Справа № 750/4481/16-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

04 вересня 2018 року

Київ

справа №750/4481/16-а

адміністративне провадження №К/9901/14565/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу № 750/4481/16-а

за позовом ОСОБА_2

до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_2

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року (в складі колегії суддів Оксененка О.М., Губської Л.В., Федотова І.В.),

В С Т А Н О В И В :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року ОСОБА_2 (далі за текстом - позивач) звернулася з позовом до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (далі за текстом - відповідач або Управління), в якому просить:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку пенсії з включенням інших виплат до складу яких входить: матеріальна допомога на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати;

- зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям (постанова Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» № 1013 (далі за текстом - Постанова КМУ № 1013) відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1991 року № 3723-ХІІ (далі за текстом - Закон № 3723-ХІІ) в розмірі 87 % від місячного (чинного) заробітку, починаючи з 01 грудня 2015 року на підставі довідки Чернігівського об'єднаного управління пенсійного фонду України від 24 червня 2016 року № 7753/11;

- зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок пенсії позивача з дати її призначення із включенням до заробітної плати, з якої нараховується розмір пенсії, сум матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати на які нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування на виконання вимог Закону № 3723-ХІІ, відповідно до яких пенсії державним службовцям призначаються у розмірі 87 відсотків від суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та Закону України «Про пенсійне забезпечення» 05 листопада 1991 року № 1788-XII, що діяли на момент призначення пенсії, додатково включивши до заробітку для обчислення пенсії суми: матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати вказані в довідці вказані у довідці від 09 жовтня 2014 року № 1145 виданій Управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Чернігівської області.

В обґрунтування позову зазначила, що відповідач безпідставно відмовив у зарахуванні до заробітної плати, з якої обчислено її пенсію, сум матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань та індексацію заробітної плати з якої сплачено внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та відмовив здійснити перерахунок та виплату пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ у редакції на дату призначення пенсії в розмірі 87 % від місячного (чинного) заробітку, що призвело до зменшення розміру пенсії та як наслідок цього - до порушення її пенсійних прав.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 серпня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано неправомірними дії Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України з приводу відмови у включенні до заробітку для обчислення пенсії матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань та індексацію заробітної плати починаючи з 05 листопада 2015 року. Визнано неправомірними дії Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови позивачу перерахунку розміру її пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати. Зобов'язано Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України включити до заробітку для обчислення пенсії, призначеної в розмірі 87 % від заробітної плати державного службовця, матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексацію заробітної плати за роботу на державній службі, вказані у довідці від 09 жовтня 2014 року № 1145 виданій управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Чернігівської області, здійснити в зв'язку з цим донарахування до її пенсії починаючи з 05 листопада 2015 року, та виплатити заборгованість, що виникне внаслідок цього донарахування. Зобов'язано Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії, у зв'язку із підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям, відповідно до статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ у розмірі 87% від місячного (чинного) заробітку, починаючи з 01 травня 2016 року на підставі довідки Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 24 червня 2016 № 7753/11, з урахуванням раніше проведених виплат. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України - задоволено частково. Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 серпня 2016 року - скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання неправомірними дій Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови у перерахунку розміру її пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати та зобов'язання Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії, у зв'язку із підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям, відповідно до статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ, у розмірі 87% від місячного (чинного) заробітку, починаючи з 01 травня 2016 року на підставі довідки Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 24 червня 2016 року № 7753/11, з урахуванням раніше проведених виплат та ухвалено в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог в цій частині - відмовлено. В іншій частині постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 серпня 2016 року - залишено без змін.

Постановляючи зазначене рішення, суд апеляційної інстанції погодився з судом першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині визнання неправомірними дій Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України з приводу відмови ОСОБА_2 у включенні до заробітку для обчислення пенсії матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань та індексацію заробітної плати починаючи з 05 листопада 2015 року та зобов'язання відповідача включити до заробітку ОСОБА_2 для обчислення пенсії, призначеної в розмірі 87 % від заробітної плати державного службовця, матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексацію заробітної плати за роботу на державній службі, вказані у довідці від 09 жовтня 2014 року № 1145, виданій управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Чернігівської області та здійснення в зв'язку з цим донарахування до її пенсії починаючи з 05 листопада 2015 року, та виплатити заборгованість, що виникне внаслідок цього донарахування.

Стосовно решти позовних вимог, колегія суддів апеляційної інстанції зазначила, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ як просить позивач у адміністративному позові, та приймає до уваги доводи апелянта щодо зміни законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з рішеннями суду апеляційної інстанції, позивач звернулася з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить змінити судове рішення суду апеляційної інстанції в частині скасування постанови суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про визнання неправомірними дій Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови у перерахунку розміру її пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати та зобов'язання Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії, у зв'язку із підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям, відповідно до статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ, у розмірі 87% від місячного (чинного) заробітку, починаючи з 01 травня 2016 року на підставі довідки Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 24 червня 2016 року № 7753/11, з урахуванням раніше проведених виплат та ухвалити в цій частині нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в цій частині, залишивши судове рішення суду першої інстанції без змін.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційна скарга подана 27 жовтня 2016 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі № 750/4481/16-а, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.

У зв'язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпункту 4 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, далі за текстом - КАС України) матеріали цієї справи передано до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 лютого 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів: суддя-доповідач Берназюк Я.О., судді Гриців М.І. та Коваленко Н.В.

Верховний Суд ухвалою від 08 червня 2018 року прийняв до провадження адміністративну справу № 750/4481/16-а та призначив її до розгляду ухвалою від 03 вересня 2018 року в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів на 04 вересня 2018 року.

При розгляді цієї справи в касаційному порядку учасниками справи клопотань заявлено не було.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач перебуває на обліку відповідача з 03 лютого 2011 року, отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-ХІІ в розмірі 87 % заробітної плати державного службовця. Під час обчислення пенсії позивачу не враховано матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, грошову винагороду та індексацію заробітної плати за останнім місцем роботи - управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Чернігівської області.

09 жовтня 2014 року та в квітні 2016 року позивач звернулася до відповідача з письмовою заявою в якій просила обчислити пенсію відповідно до Закону № 3723-ХІІ з урахуванням довідки від 09 жовтня 2014 року № 1145, виданої управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Чернігівської області та довідки Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 24 червня 2016 року № 7753/11.

Проте, у задоволенні вказаних заяв позивачу було відмовлено, про що відповідач повідомив листами від 14 жовтня 2014 та 29 квітня 2016 року, в зв'язку з тим, що, на думку відповідача, матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, грошова винагорода та індексація заробітної плати чинним законодавством України не віднесена до складових заробітної плати, з якої обчислюється пенсія державного службовця. Крім того, відповідачем зазначено, що згідно пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII (далі за текстом - Закон № 213-VIII), з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб відповідно до Закону № 3723-ХІІ.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача, звернулася до суду з позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційну скаргу позивач обґрунтовує тим, що судом апеляційної інстанції неправомірно частково задоволено апеляційну скаргу відповідача. Позивач наголошує, що право на перерахунок пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань. Крім того зазначає, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законі не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Від відповідача відзиву або заперечення на касаційну скаргу позивача не надходило, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД

Норми матеріального права, в цій справі, суд застосовує в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно з частиною першою статті 46 Основного Закону України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII у редакціях, чинних станом на 01 травня 2007 року та 24 квітня 2016 року, постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (далі за текстом - Постанова № 865), постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Умови та порядок пенсійного забезпечення позивача, станом на момент призначення пенсії, визначено статтею 37 Закону № 3723-ХІІ, редакція зазначеної статті змінювалась.

Згідно частини другої статті 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на час призначення пенсії), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Відповідно до частини другої статті 37-1 цього Закону, перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до статті 33 цього Закону, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Статтею 2 Законом України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР (далі за текстом - Закон № 108/95-ВР) визначено структуру заробітної плати, до якої входять:

- Основна заробітна плата як - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки), що встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців;

- Додаткова заробітна плата як - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, що включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій;

- Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно частини першої статті 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі за текстом - Закон № 1788-ХІІ) до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР (далі за текстом - Закон № 400/97-ВР) нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі за текстом - Закон № 1058-IV) до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У пункті 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (далі за текстом - Постанова № 865) у редакції, чинній станом на час призначення пенсії позивачу (лютий 2011 року) було визначено, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року N 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (для службовців Національного банку України у розмірах, установлених його Правлінням) на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії; надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, за почесне звання "заслужений", за роботу з таємними документами залежно від ступеня таємності інформації, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі; премія, крім премій, зазначених у другому реченні цього абзацу, та інші надбавки враховуються в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа вийшла на пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. Премія до державних, професійних свят та ювілейних дат, виплачена у місяці підвищення заробітної плати, враховується в розмірі 1/12 середнього розміру цієї премії (премій), визначеного за відповідною посадою (посадами), з якої призначено (перераховано) пенсію.

За бажанням осіб, під час перерахунку пенсій виплати, отримані на час призначення (перерахунку) пенсії (крім посадових окладів, надбавок за ранг, вислугу років), визначаються у порядку, передбаченому абзацами першим і другим пункту 1 та пунктом 2 цієї постанови.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків суду першої та апеляційної інстанції

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частини четвертої статті 328 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року відповідає, а вимоги касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищезазначене правове регулювання Суд дійшов висновку, що призначення державному службовцю пенсії та її перерахунок здійснюється з сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Крім того, Суд зазначає, що матеріальна допомога на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань входили до системи оплати праці державного службовця.

Таким чином, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Така позиція узгоджується з постановою Верховного Суду України від 16 вересня 2014 року у справі № 21-314а14, який, аналізуючи положення статті 37 Закону № 3723-XII, статті 41 Закону № 1058-IV та статті 66 Закону № 1788-XII, дійшов висновку, що суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема матеріальна допомога на оздоровлення та допомога на вирішення соціально-побутових питань, сума індексації заробітної плати, включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

Аналогічна позиція, також, висловлена Верховним Судом у постановах від 14 серпня 2018 року у справі № 468/1212/16-а, від 14 серпня 2018 року у справі № 127/15400/17.

Отже, суд першої інстанції дійшов, з яким погодився суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання неправомірними дій Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України з приводу відмови ОСОБА_2 у включенні до заробітку для обчислення пенсії матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань та індексацію заробітної плати починаючи з 05 листопада 2015 року та зобов'язання відповідача включити до заробітку ОСОБА_2 для обчислення пенсії, призначеної в розмірі 87 % від заробітної плати державного службовця, матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексацію заробітної плати за роботу на державній службі, вказані у довідці від 09 жовтня 2014 року № 1145, виданій управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Чернігівської області та здійснення в зв'язку з цим донарахування до її пенсії починаючи з 05 листопада 2015 року, та виплатити заборгованість, що виникне внаслідок цього донарахування.

Стосовно решти позовних вимог, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновками суду апеляційної інстанції і зазначає наступне.

З вищезазначених правових норм вбачається, що законодавством, чинним станом на час призначення пенсії позивачу (лютий 2011 року) було передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку. Однак, в наступному законодавство, яке регулює зазначені правовідносини, змінилось.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі за текстом - Закон № 76-VIII), який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» і викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії внесено зміни, які набрали чинності 01 січня 2015 року, в статтю 37-1 Закону України «Про державну службу», що регулює порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців та фактично скасовано норми законодавства, які визначали право особи на перерахунок призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою та підстави для такого перерахунку.

Крім того Постановою № 1013, яка діє з 15 грудня 2015 року, було внесено зміни до Постанови № 865, а саме, виключено пункт 4, яким було визначено умови перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу».

Апеляційний суд правильно відзначає, що Постановою № 1013, на яку посилається суд першої інстанції при вирішенні питання про задоволення позовних вимог, регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

Таким чином, з 15 грудня 2015 року діючим законодавством України не визначено суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу».

На час звернення позивача до управління Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято.

Оскільки чинним законодавством України (Законом № 76-VIII) скасовано право на перерахунок призначених пенсій державних службовців у зв'язку з підвищенням окладів з 01 січня 2015 року, а Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку, жодних підстав для визнання протиправними дій (бездіяльності) управління Пенсійного фонду та проведення перерахунку призначеної пенсії, колегія суддів Верховного Суду не вбачає.

З огляду на це, Суд наголошує, що у відповідача на момент звернення позивача із заявою про перерахунок її пенсії, не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку вона отримувала до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ і Постанови № 865 у редакціях, чинних на момент призначення їй пенсії, як вона просить у своєму адміністративному позові, та приймає до уваги доводи апелянта щодо зміни законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Аналогічна позиція з приводу застосування статті 37-1 Закону № 3723-XII вже висловлена Верховним Судом України у постанові від 07 листопада 2017 року у справі № 398/4332/16 та Верховним Судом у постанові від 03 квітня 2018 року у справі № 646/10879/16-а.

У зв'язку із цим Суд вважає правильними висновки суду апеляційної інстанції про те, що висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині визнання неправомірними дій Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку розміру її пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату їй пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям (постанова КМУ № 1013) відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» у редакції на дату призначення пенсії в розмірі 87 % від місячного (чинного) заробітку, починаючи з 01 грудня 2015 року на підставі довідки Чернігівського об'єднаного управління пенсійного фонду України від 24 червня 2016 року № 7753/11 є помилковими.

Касаційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведений висновок суду. У ній також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом перевірки апеляційного суду та щодо яких не наведено мотивів відхилення такого аргументу.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини у пунктах 16, 17 рішення від 24 листопада 2016 року у справі "ТОВ "Полімерконтейнер" проти України" (Заява N 23620/05) наголосив, що першою і найбільш важливою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання з боку органів державної влади у мирне володіння майном має бути законним (див. рішення у справі "Ятрідіс проти Греції" [ВП], N 31107/96, п. 58, ЄСПЛ 1999-II). Умова законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах "Хентріх проти Франції", від 22 вересня 1994 року, п. 42, серія A N 296-A, та "Кушоглу проти Болгарії", N 48191/99, п. п. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04 від 10 лютого 2010 року): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) від 09 грудня 1994 року, серія A,303-A, п. 29).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками суду першої апеляційної інстанції у справі.

Рішення суду апеляційної інстанцій у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд апеляційної інстанції, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в оскарженому судовому рішенні повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Враховуючи, що касаційний суд залишає в силі рішення суду апеляційної інстанції, то в силу частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко