Справа № 813/3027/18
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2018-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/3027/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Карп'як О.О.,

секретар судового засіданні - Єрмакова Х.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області в особі її виконавчого комітету до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

встановив:

12.07.2018 року на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області в особі її виконавчого комітету до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, у якій позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження, винесеної 20.06.2018 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Зубиком Олегом Івановичем стосовно Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на виконавчий комітет Верхньосиньовидненської селищної ради, ні стягувач Стрийська місцева прокуратура Львівської області не відповідають за обставини щодо відсутності смт. Верхнє Синьовидне, Межиброди, с. Дубина, в Списку історичних населених місць України , щодо відсутності спеціально уповноваженого виконавчого органу, який би здійснював організацію та забезпечення охорони, реставрації та використання пам'яток культурної спадщини в цих населених пунктах, та щодо відсутності правової норми в Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні», яка б регулювала обов'язок виконавчих комітетів селищної ради здійснювати делеговані повноваження в сфері охорони культурної спадщини. Згідно ст.607 ЦК України, зобов'язання припиняються неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. Відповідно до ч.2 ст.14 ЦК України, особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковими для неї. Вказані обставини на думку позивача свідчать про поважність причин невиконання судового рішення, про що вказано у листі, скерованому державному виконавцю. Тому вважає, що відповідач всупереч ч.1 ст.19 Конституції України, ч.2 ст.14, ст.607 ЦК України прийняв оскаржуване рішення.

Позиція відповідача Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області викладена у відзиві вх.№3087ел від 09.08.2018 року та обґрунтовується тим, що боржнику було скеровано вимогу виконати судове рішення, та у зв'язку з невиконанням судового рішення двічі накладено штраф. Твердження позивача про те, що т ним не виконується судове рішення з поважних причин не можуть братись до уваги, оскільки ним не подано належних документальних підтверджень. Жодних дій на виконання рішення позивачем не вчинено, та згідно ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» у державного виконавця відсутні підстави для зупинення вчинення виконавчих дій. Оскільки документального підтвердження про виконання рішення суду у відділ не надходило, вимоги виконавчого документа боржником не виконано, відповідачем 19.06.2018 року в Сколівське ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області скеровано подання про внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно боржника за ознаками злочину, передбаченого ст.382 КК України стосовно боржника. 20.06.2018 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме надіслання виконавчого документу до суду, який його видав, у випадку, передбаченому ч.3 ст.63 цього Закону. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з додержанням вимог Закону України «про виконавче провадження», тому у задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.

Позиція відповідача Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області викладена у заяві вх.№3157ел від 15.08.2018 року, проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з"явились.

Ухвалою від 16.07.2018 року позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

02.08.2018 року на адресу суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позову.

Ухвалою від 06.08.2018 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження у судовому засіданні, з викликом сторін (в порядку ст.287 КАС України), витребувано у відповідача належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №55207384. Судове засідання призначено на 10.08.2018 року.

Вказана ухвала суду була скерована сторонам шляхом надсилання на електронну пошту та офіційну електронну адресу в порядку статті 268 КАС України, підтвердження чого наявні в матеріалах справи.

09.08.2018 року за вх.№3087ел до суду надійшов відзив Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на позовну заяву.

09.08.2018 року за вх.№3089ел надійшли копії матеріалів виконавчого провадження на виконання вимог ухвали суду від 06.08.2018 року.

Ухвалою від 10.08.2018 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, надіслано другому відповідачу копію позовної заяви з додатками, встановлено другому відповідачу строк для подання відзиву, розгляд справи розпочато спочатку, судове засідання призначено на 21.08.2018 року.

15.08.2018 року за вх.№3157ел на адресу суду надійшла заява - відзив від Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

16.08.2018 року на адресу суду надійшла заява позивача про відвід головуючому - судді Карп'як О.О.

Ухвалою від 17.08.2018 року зупинено провадження у справі для вирішення питання про відвід, заяву про відвід передано для реєстрації в автоматизованій системі документообігу та визначення судді для її розгляду.

Ухвалою від 20.08.2018 року у задоволенні заяви позивача про відвід головуючому -судді Карп'як О.О. відмовлено (суддя Хома О.П.).

Ухвалою від 28.08.2018 року поновлено провадження у справі, призначено судове засідання на 03.09.2018 року.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись шляхом скерування тексту повістки на електронну пошту та офіційну електронну адресу в порядку статті 268 КАС України, підтвердження чого наявні в матеріалах справи.

03.09.2018 року за вх.№3326ел. надійшло клопотання від Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області про відкладення розгляду справи у зв"язку з перебуваням у відпустці державного виконавця, на виконанні якого перебувало вказане у позові виконавче провадження. Однак, суд вважає таке необгрунтованим, оскільки не надано належних доказів неможливості прибути в судове засідання на представлення інтересів іншого працівника, як представника суб"єкта владних повноважень.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, відтак неявка сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті в силу ч.3 ст.268 КАС України.

Суд, з'ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши наявні матеріалах справи докази, встановив наступне.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року у справі № 813/3254/17 визнано протиправною бездіяльність Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області в особі виконавчого комітету Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області щодо невиконання вимог чинного законодавства України щодо виготовлення облікової документації на кожен із об'єктів культурної спадщини, що знаходяться на території смт. Верхнє Синьовидне та с. Межиброди Сколівського району Львівської області, а саме: Братська могила радянських воїнів (пам., 1952 мармурова крихта, охоронний номер 739); - Будинок в якому жила Крушельницька С.А. українська співачка (худ.- мем.таб 1973, охоронний номер 1686); Пам'ятник борцям за волю Україну (ск. І.Самотос, 2000, охоронний номер 1688); Пам'ятник Шевченка Т.Г. українському поету і художнику (ск. І.Самотос, 1991, охоронний номер 1690); Городище давньоруське смт. Верхнє Синьовидне, ур. Золота гора (ХІ-ХІІ ст.ст.); Церква Святого Миколая с. Межиброди (1884 р., охоронний номер 2919/1-М); Дзвіниця церкви Святого Миколая с. Межиброди ( ХІХ ст.,охоронний номер 2919/2-М); Клуб - читальня с. Межиброди (1936 р.,охоронний номер 2920-М); Церква Святого Івана Хрестителя смт. Верхнє Синьовидне (1888 р.,охоронний номер 1493-М) та подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня - Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації про занесення таких до Державного реєстру нерухомих пам'яток України; зобов'язано Верхньосиньовидненську селищну раду Сколівського району Львівської області Львівської області в особі виконавчого комітету Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області виконати вимоги чинного законодавства України щодо виготовлення облікової документації на кожен із об'єктів культурної спадщини місцевого та національного значення, що знаходяться на території смт. Верхнє Синьовидне та с. Межиброди Сколівського району Львівської області, а саме: Братська могила радянських воїнів (пам., 1952 мармурова крихта, охоронний номер 739); Будинок в якому жила Крушельницька С.А. українська співачка (худ.- мем.таб 1973, охоронний номер 1686); Пам'ятник борцям за волю Україну (ск. І.Самотос, 2000, охоронний номер1688); Пам'ятник Шевченка Т.Г. українському поету і художнику (ск. І.Самотос, 1991, охоронний номер 1690); Городище давньоруське смт. Верхнє Синьовидне, ур. Золота гора (ХІ-ХІІ ст.ст.); Церква Святого Миколая с. Межиброди (1884 р.,охоронний номер 2919/1-М); Дзвіниця церкви Святого Миколая с. Межиброди ( ХІХ ст.,охоронний номер 2919/2-М); Клуб - читальня с. Межиброди (1936 р.,охоронний номер 2920-М); Церква Святого Івана Хрестителя смт. Верхнє Синьовидне (1888 р.,охоронний номер 1493-М) та подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня - Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації про занесення таких до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

Вказане судове рішення набрало законної сили 27.10.2017 року.

31.10.2017 року Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №813/3254/17.

Ухвалою № 813/3254/17 від 07.06.2018 суд відмовив у задоволенні заяви Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ на підставі заяви стягувача про примусове виконання цього виконавчого листа 20.11.2017 прийняв постанову ВП № 55207384 про відкриття виконавчого провадження (а.с. 44, 48-49). 20.11.2017 супровідним листом № 14809 ця постанова надіслана для виконання Верхньосиньовидненській селищній раді (боржнику) та для відома Стрийській місцевій прокуратурі Львівської області (стягувачу).

29.11.2017 Верхньосиньовидненська селищна рада скерувала начальнику ВПВР УДВС ГТУЮ лист, в якому повідомила, що Верхньосиньовидненська селищна рада оскаржила рішення Львівського окружного адміністративного суду № 813/3254/17 від 05.10.2017 в апеляційному порядку, просила не здійснювати заходи примусового виконання цього рішення.

Державний виконавець 22.12.2017 надіслав Верхньосиньовидненській селищній раді вимогу № 15896, в якій зобов'язав боржника виконати рішення суду. Також у цій вимозі зазначив про відсутність у державного виконавця правових підстав для зупинення вчинення виконавчих дій по цьому виконавчому провадженні, оскільки сам факт подання апеляційної скарги не є правовою підставою для невжиття державним виконавцем заходів примусового виконання судового рішення.

На виконання вимоги державного виконавця від 22.12.2017 № 15896 Верхньосиньовидненська селищна рада скерувала начальнику ВПВР УДВС ГТУЮ пояснення від 02.01.2018 № 02-19/3. В цьому поясненні боржник навів мотиви, з яких не може виконати рішення суду та ствердив, що виконавчий лист не підлягає виконанню, оскільки такий неможливо виконати. Зазначив, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 № 878 Список історичних населених місць України не включає смт.Верхнє Синьовидне, с. Межиброди та с. Дубина, які є адміністративно-територіальними одиницями Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області. З покликанням на норми ст.ст.11, 32, 51, 52 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 3 Закону України "Про охорону культурної спадщини" повідомив, що ці обставини є поважною причиною невиконання рішення суду. Боржник також повідомив про намір звернутись до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та зазначив, що Верхньосиньовидненська селищна рада вживає заходи по оскарженню постанови Львівського окружного адміністративного суду № 813/3254/17 від 05.10.2017.

05.02.2018 державний виконавець скерував Верхньосиньовидненській селищній раді вимогу № 1902 про надання підтвердження оскарження постанови Львівського окружного адміністративного суду № 813/3254/17 від 05.10.2017 та звернення до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (а.с. 57-58). На виконання цієї вимоги державного виконавця 06.03.2018 Верхньосиньовидненська селищна рада листом № 02-19/68 надіслала підтверджуючі документи.

У зв'язку з тим, що згідно Закону України "Про виконавче провадження" подання заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, а також подання касаційної скарги на рішення суду не є правовими підставами для зупинення вчинення виконавчих дій, державний виконавець 24.04.2018 знову скерував боржнику попередження про накладення штрафу.

У відповідь на це попередження Верхньосиньовидненська селищна рада скерувала у ВПВР УДВС ГТУЮ пояснення від 11.05.2018 № 02-19/139, повідомила державного виконавця про невиконання рішення суду з поважних причин, оскільки вважає, що такий виконавчий лист не підлягає виконанню з матеріально-правових підстав, а також навела доводи, що за змістом є ідентичними з викладеними у поясненні від 02.01.2018.

29.05.2018 державний виконавець прийняв постанову ВП № 55207384 про накладення штрафу, відповідно до якої за невиконання рішення суду немайнового характеру без поважних причин наклав на боржника (Верхньосиньовидненську селищну раду) штраф у розмірі 5100 грн. При прийнятті цієї постанови державний виконавець керувався статтями 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" та врахував, що станом на 29.05.2018 рішення суду не виконано боржником з причин, що не є поважними, а у державного виконавця відсутні підстави для зупинення вчинення виконавчих дій згідно з статтями 34 та 38 Закону України "Про виконавче провадження".

Оскільки, станом на 18.06.2018 року документального підтвердження про виконання рішення суду до відділу не надходило, вимоги виконавчого документа боржником не виконано, державним виконавцем у відповідності до вимог ч.2 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» за повторне невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, винесено постанову про накладення на боржника (Верхньосиньовидненську селищну раду) штраф у розмірі 10200 грн.

19.06.2018 року на адресу Сколівського ВП Стрийського відділу поліції ГУ НП у Львівській обрості скеровано повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Постановою від 20.06.2018 року ВП №55207384 державним виконавцем закінчено виконавче провадження на підставі п.11.ч.1 ст. 39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».

При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами:

Стаття 1291 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до положень ст.ст. 255, 257 Кодексу адміністративного судочинства (в редакції, чинній станом на дату видачі виконавчого листа, далі - КАС України):

- постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України;

- у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. У разі поновлення судом апеляційної інстанції строку апеляційного оскарження одночасно вирішується питання про зупинення виконання постанови або ухвали. Виконання постанови або ухвали може бути зупинено також в інших випадках, встановлених цим Кодексом. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Аналогічного змісту норми містять статті 370, 372 КАС України, в редакції Закону України від 03.10.2017.

Оцінюючи аргументи учасників справи суд керується такими міркуваннями:

З метою примусового виконання рішення у справі № 813/3254/17, що 27.10.2017 набрало законної сили, Львівський окружний адміністративний суд 31.10.2018 видав виконавчий лист 813/3254/17.

За заявою стягувача державний виконавець на підставі цього виконавчого документа 20.11.2017 відкрив виконавче провадження ВП №55207384.

Впродовж п'яти місяців (листопад 2017 - квітень 2018) державний виконавець враховував повідомлені боржником обставини (щодо оскарження рішення суду тощо) та не застосовував до нього передбачених ст.ст. 63, 75 Закону № 1404-VІІІ заходів впливу.

Станом на 20.06.2018 року ( дату прийняття оскаржуваної постанови) рішення суду у справі №813/3254/17, з метою примусового виконання якого 20.11.2017 відкрите виконавче провадження ВП № 55207384, залишається невиконаним.

Здійснюючи судовий контроль за виконанням судового рішення та дотриманням прав боржника як учасника виконавчого провадження, суд повинен перевірити рішення державного виконавця про закриття виконавчого провадження на предмет його відповідності визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям правомірного рішення суб'єкта владних повноважень.

Спір між учасниками цієї справи стосується оцінки повідомлених боржником у виконавчому провадженні обставин, що зумовили невиконання рішення суду.

Реагуючи на вимоги та попередження державного виконавця про накладення штрафу, боржник (позивач) скерував пояснення. Викладені в цих поясненнях причини невиконання судового рішення фактично зводяться до незгоди зі його змістом та підставами прийняття. Позивач (боржник у виконавчому провадженні) наполягає, що виконання згаданих у судовому рішенні норм законодавства у сфері охорони культурної спадщини в розумінні частини 1 статті 52 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" є правом, а не обов'язком виконавчого комітету Верхньосиньовидненської селищної ради. Оскільки населені пункти смт. Верхнє Синьовидне, с. Межиброди та с. Дубина, які є адміністративно-територіальними одиницями Верхньосиньовидненської селищної ради, не входять до Списку історичних населених місць України, то в силу норм ст.ст.11, 32, 51, 52 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 3 Закону України "Про охорону культурної спадщини" до повноважень позивача не належить вчинення дій згідно судового рішення. З огляду на це позивач з покликанням на ст.ст. 14, 607 ЦК України стверджує, що виконавчий лист не підлягає виконанню "з матеріально-правових підстав", що є поважною причиною невиконання рішення суду. Тому вважає, що відповідач зобов'язаний був повернути виконавчий лист стягувачу в порядку п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», що не є правовою підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору в розумінні ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому ,позивач вказує, про неправомірність застосування відповідачем п.11.ч.1 ст.39 Закону України «пор виконавче провадження» при винесенні спірного рішення, оскільки були наявні поважні причини невиконання судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 ст. 13 цього Закону передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст.75 вказаного Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (ст.39 вказаного Закону).

Відповідно до ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Оцінюючи такі доводи позивача суд дійшов висновку про їх безпідставність, оскільки незгода особи з рішенням суду, що набрало законної сили, не є поважною підставою для його невиконання.

Суд також враховує ту обставину, що боржник (позивач) з аналогічних підстав звертався до суду із заявою про визнання виконавчого листа №813/3254/17 від 31.10.2017 таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 07.06.2018 Львівський окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні заяви Верхньосиньовидненської селищної ради про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Ухвала набрала законної сили.

Суд враховує, що з часу відкриття виконавчого провадження до дати прийняття рішення про закінчення виконавчого провадження пройшло сім місяців, - цілком достатній термін для того, щоб позивач зміг висловити свої аргументи у передбачений КАС України спосіб (оскарження рішення суду, звернення про його перегляд, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню тощо). Оскільки позиція позивача не підтримана в процесі розгляду поданих ним заяв, йому слід вжити заходів до виконання рішення суду, що набрало законної сили, а не уникати його виконання.

З огляду на це суд вважає, що рішення державного виконавця (постанова про закінчення виконавчого провадження від 20.06.2018 року, винесена на підставі п.11 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження») відповідає критеріям правомірного рішення суб'єкта владних повноважень, оскільки прийнята обґрунтовано, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України "Про виконавче провадження"; державний виконавець при прийнятті рішення діяв добросовісно та розсудливо. В свою чергу суд вважає вимоги позивача у цій справі безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на висновки суду по суті спору, понесені Верхньосиньовидненською селищною радою судові витрати не відшкодовуються та покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 287, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області в особі її виконавчого комітету (82613, Львівська обл., Сколівський район, селище міського типу Верхнє Синьовидне, вул. Січових Стрільців, буд. 45, ідентифікаційний код 04370308) до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (адреса:79000, м.Львів, пл.Шашкевича,1), Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (79000, м. Львів, пл. Шашкевича,1, ) про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 20.06.2018 №55207384, - відмовити повністю.

Понесені позивачем судові витрати покласти на нього.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на судове рішення подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дні його проголошення.

Суддя Карп'як Оксана Орестівна