Справа № 812/916/17
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 серпня 2018 року

Київ

справа №812/916/17

адміністративне провадження №К/9901/47118/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

за участю секретаря судового засідання - Загороднього А.А.,

учасники справи:

представники позивача -Бурлаков С.Ю., Шуть С.С.,

представник відповідача - Морозов П.В.,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Краснянське" на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року (суддя Петросян К.Є.) та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2018 року (судді: Шишов О.О. (головуючий), Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В.) у справі №812/916/17 за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Краснянське" до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Краснянське" (далі - позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Луганській області (далі - відповідач, контролюючий орган) про скасування податкових повідомлень-рішень від 12.04.2017:

-- № , яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з військового збору за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 35 716,29 грн та пені в розмірі 873,12 грн;

- № , яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 1 085 530,50 грн та пені в розмірі 18 454,31 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення контролюючим органом прийнято безпідставно з огляду на те, що Товаристваом в повному обсязі було нараховано та сплачено податок на доходи фізичних осіб за період з 01.10.2013 по 30.11.2016, що відображено також і в акті перевірки. Крім того, за несвоєчасну сплату даного податку СТОВ «Краснянське» було сплачено пеню в розмірі 52 813,73 грн (платіжне доручення) від 22.12.2016 № 2760), яка була нарахована контролюючим органом на підставі акта перевірки від 16.12.2016 №980/14/03738539 про результати документальної позапланової перевірки СТОВ «Краснянське» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 30.11.2016. Проте, незважаючи на те, що позивачем було в повному обсязі сплачено податок на доходи фізичних осіб за період з 01.10.2013 по 30.11.2016 та сплачено пеню за несвоєчасну сплату цього податку у розмірі 52 813,73 грн, контролюючий орган застосовує до позивача штрафні санкції, передбачені ст.127 Податкового кодексу України.

Позивач вважає, що несвоєчасна сплата податку на доходи фізичних осіб та військового збору, які самостійно визначені платником протягом строків, передбачених Податковим кодексом України, є підставою для відповідальності платника виключно відповідно до ст.126 Податкового кодексу України, а не до ст.127 Податкового кодексу України.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2018 року, у задоволенні позовних вимог Товариства відмовлено в повному обсязі.

4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що положеннями статті 127 Податкового кодексу України встановлюється міра відповідальності, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не відповідно до часу затримки такої несплати, як передбачено статтею 126 Податкового кодексу України, а залежно від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу. Тому, з огляду на неперерахування позивачем податку на доходи фізичних осіб під час виплати доходу (заробітної плати та орендної плати за земельні ділянки сільськогосподарського призначення (паї) та військового збору після виплати доходу на користь платників податків, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про правомірність застосування контролюючим органом до позивача штрафних санкцій, визначених статтею 127 Податкового кодексу України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Краснянське" подало касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року, постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2018 року та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог Товариства в повному обсязі.

6. Касаційний розгляд справи проведено у судовому засіданні, відповідно до ст. 344 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що контролюючим органом відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України, згідно з наказами ГУ ДФС у Луганській області від 20.03.2017 № 142 та від 27.03.2017 №175 та повідомленням від 20.03.2017 № 26/12-32-03-01/59 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку СТОВ «Краснянське» з питань повноти та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період з 01.10.2013 по 30.11.2016, за результатами якої складно акт від 04.04.2017 № 84/12-32-13-03-03738539, за висновками якого позивачем допущено порушення вимог податкового законодавства:

- підпунктів 168.1.1, 168.1.2, 168.1.4 пункту 168.1 статті 168, абзацу «а» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, що призвело до несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб під час виплати доходу (заробітної сплати та орендної плати за земельні ділянки сільськогосподарського призначення (паї)) у сумі 1 512 720,62 грн;

- підпунктів 1.4, 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, підпунктів 168.1.2, 168.1.4 пункту 168.1 статті 168, абзацу «а» пункту 176.2 статті176 Податкового кодексу України, що призвело до несвоєчасної сплати військового збору до бюджету у сумі 49 845,15 грн.

На підставі акта перевірки від 04.04.2017 № 84/12-32-13-03-03738539 контролюючим органом прийнято оскаржувані позивачем податкові повідомлення - рішення.

