Справа № 127/13573/18
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2018-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 серпня 2018 р. Справа № 127/13573/18

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Вільчинського О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренка І.В.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: управління соціального захисту населення (Лівобережне) Вінницької міської ради та співвідповідача Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради

про: визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

05.06.2018 ОСОБА_1 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до управління соціального захисту населення (Лівобережне) Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення про повернення житлової субсидії. Позивач зазначає, вона не була користувачем субсидії, відносно якої прийнято рішення про її повернення, не надавала відповідачу недостовірних відомостей про свої доходи та майновий стан, що вплинуло або могло вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розмірі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.06.2018 адміністративну справу № 127/13573/18 за вказаним позовом передано на розгляд до Вінницького окружного адміністративного суду за підсудністю.

Ухвалою судді Вінницького окружного адміністративного суду від 02.07.2018 адміністративну справу № 127/13573/18 прийнято до свого провадження та відкрито провадження в адміністративній справі за вказаним позовом Зазначено, що розгляд справи буде здійснюватися без повідомленням учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 20.07.2018 за клопотання позивача адміністративну справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 26.07.2018.

25.07.2018 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначено, що як отримувач житлової субсидії, гр. ОСОБА_4 перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення (Лівобережне) департаменту соціальної політики Вінницької міської ради з квітня 2015 року. Субсидія гр. ОСОБА_4 надавалась з розрахунку однієї особи на підставі декларації про доходи та майновий стан осіб, де зазначалось, що ОСОБА_5 за адресою: м.Вінниця, вул. Степана Тимошенка, буд.52, зареєстрована одна.

Як зазначено у відзиві, відповідно до наданого позивачем договору дарування та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником житлового будинку по вулиці С. Тимошенка, 52, з 23.07.2013 є гр. ОСОБА_1 Згідно з наданим позивачем актом про не проживання особи за місцем реєстрації, гр. ОСОБА_4 знаходилась на повному утриманні позивача. Зокрема зазначається, що гр. ОСОБА_1 разом зі своєю дочкою кожен день перебували у будинку по вулиці С. Тимошенка, 52, готували їжу, прали речі, допомагали гр. ОСОБА_4 по господарству, купували їй продукти харчування та ліки за власний рахунок.

Враховуючи те, що позивач вела господарство у вказаному будинку, постійно матеріально допомагала гр. ОСОБА_4, відповідач вважає, що позивач знала про факт отримання субсидії особою, що зареєстрована та постійно проживає у домоволодінні, що знаходиться у її власності. А відтак, на переконання відповідача, міською комісією з питань призначення та надання населенню житлових субсидій та інших видів соціальної допомоги правомірно прийнято рішення щодо припинення дії житлової субсидії з 01.10.2015, оформлене протокол №7 від 13.02.2018.

Відповідно до ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 26.07.2018 за клопотанням представника позивача залучено до участі у справі як співвідповідача Департамент соціальної політики Вінницької міської ради.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 30.08.2018 визнано причини пропуску строку подання заяви про зміну предмету позову поважними; поновлено строк подання заяви про зміну предмету позову в адміністративній справі та прийнято її до розгляду.

В судовому засіданні, яке відбулось 30.08.2018, позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили задовольнити позов з підстав, викладених у ньому. Представник співвідповідача заперечив проти позову та просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

02.02.2018 ОСОБА_1 подала до управління соціального захисту населення (Лівобережне) департаменту соціальної політики Вінницької міської ради заяву щодо припинення дії житлової субсидії, наданої отримувачу житлової субсидії гр. ОСОБА_4, зареєстрованої та такої, що фактично проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення (Лівобережне) з квітня 2015 року.

ОСОБА_4 померла 20.03.2018, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ №406059, виданим Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 21.03.2018.

Листом управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради №08-00-019-16179 від 11.04.2018 позивача повідомлено, що міською комісією з питань призначення та надання населенню житлових субсидій та інших видів соціальної допомоги та розгляду інших соціальних питань прийнято рішення щодо припинення дії житлової субсидії з 01.10.2015 у вигляді протоколу №7 від 14.02.2018. Згідно з отриманим позивачем рахунком за надані житлово-комунальні та інші послуги станом на 01.03.2018 до сплати підлягає 32079,48 грн.

Не погодившись із рішенням про повернення житлової субсидії, позивач звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з такого.

Умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату управління багатоквартирним будинком, користування житлом або його утримання та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива визначає Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.2 Положення №848 право на отримання адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, а також субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (далі - субсидія) поширюється на громадян, які проживають у житлових приміщеннях будинках), в частині оплати ними користування житлом; утримання житла; управління багатоквартирним будинком, комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

Згідно з пунктом 3 Положення №848 призначення субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення).

Пунктом 6 Положення №848 передбачено, що субсидія призначається одній із зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб. В окремих випадках на підставі рішення районної, районної у мм. Києві і Севастополі держадміністрації та виконавчого органу міської і районної ради або утвореної ними комісії та акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства субсидія може призначатися особі, яка не зареєстрована, але фактично проживає у житловому приміщенні (будинку) на підставі договору найму (оренди) житла (далі - орендар), якщо їй нараховується плата за житлово-комунальні послуги, або індивідуальним забудовникам, будинки яких не прийняті в експлуатацію. Субсидія не може призначатися одночасно за місцем реєстрації особи та місцем її фактичного проживання.

Відповідно до п. 7 Положення №848 субсидія розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, у тому числі осіб, призваних на строкову військову службу. Кількість зазначених осіб визначається на початок місяця, з якого призначається субсидія.

У разі коли кількість фактично проживаючих зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб є меншою, ніж кількість зареєстрованих у такому приміщенні (буднику) осіб, субсидія розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, які фактично у ньому проживають, на підставі рішення районної, районної у мм. Києві і Севастополі держадміністрації та виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради або утвореної ними комісії. Під час прийняття рішень у таких випадках враховується наявність документів, що підтверджують тимчасову відсутність осіб з числа зареєстрованих (довідки, що підтверджують місце перебування особи на території іншої адміністративно-територіальної одиниці у звязку з роботою, лікуванням, навчанням, довготривалим відрядженням, відбуванням покарання, довідки про оплату житлово-комунальних послуг в іншому житловому приміщенні (будинку), акти обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства селищної, сільської або міської ради, акти житлово-експлуатаційних організацій про фактично проживаючих осіб, договори оренди житла в іншому місці). У разі відсутності документів, що підтверджують тимчасову відсутність осіб з числа зареєстрованих, рішення приймається на підставі актів обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства.

Аналізуючи зазначені положення, суд доходить висновку, що факт призначення субсидії законодавець повязує, насамперед, із фактичним проживанням особи у житловому приміщенні.

Встановлено, що субсидія була призначена ОСОБА_4, яка була зареєстрована та фактично проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Надання раніше призначеної субсидії припиняється, зокрема, якщо громадянин приховав або свідомо подав недостовірні дані, у тому числі про доходи (не зазначив один із видів доходів) та майновий стан, що вплинули на встановлення права на субсидію, або не повідомив про купівлю товарів або оплату послуг, передбачених п.п.5 п.5 цього Положення, внаслідок чого йому була надміру перерахована сума субсидії, - з місяця, в якому виявлено порушення (п.20 Положення №848).

Так, підставою для прийняття оскаржуваного протоколу №7 від 14.02.2018 та як наслідок направлення позивачу повідомлення №08-00-019-16179 від 11.04.2018 про повернення житлової субсидії стало неповідомлення про зміну складу зареєстрованих осіб.

Однак, доказів того, що спеціалісти управління соціального захисту населення Вінницької міської ради проводили обстеження матеріально - побутових умов сімї ОСОБА_4 за місцем проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, суду не надано, а тому при прийнятті протоколу про повернення житлової субсидії не було достовірно встановлено, чи вплинув сам факт реєстрації позивача та її доньки на встановлення права на субсидію.

Судом встановлено, що 23.07.2018 позивач та її неповнолітня донька, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєструвались за адресою м.Вінниця, вул. Степана Тимошенка, буд.52. Однак, як до реєстрації, так і після реєстрації за даною адресою вони не проживали, що підтверджується наявним у матеріалах справи актом про непроживання за місцем реєстрації, у сплаті комунальних платежів участі не приймали до дня смерті ОСОБА_4 Зі своєю донькою позивач проживає за іншою адресою (АДРЕСА_1), що підтверджується наявним у матеріалах справи актом про фактичне місце проживання особи без реєстрації.

Беручи до уваги вказані факти та зазначені пункти Положення, суд дійшов висновку, що позивач не претендувала на отримання субсидії на оплату комунальних послуг за адресою: м.Вінниця, вул. Степана Тимошенка, буд. 52, на весь період, оскільки не зверталась до органів місцевої влади з відповідною заявою, не подавала декларації про доходи і витрати.

Таким чином, реєстрація позивача та її доньки за вказаною адресою жодним чином не вплинула на доходи чи матеріальний стан користувача субсидії ОСОБА_4

Крім того, обовязок інформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про зміну складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб протягом місяця абз. 17 п. 14 Положення покладено на громадянина, якому призначено субсидію. Однак, позивач не була і не могла бути користувачем вказаної субсидії.

За результатами перевірки правильності та повноти інформації, що надавалась заявником ОСОБА_4 для призначення житлових субсидій, проведеної відповідачем, було прийнято рішення у вигляді протоколу №7 від 14.02.2018 про відміну субсидії і виникнення зобовязання позивача з 01.10,2015 повернути відповідні кошти, оскільки саме позивач вчасно не надала інформацію щодо зміни в складі зареєстрованих осіб, внаслідок чого на зазначене домогосподарство субсидія надавалась неправомірно.

З урахуванням п.13 Положення №848, згідно з яким громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру, та п. 20 Положення №848, згідно з яким надання раніше призначеної субсидії припиняється, зокрема, якщо громадянин приховав або свідомо подав недостовірні дані, у тому числі про доходи (не зазначив один із видів доходів) та майновий стан, що вплинули на встановлення права на субсидію, або не повідомив про купівлю товарів або оплату послуг, передбачених п.п. 5 п. 5 цього Положення, суд зауважує, що відповідальність громадянина наступає лише в разі приховування або свідомого подання недостовірних відомостей про доходи та майновий стан, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення йому субсидії та на визначення її розміру. Інші підстави для припинення надання субсидії у Положенні № 848 та інших нормативних актах відсутні.

Однак суд встановив, що позивач не надавала відповідачу недостовірних відомостей про свої доходи та майновий стан, що вплинуло або могло вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру.

З огляду на закріплений у ст. 61 Конституції України принцип індивідуальної юридичної відповідальності, порушення юридичними чи фізичними особами чинного законодавства тягне негативні наслідки саме для таких юридичних осіб (і його посадових осіб), а також для тих фізичних осіб, які безпосередньо допустили порушення норм чинного законодавства. У звязку з чим по своїй суті притягнення позивача до фінансової відповідальності за ненадання субєкту владних повноважень інформації, яку вона не зобовязана була надавати, оскільки не була користувачем субсидії, та не користувалась правом на оформлення (отримання) такої субсидії, не може ставитись у пряму залежність від дотримання (недотримання) норм чинного законодавства третіми (іншими) особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 608 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобовязання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою.

Таким чином, у випадках, коли права та обовязки нерозривно повязані з особою боржника чи кредитора, смерть однієї зі сторін зобовязання приводить до його припинення. Так, смерть особи, яка отримує субсидію, припиняє право на її отримання, і як наслідок зобовязання, повязане із її отриманням.

Отже, враховуючи вказане вище, гр. ОСОБА_4 була належним користувачем субсидії до дня смерті 20.03.2018. А відтак, зобовязання, повязане із наданням та отриманням субсидії на оплату комунальних послуг на домогосподарство за адресою: м. Вінниця. вул. Степана Тимошенка, буд. 52, призначеної користувачу ОСОБА_4 припинилися її смертю, оскільки таке зобовязання є нерозривно повязаним з її особою і в звязку з цим не може бути виконане іншою особою, а саме позивачем.

Відповідно до положень ст. 90 КАС України жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою цієї статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач та співвідповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надали суду жодних доказів, які б спростовували твердження позивача, а відтак, не довели правомірності оскаржуваного рішення.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідачем у справі є управління соціального захисту населення Вінницької міської ради, співвідповідачем - Департамент соціальної політики Вінницької міської ради.

Відповідно до п. 7.1 розділу 7, п. 9.1 розділу 9 Положення про Департамент соціальної політики Вінницької міської ради, затвердженого рішенням Вінницької міської ради від 28.10.2016 №439, до складу Департаменту можуть входити управління, відділи та сектори, які очолюють начальники управлінь, відділів і завідувачі секторів. Департамент є юридичною особою, а управління соціального захисту населення Вінницької міської ради входить до складу Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради. Тобто, управління соціального захисту населення Вінницької міської ради є структурним підрозділом Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради та не являється самостійною юридичною особою. А відтак, суд вважає, що всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню на користь позивача, необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради.

Так, зокрема, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у сумі 704,80 грн.

Щодо розміру заявлених позивачем до стягнення витрат на правову допомогу у сумі 5000 грн., суд відмічає наступне.

Згідно з положеннями ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Аналогічна позиція викладена Верховним судом в постанові від 03.05.2018 у справі №372/1010/16-ц.

За приписами ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн. позивач надала договір на правову допомогу, розрахунок витрат на правову допомогу з урахуванням виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом ОСОБА_2, квитанцію про оплату таких послуг на суму 5000 грн. На переконання суду, розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За таких обставин із урахуванням викладеного, суд вважає, що наявні підстави для стягнення на користь позивача також витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати протокол №7 від 13.02.2018 засідання міської комісії з питань призначення та надання населенню житлових субсидій, соціальних допомог, пільг та розгляду інших соціальних питань управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики міської ради в частині припинення раніше призначеної житлової субсидії (заявника) ОСОБА_4, зареєстрованої за адресою: вул. ОСОБА_7, б. 52, з жовтня 2015 року.

Стягнути з Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради за рахунок бюджетних асигнувань даного субєкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Стягнути з Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради за рахунок бюджетних асигнувань даного субєкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. (п'ять тисяч гривень).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, 21022, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1)

Управління соціального захисту населення (Лівобережне) Вінницької міської ради (вул. Брацлавська, 85, м. Вінниця, Вінницька область, 21001)

Департамент соціальної політики Вінницької міської ради (вул. Соборна, 50, м. Вінниця, 21050, )

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович