автобусах, що працюють на міських маршрутах у звичайному режимі руху" , в редакції рішення від 18.07.2018 №431-1.

Обгрунтовуючи необхідність забезпечення позову ПАТ "Луцьке АТП 10701" зазначає про те, що пункт 2 рішення Виконкому Луцької міської ради №265-1 від 16.05.2018 "Про вартість проїзду в автобусах, що працюють на міських маршрутах у звичайному режимі руху" (в редакції рішення від 18.07.2018 №431-1), яким для учнів закладів загальної середньої освіти міста Луцька встановлено вартість проїзду в автобусах на міських маршрутах загального користування у розмірі 2,00 грн. за одну поїздку за наявності учнівського квитка є очевидно протиправним, оскільки підпункт 8 пункту 159 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, яким було передбачено пільгу для дітей віком від 6 до 14 років у період з 01 жовтня по 15 травня виключено Постановою КМУ №181 від 07.02.2018 року, а тому на час прийняття оспорюваного рішення відповідачем, жодна з норм чинного законодавства України не відносила дітей до пільгової категорії пасажирів автомобільного транспорту.

У випадку невжиття заходів забезпечення позову, для відновлення прав заявника, порушених в період до набрання рішенням суду законної сили, позивач змушений буде звертатись до господарського суду щодо стягнення з відповідача втраченого доходу по кожному договору, що істотно ускладнить процес їх відновлення, на що необхідно буде докласти значних зусиль, часу та витрат.

В судовому засіданні представник позивача та представник третьої особи клопотання про забезпечення адміністративного позову підтримали, просили його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти заявленого клопотання заперечила та просила відмовити у його задоволенні, оскільки позивачем не доведено очевидної протиправності оскаржуваного рішення, а забезпечення позову призведе до порушення прав учнів та масового невдоволення населення.

Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що заява ПАТ "Луцьке АТП 10701" про забезпечення позову не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Водночас, згідно з частиною першою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою цієї статті визначено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з частиною 5 статті 151КАС України зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.

З вищевикладеного слідує, що у даному випадку необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Посилання позивача на протиправність пункту 2 рішення Виконкому Луцької міської ради №265-1 від 16.05.2018 "Про вартість проїзду в автобусах, що працюють на міських маршрутах у звичайному режимі руху", в редакції рішення від 18.07.2018 №431-1 є передчасним, оскільки правову оцінку вказаному рішенню судом буде надано за результатами розгляду справи, при цьому, очевидних ознак протиправності рішення чи порушення прав позивача оскаржуваним рішенням при розгляді заяви про забезпечення позову позивачем не доведено, а судом не встановлено.

Підстави забезпечення позову є оціночними, тому містять небезпеку застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям статті 150 КАС України при формальному дотриманні її вимог. Необгрунтоване вжиття таких заходів може призвести до правових ускладнень, значно більших ніж ті, яким вдалося запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову завдано ще більшої шкоди, ні та, якій можна запобігти.

Суд звертає увагу на те, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду. Заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав осіб, які не є учасниками судового процесу.

У даному випадку, заходи забезпечення позову призведуть до порушення прав та інтересів незахищеної категорії громадян - неповнолітніх осіб, що не є учасниками даного судового процесу, а саме усіх учнів закладів загальної середньої освіти міста Луцька, які будуть змушені платити за проїзд в автобусах на міських маршрутах загального користування на три гривні більше. Враховуючи, що забезпечення позову може призвести до порушення прав неповнолітніх осіб, суд вважає, що заходи забезпечення позову до вирішення спору по суті є неспівмірними з тими негативними наслідками, які можуть настати у випадку задоволення клопотання.

Як зазначено у статті 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.1989 №44/25, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-XII, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Разом з тим, суд зазначає, що доводи позивача про необхідність забезпечення позову у зв'язку з тим, що підприємство змушене буде звертатися до господарського суду про стягнення з відповідача втраченого доходу по кожному договору для поновлення порушених прав, ніяким чином, враховуючи предмет спірних правовідносин, не свідчить про унеможливлення чи ускладнення в подальшому виконання судового рішення. Крім того, позивачем не доведено, що неможливість виконання ним зобов'язань фінансового характеру перед кредиторами є наслідком прийняття відповідачем оскаржуваного рішення.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, з огляду на що в задоволенні заяви приватного акціонерного товариства "Луцьке автотранспортне підприємство 10701" про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись статтями 150-154, частиною третьою статті 243, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви приватного акціонерного товариства "Луцьке автотранспортне підприємство 10701" про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом приватного акціонерного товариства "Луцьке автотранспортне підприємство 10701" до Виконавчого комітету Луцької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю ВТП "Санрайз" ЛТД про визнання протиправним та нечинним рішення в частині, відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено 03 вересня 2018 року.

Суддя Т.М. Димарчук