Висновки фахівців контролюючого органу про порушення вимог податкового законодавства вмотивовано тим, що у позивача з грудня 2013 року, відповідно до головної книги за 2013 рік, виникла заборгованість за податком на доходи фізичних осіб в сумі 92 629,97 грн, а в подальшому перерахування податку здійснювалося з порушенням термінів сплати.

У ході перевірки встановлено, що СТОВ «Краснянське» за період з 01.10.2013 по 30.11.2016 не перераховувало (не сплачувало) податок на доходи фізичних осіб під час виплати доходу (заробітної плати та орендної плати за земельні ділянки сільськогосподарського призначення (паї)) у сумі 1512720,62 грн.

Крім того, актом перевірки від 04.04.2017 № 84/12-32-13-03-03738539 встановлено, що СТОВ «Краснянське» сплачено суми військового збору за перевіряємий період з порушенням термінів сплати. Зокрема, СТОВ «Краснянське» за перевіряємий період не перераховувало (не сплачувало) військовий збір під час виплати доходу на загальну суму 49 845,15 грн.

Також, з акта перевірки вбачається, що відповідно до попередньої перевірки Товариства за аналогічний перевіряємий період з 01.10.2013 по 30.11.2016 (результати перевірки зафіксовані в акті перевірки від 16.12.2016 №980/14/03738539) встановлено факт несвоєчасного перерахування податку на доходи фізичних осіб у сумі 661 717,87 грн, у зв'язку із чим відносно СТОВ «Краснянське» було нараховано пеню за несвоєчасне перерахування вказаної суми у відповідності до вимог ст. 129 Податкового кодексу України. На підставі акта перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Д» від 20.12.2016 на суму 52 813,73 грн.

Нарахована сума пені за несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб сплачена СТОВ «Краснянське» у повному обсязі відповідно до платіжного доручення від 22.12.2016 на суму 52 813,73 грн.

При визначенні пені за оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням осіб за несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб за результатами перевірки від 04.04.2017 згідно акта №84/12-32-13-03-03738539 було враховано суму пені, що була визначена за результатами попередньої перевірки (71 268,04-52 813,73=18 454,31 грн).

Факту несвоєчасного перерахування військового збору до бюджету в попередньому акті перевірки від 16.12.2016 № 980/14/03738539 встановлено не було.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. У доводах касаційної скарги позивач вказує на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права та не дотримання норм процесуального права, зокрема зазначає про неврахування та ненадання оцінки його доводам відносно того, що контролюючим органом повторно проведено перевірку за аналогічний період (з 01.01.2013 по 30.11.2016), за результатами першої перевірки було складено акт від 16.12.2016 №980/14/03738539 на підставі якого було нараховано пеню за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб у розмірі 52 813,73 грн, яку позивач сплатив в повному обсязі. Також позивач вказує, що судами попередніх інстанцій не у повному обсязі відносно позивача було досліджено поняття «узгоджена сума грошового зобов'язання», у зв'язку із чим неправильно було застосовано відповідальність передбачену ст.127 Податкового кодексу України, оскільки в діях Товариства відсутня повторність правопорушення протягом 1095 днів.

Крім того, позивач, зазначає, що судами попередніх інстанцій порушений встановлений у ст.61 Конституції України принцип, який передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

9. Контролюючий орган надав відзив на касаційну скаргу, в якому вказує про правильність висновків судів попередніх інстанцій щодо наявності факту повторюваності допущених Товариством порушень вимог податкового законодавства, а тому просить залишити касаційну скаргу позивача без задоволення, а судові рішення - без змін.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

10.1. Підпункт 14.1.180 пункту 14.1 статті 14.

податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

10.2. Пункт 18.1 статті 18.

Податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

10.3. Пункт 18.2 статті 18.

Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов'язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

10.4 Пункт 54.2 статті 54.

Грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

10.5. Абзац 2 пункту 57.1 статті 57.

Податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

10.6. Пункт 126.1 статті 126.

У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

10.7. Пункт 127.1 статті 127.

Ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов'язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов'язків погашення такої суми податкових зобов'язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

Передбачені цим пунктом штрафи не застосовуються, коли ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб самостійно виявляється податковим агентом при проведенні перерахунку цього податку, передбаченого пунктом 169.4 статті 169 цього Кодексу, та виправляється в наступних податкових періодах протягом податкового (звітного) року згідно з нормами цього Кодексу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. Статтею 127 Податкового кодексу України встановлено міру відповідальності, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за не нарахування, неутримання та/або несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) залежно від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, утримання чи сплата податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

12. Натомість коли мають місце нарахування, однак несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання протягом строків, передбачених Податковим кодексом України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до ст. 126 вказаного кодексу. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати, а не від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу.

13. Тобто, у разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов'язання протягом строків, передбачених Податковим кодексом України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 Податкового кодексу України, а у разі якщо нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу, платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 127 Податкового кодексу України.

14. При вирішенні спорів суди повинні враховувати, що відповідно до вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на час вирішення спору судом першої інстанції), ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на час вирішення спору судом апеляційної інстанції) обов'язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб'єктом владних повноважень покладається на суб'єкта владних повноважень.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать платником податків допущено порушення норм податкового законодавства, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції до 15.12.2017), частини першої ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції після 15.12.2017), згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

15. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

16. Враховуючи обставини, які були встановлені у справі та правове регулювання спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій передчасно дійшли висновку, щодо правомірності прийнятих контролюючим органом оскаржуваних податкових повідомлень - рішень з огляду на не встановлення судами в повній мірі фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення.

17. Визначальним для вирішення справи є дослідження та встановлення чи було позивачем здійснено нарахування податку з доходів фізичних осіб з сум виплаченої заробітної плати та орендної плати за земельні ділянки, що фактично є неможливим без встановлення та дослідження дати виплати заробітної плати (орендної плати), сум таких виплат (орендної плати), дат нарахування податку з доходів фізичних осіб та утримання такого, а також дат перерахування до бюджету нарахованого та утриманого податку на доходи фізичних осіб, що має встановлюватись виключно на підставі первинних документів, зокрема відомостей про нарахування та виплату заробітної плати, орендної плати, податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку (Форма N 1ДФ), платіжних доручень на перерахування податку.

Проте як вбачається з рішень судів попередніх інстанцій суди не досліджували вказані обставини на підставі первинних документів, матеріали справи таких не містять, суди дійшли висновку про порушення позивачем вимог законодавства щодо перерахування податку на доходи фізичних осіб виключно на підставі обставин які було встановлено контролюючим органом під час проведення перевірки та зафіксовано в акті перевірки, що виключає можливість стверджувати про наявність таких порушень.

Суд також звертає увагу на те, що у разі проведення нарахувань податку на доходи фізичних осіб на момент виплати такого доходу платник податків (податковий агент) не може нести відповідальність передбачену ст. 127 Податкового кодексу України. Несвоєчасна сплата (перерахування) є підставою для відповідальності передбаченої ст. 126 Податкового кодексу України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

18. За змістом частини 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування доказів.

19. Принцип всебічного, повного та об'єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи закріплений частиною першою ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначений принцип передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.

20. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України).

21. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків (ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України).

22. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати з власної ініціативи (частина третя ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

23. Вказані вище обставини справи досліджені в неповному обсязі, тому для повного, об'єктивного та всебічного з'ясування обставин справи суду необхідно надати належну правову оцінку кожному окремому доказу та їх сукупності, які міститься в матеріалах справи або витребовується, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення, враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

24. Згідно ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

25. Оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій вказаним вимогам не відповідають, оскільки судами не з'ясовано обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення.

26. Відповідно до п. 2 частини першої ст. 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

27. За правилами ст. 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

28. Колегія суддів дійшла висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено принцип офіційного з'ясування всіх обставин справи, що призвело до ухвалення рішень, які не відповідають вимогам щодо законності і обґрунтованості, а тому такі рішення підлягають скасуванню, а справа відповідно до правил ст. 353 Кодексу адміністративного судочинства України - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Краснянське" задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2018 року у справі №812/916/17 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду