Справа № 1340/3862/18
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/3862/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Михайленко Б.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівської області про визнання дій незаконними, зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_2П.) до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівської області (далі відповідач, УДВ ГТУЮ у Львівській області), в якій просить суд:

- визнати виконавчі дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області здійснені у зведеному виконавчому провадженні № 39176511 незаконними та зобовязати Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області передати зведене виконавче провадження № 39176511 за підвідомчістю до Личаківського відділу Державної виконавчої служби м.Львова.

В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що боржник та сума зобовязання по зведеному виконавчому провадженню № 39176511 не відноситься до підвідомчості відповідача по справі. Вважає, що державні виконавці відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівської області не мають законних повноважень здійснювати будь-які виконавчі дії у зведеному виконавчому провадженні № 39176511, оскільки зведене виконавче провадження № 39176511 підвідомче та підлягає до виконання державними виконавцями Личаківського відділу Державної виконавчої служби м. Львова, оскільки відкрите по виконавчих листах № 2/463/361/13 від 10.01.2014 року та № 2/1312/1792/12 від 30.07.2013 року виданих Личаківським районним судом м. Львова за місцем проживання боржника та місцем знаходження нерухомого майна боржника, на яке звернене стягнення згідно з рішеннями суду.

Також позивач вказує на те, що виконавчий напис нотаріуса р.№ 1028, вчинений 15.03.2016 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про звернення стягнення на квартиру № 36, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Садова, буд.27 та гаража № б (приміщення XII), що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Глухий Кут, 17а, мав бути предявлений до виконання до відділу (підрозділу) державної виконавчої служби протягом року з дня його вчинення тобто до 15.03.2007 року, а з облікової картки на зведене виконавче провадження № 39176511 вбачається, що виконавче провадження по даному виконавчому напису нотаріуса розпочато 15.11.2013 року, тобто всупереч вимогам п.п.2 п.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», який передбачає, що виконавчий документ повертається стягувану органом державної виконавчої служби, без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо пропущено встановлений законом строк предявлення виконавчого документа виконання та ст. 91 Закону України «Про нотаріат», яка встановлює що виконавчий документ може бути предявлено до примусового виконання протягом одного року з моменту його вчинення. Виходячи з наведеного, позивач вважає, що державний виконавець зобовязаний був відмовити у відкритті виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса р.№ 1028 від 15.03.2006 року після закінчення строку його предявлення, а також у звязку з подачею виконавчого документа, який не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 29.08.2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

05.09.2018 ухвалою суду задоволено заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Львівській філії ДП СЕТАМ вчиняти дії з проведення електронних торгів продажу гаража № 6, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Глухий Кут, 17а за номером лоту 297404 в Системі електронних торгів арештованого майна, що розміщений на сайті https://setam.net.ua, яке здійснюється на підставі виконавчого напису нотаріуса № 1028, вчиненого 15.03.2006 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про звернення стягнення на квартиру № 36, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Садівнича, буд. 27, та гаража № 6 (приміщення XII), що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Глухий Кут, 17а, для задоволення вимог ПАТ Укрсиббанк.

Позивачка у судове засідання по розгляду справи по суті не прибула. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без участі позивачки та її представника.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, правом на подання відзиву у порядку ст.162 КАС України не скористався.

Під час судового розгляду справи суд встановив наступні фактичні обставини.

Як вбачається з матеріалів заяви, у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області знаходиться виконавче провадження (зведене) № 39176511 про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса №1028 від 15.03.2006, виданого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про звернення стягнення на квартиру № 36, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Садівнича, буд 27 та гаража, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Глухий Кут, 17а, для задоволення вимог ПАТ Укрсиббанк, для задоволення вимог ПАТ Укрсиббанк у розмірі 184 119,45 доларів США, 9179,39 гривень та видатків по вчиненню виконавчого напису 21 585,81 грн. боржником у якому є ОСОБА_4 (а.с. 10).

Вказаний виконавчий напис вчинено щодо договору іпотеки від 28.10.2005, предметом якого є нерухоме майно, а саме: квартира 36 за адресою: м. Львів, вулиця Садівнича, будинок 27, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстраційний номер 4058, у зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 зобов'язань позичальника за кредитним договором №708/05Р-231/081 від 28.10.2005, який укладено між ПАТ Укрсиббанк та ОСОБА_4.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу № 259572 від 01.10.1994 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб (а.с. 9).

ОСОБА_4 є єдиним власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі розпорядження Личаківської районної адміністрації ЛЖ0406 від 02.07.2001. Проте, з огляду на те, що квартира набута у власність в період шлюбу вона належить ОСОБА_2, як другому з подружжя разом з чоловіком на праві спільної сумісної власності.

Як стверджує ОСОБА_2, 02.08.2018 та 20.08.2018 вона отримала повідомлення від ДП СЕТАМ, згідно з яким підтверджується, що квартира № 36, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Садівнича, буд 27 та гараж № 6 (приміщення XII), що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Глухий Кут, 17а, розміщені Львівською філією ДП СЕТАМ в Системі електронних торгів арештованого майна за веб - адресою https://setam.net.ua/ номер лотів 292200 та 297404.

Вказана інформація додатково підтверджується інформаційним повідомлення на веб-сторінці https://setam.net.ua/ з відповідним оголошенням.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження згідно ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» здійснюється з дотриманням таких засад: 1)верховенства права; 2)обовязковості виконання рішень; 3)законності; 4)диспозитивності; 5)справедливості, неупередженості та обєктивності; 6)гласності та відкритості виконавчого провадження; 7)розумності строків виконавчого провадження; 8)співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9)забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Повноваження відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області передбачені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 02.04.2012 № 489/20902 (надалі - Інструкція), яка розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження", інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 3 Розділу 1 вказаної Інструкції Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень є органом державної виконавчої служби.

Відповідно до п.4 Інструкції ( в редакції, яка діяла до 20.07.2017) визначено, що відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області підвідомчі рішення, за якими:

- боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи;

- сума зобов'язання становить від шести до двадцяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Наказом Міністерства юстиції України від 20.07.2017 року № 2315 внесено зміни до Інструкції з примусового виконання рішень в частині підвідомчості виконання рішень, за якими на відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області підвідомчі рішення за якими сума зобовязання становить від десяти до двадцяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Як встановлено під час розгляду справи, боржником по зведеному виконавчому провадженню № 39176511 є чоловік позивачки ОСОБА_4, який не являється посадовою особою державних органів, перелік яких визначений у пункті 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, а загальна сума зобовязань по зведеному виконавчому провадженню № 39176511 становить 4 280 896,31 грн., що підтверджується обліковою карткою державного виконавця, яка міститься серед матеріалів зведеного виконавчого провадження (а.с. 11)

З наведеного вбачається, що боржник та вказана сума зобовязання по зведеному виконавчому провадженню № 39176511 не відноситься до підвідомчості Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Також суд бере до уваги, що відповідно до пп.2 п. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо пропущено встановлений законом строк предявлення виконавчого документа до виконання.

Згідно зі ст. 91 «Про нотаріат» виконавчий напис може бути пред'явлено до примусового виконання протягом одного року з моменту його вчинення. Поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого напису здійснюється відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

При цьому, як вбачається з облікової картки на зведене виконавче провадження № 39176511 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 1028 від 15.03.2006, копія якої долучена до матеріалів справи (а.с. 11), виконавче провадження по даному виконавчому напису нотаріуса відкрито 15.11.2013 року, тобто всупереч вимогам пп.2 п. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Законність дій відповідача як субєкта владних повноважень суд перевіряє з точки зору відповідності таких дій критеріям, що встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, а саме чи здійснені вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно;6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З вищенаведених обставин вбачається, що дії відповідача здійснені у зведеному виконавчому провадженні № 39176511 не відповідають критеріям щодо правомірності в контексті ст. 2 КАС України, зокрема вчинені не у спосіб, встановлений законом, а відтак вимога позивач про визнання виконавчих дій відповідача незаконними підлягає задоволенню.

Водночас суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. А відтак, вимога позивача зобовязати Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області передати зведене виконавче провадження № 39176511 за підвідомчістю до Личаківського відділу Державної виконавчої служби м.Львова задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 72 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, вирішуючи даний спір, також відзначає, що відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, висловленій, зокрема, у п. 45 рішення в справі «Бочаров проти України», п. 53 рішення в справі «Федорченко та Лозенко проти України», п. 43 рішення в справі «Кобець проти України», при оцінці доказів і вирішенні спору суду слід керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, встановлюючи істину в справі слід базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.

Всупереч встановленому частиною 1 ст. 77 КАС України обовязку доказування, відповідач не надав суду правового обгрунтування правомірності своїх дій, пов'язаних з предметом даного позову та не скористався правом на подання відзиву у порядку ст.162 КАС України.

Таким чином, проаналізувавши приписи зазначеного законодавства у взаємозвязку з обставинами даної справи, суд дійшов переконання, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 72, 77, 139, 243-246, 255, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати виконавчі дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області здійснені у зведеному виконавчому провадженні № 39176511 незаконними.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_6 (79000, м.Львів, вул.Садівнича, 27/36; РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (79000, м.Львів, пл.Шашкевича, 1) судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Згідно з ч.1 ст.272 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.6 ст. 287 КАС України, апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.М. Сакалош