Справа № 2а-19284/11/2670
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2012-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 березня 2012 року № 2а-19284/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Качура І.А., при секретарі Хрімлі К.О., за участю представників сторін:

позивача: Бюсистий О.В. (16.01.2012р.)

від відповідача: Столярець С.Ю.( дов. від 03.01.2012р. №97/10-021)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісно-інжинірингова фірма "ТОПЕКО" до Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва про скасування рішення №5806 від 23.11.2011 р. (№23267/10/29-234 від 24.11.2011 р.) про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 15.03.2012 року в 14 год. 22 хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено сторін після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч.2 ст. 167 КАС України.

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервісно-інжинірингова фірма "ТОПЕКО" (надалі -Позивач) з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва (надалі -Відповідач) про скасування рішення №5806 від 23.11.2011 р. (№23267/10/29-234 від 24.11.2011 р.) про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення суперечить нормам чинного законодавства України, при цьому для анулювання реєстрації платника податку на додану вартість не було правових підстав, а відтак дане рішення порушує законні права та інтереси Позивача, а отже підлягає скасуванню.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, вважав, що рішення в повній мірі відповідає законодавству і тому скасуванню не підлягає.

Заслухавши пояснення позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, про те, що позов підлягає задоволенню, з огляду про наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що 19 грудня 2011 року товариство з обмеженою відповідальністю "Сервісно-інжинірингова фірма "ТОПЕКО" отримало поштою Рішення комісії Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва №5806, складене 23 листопада 2011 р. та зареєстроване у ДПІ у Святошинському районі м. Києва 24 листопада 2011 р. за №23267/10/29-234 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

Даним рішенням анульовано реєстрацію планка податку на додану вартість Позивача на підставі пп. "ж" п. 184.1. ст. 184 Податкового кодексу України - у зв'язку з відсутністю підтвердження відомостей про юридичну особу.

Так, підпунктом "ж" п. 184.1. ст. 184 Податкового кодексу України встановлено, що анулювання реєстрації платника податку на додану вартість відбувається у разі, якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців наявний запис про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Правовідносини щодо підтвердження відомостей про юридичну особу регулюються норми п.п. 11-14 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців". Даними нормами встановлено, що юридична особа зобов'язана подавати (надсилати) щороку протягом місяця, що настає за датою державної реєстрації, державному реєстратору для підтвердження відомостей про юридичну особу реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу (п. 11 ст. 19 вищевказаного закону). У разі ненадходження в установлений строк реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор зобов'язаний надіслати поштовим відправленням юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору зазначеної реєстраційної картки (п. 12 ст. 19 закону). У разі неподання юридичною особою протягом місяця з дати надходження їй відповідного повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність підтвердження зазначених відомостей датою, яка встановлена для чергового подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу (п. 14 ст. 19 закону).

Тобто, внесення до Єдиного державного реєстру запису про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу здійснюється лише після того, як юридична особа протягом місяця з дня отримання відповідної вимоги державного реєстратора не подала реєстраційну картку про підтвердження.

Позивач зареєстрований 27.08.2007 р. Печерською РДА у м. Києві та з 11.10.2007 р. місцем нашої реєстрації є Святошинський район м. Києва. Відповідно до вказаних вище вимог Позивач повинен подавати державному реєстратору Святошинської РДА м. Києва реєстраційні картки про підтвердження відомостей про юридичну особу щорічно до 27 вересня.

Матеріалами справи встановлено, що 24.01.2011 р. Позивач подав державному реєстратору Святошинської РДА у м. Києві реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу.

01 листопада 2011 року Позивачу надійшло повідомлення державного реєстратора Святошинської РДА у м. Києві (вх. №124/11-То), передбачене п. 12 ст. 19 закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", про необхідність подання ще однієї картки про підтвердження відомостей про юридичну особу.

Відповідно до п. 14 ст. 19 закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" Позивач повинен був у місячний строк, тобто до 01 грудня 2011 p., подати державному реєстратору необхідну реєстраційну картку. Ця вимога закону Позивачем виконана своєчасно, необхідна реєстраційна картка-підтвердження подана державному реєстратору Святошинської РДА у м. Києві 24 листопада 2011 р.

З викладеного вище вбачається, що Позивач не допустив порушення вимог Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" щодо підтвердження відомостей про юридичну особу, та у Єдиному державному реєстрі не було запису про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу Позивача. Таким чином у Відповідача не було законних підстав для прийняття Рішення №5806 від 23.11.2011 р. (№23267/10/29-234 від 24.11.2011 р.) про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд прийшов до висновку, що в позовній заяві наведені обставини, які підтверджуються достатніми доказами, які свідчать про обґрунтованість позовних вимог. Докази, подані позивачем підтверджують обставини, на які позивач посилається на їх обґрунтування.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч.1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому суд бере до уваги положення ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення рішення про нарахування податку на землю у відповідності до вимог чинного законодавства, а саме норми законодавства, які обрав відповідач не можуть бути застосовані до позивача за встановленні порушення. За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Частинами першою та третьою ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 11, 94. 98, 117, 158, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2.Скасувати Рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва №5806 від 23.11.2011 р. (№23267/10/29-234 від 24.11.2011 р.) про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісно -інжинірингова фірма "ТОПЕКО".

3. Зобов'язати Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва стягнути судові витрати в сумі 28, 23 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісно -інжинірингова фірма "ТОПЕКО" за рахунок Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунків Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва за рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур