Справа № П/811/1297/16
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 вересня 2018 року м. Дніпросправа № П/811/1297/16

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючий суддя: Лукманова О.М.

суддів: Божко Л.А., Уханенко С.А.

при секретарі: Троянові А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.11.2016 року (суддя К.М. Притула, м. Кропивницький, повний текст постанови 28.11.2016 року) у справі №П/811/1297/16 за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Кіровоградське бюро медико-соціальної експертизи», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровограді про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до КЗ «Кіровоградське обласне бюро медико-соціальної експертизи» (далі по тексту - відповідач, бюро СМЕ), в якому просив визнати неправомірною відмову відповідача щодо надання йому довідки про ступень стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків за період з 24.11.1997 року до 22.05.2015 року; зобов'язати відповідача надати йому, інваліду 1-Б групи професійного захворювання довідку про ступень стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків за період 24.11.1997 року до 20.10.2015 року, а саме: з 24.11.1997 року по 01.12.2000 року - 100 відсотків втрати працездатності; з 01.12.2000 року по 29.10.2014 року - 40 відсотків втрати працездатності; з 29.10.2014 року по 22.05.2015 року - 65 відсотків втрати працездатності; з 22.05.2015 року по 20.10.2015 року - 100 відсотків втрати працездатності, на підставі п.1.9 наказу Міністерства охорони здоров'я України від 05.06.2012 року №420 «Про Порядок встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків».

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.10.2016 року залучено до справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кіровограді.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.11.2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

З постановою суду першої інстанції не погодився позивач ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтував тим, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, суд неправильно встановив обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, а, також порушення норм матеріального та процесуального права, постанова підлягає скасуванню. Апелянт зазначав, що 22.11.1997 року міською СМЕ комісією йому було встановлено 1 групу інвалідності по загальному захворюванню терміном на три роки, оскільки розслідування захворювання на підприємстві не проводилось, з подальшим переглядом 01.12.2000 року та зазначено рекомендації щодо постійного стороннього догляду. Апелянт вважав, що в порушення Положення про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1993 року №693, яке діяло на той час, Кіровоградська міська лікарня не надала екстренні повідомлення і інформацію підприємству, в якому він працював та міській санепідемстанції, у зв'язку з чим розслідування захворювання на Кіровоградському обласному державному підприємстві теплових мереж «Кіровоградтеплокомуненерго» не проводилось. Апелянт зазначав, що лише після отримання листа ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» від 23.08.2013 року №2/1049 його було направлено для встановлення професійної хвороби в ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» з діагнозом наслідки перенесеного лептоспірозу, після обстежень було встановлено і підтверджено висновком від 09.09.2014 року №30/1148 Центральної лікарсько-експертної комісії основний діагноз - лептоспіроз (хронічна енцефалопатія з мікровогнищевою симптоматикою, антено-невротичним та вестибулярним синдромами), захворювання професійне, встановлено вперше. З виписки №973 від 09.09.2014 року №3031 в анамнезі захворювання зазначено, що ОСОБА_1 знаходився в вищезазначеному інституті згідно направлення обласного профпатолога з метою обстеження, лікування та вирішення питання зв'язку захворювання нервової системи з умовами праці, згідно виписки амбулаторної картки переніс лептоспіроз у 1997 році. Апелянт зазначав, що у 13.10.2014 року було складено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4, в якому визначено діагноз лептоспіроз (хронічна енцефалопатія з мікровогнищевою симптоматикою, астено-невротичним та вестибулярним синдромами) код МКХ-10 А27. 28.10.2014 року після обстеження Кіровоградським обласним бюро МСЕ встановлено клініко-функціональний діагноз та код МКХ-10 - наслідки перенесеного лептоспірозу у вигляді вираженого астено-невротичного синдрому та помірного вестибулярного синдрому, захворювання професійне. Згідно довідки до акту встановлено третю групу інвалідності терміном на один рік. Захворювання професійне, але довідку про результати визначення втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги відповідач не надав. Після повторного огляду 27.05.2015 року було встановлено клініко-функціональний діагноз та код МКХ-10 - наслідки перенесеного лептоспірозу у вигляді енцефалополірадикулопатії з тетрапарезом: помірним у в/к, вираженим у н/к, логоневрозом, вираженим вестибулоактивним синдромом, вираженим церебрастеничним синдромом, когнітивним порушеннями, різко виражене порушення функції ходи та самообслуговування, з ураженням ЦНС та периферичної нервової системи, захворювання професійне. Згідно довідки до акту СМЕ встановлено 1-Б група інвалідності, захворювання професійне, 20.10.2015 року відповідачем було прийнято рішення про встановлення вперше 100 відсотків втрати професійної працездатності, 09.06.2016 року відповідачем було прийнято рішення про підтвердження 1-Б групи інвалідності професійного захворювання та 90 відсотків професійної працездатності терміном на 2 роки. Апелянт зазначав, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.03.2016 року, яке набрало законної сили 12.04.2016 року, було встановлено, що захворювання лептоспіроз (хронічна енцефалопатія з мікровогнищевою симптоматикою, астено-невротичним та вестибулярним синдромами), яке мало місце у період з 24.11.1997 року по 17.10.2014 року, є професійним. Після цього, 06.09.2016 року апелянт звернувся до відповідача щодо надання довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги у період 24.11.1997 року до 22.05.2015 року та одержав відмову від 12.09.2016 року за №905, чим, на думку апелянта, порушив пункти 1.9, 2.13.5 наказу МОЗ від 05.06.2012 року №420 щодо визначення відсотків втрати професійної працездатності, відповідач не врахував, що ним в індивідуальній програмі реабілітації від 14.06.2016 року №635 визначено, що загальна тривалість перебування апелянта на інвалідності з 1997 року. Апелянт зазначав, що судом не було встановлено порушення п.18 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.1992 року №83 щодо обов'язку встановлення причини і часу настання інвалідності, в той час як в епікризі написано, що «больной работает слесарем по теплосети, часто приходиться работать в подвалах домов, в колодцах, где встречаются крысы, мыши». Апелянт зазначав, що відповідач у суді не надав жодного офіційного документа про направлення апелянта на консультацію до обласного профпатолога області і на додаткове обстеження в міську лікарню у 1997 році і суд не дав цьому оцінку. Апелянт звертав увагу, що факт виникнення професійного захворювання, в даному випадку, встановлено судовим рішенням від 16.03.2016 року з 24.11.1997 року по 17.10.2014 року, а не з моменту надходження до комісії документів, зазначених у п.3 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності. затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317, оскільки п.8 Положення визначає загальний порядок. Апелянт вважав незаконною відмову відповідача видати довідку про встановлення проценту втрати працездатності, оскільки, медичні документи щодо стану його здоров'я існують у зв'язку з тим, що він у 1997 році був оглянутий МСЕК м. Кіровограда.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що медико-соціальні експертні комісії не уповноважені на встановлення відсотків втрати професійної працездатності раніше дати надання до комісії наступних документів: направлення лікувально-профілактичного закладу, роботодавця або уповноваженого ним органу чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, суду чи прокуратури, а тому відповідач не мав права встановлювати ОСОБА_1 відсотки втрати працездатності та видавати відповідну довідку раніше дати отримання направлення від відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді, Кіровоградської області №1789/05-09 від 02.10.2015 року, тобто раніше 07.10.2015 року. Суд зазначив, що позивач, починаючи з 2000 року по 2013 рік включно не проходив огляд МСЕК та не звертався з метою отримати відповідне направлення на огляд. Суд першої інстанції не погодився з твердженням позивача про те, що підставою для видання спірної довідки має слугувати рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.03.2016 року у зв'язку з тим, що встановлення юридичного факту ( що захворювання мало місце у період з 24 листопада 1997 рок по 17 жовтня 2014 року є професійним) необхідно заявнику для подальшого його лікування безоплатно, а не для отримання страхових виплат, підставою для виплати яких є встановлені відсотки втрати професійної працездатності. Суд першої інстанції врахував, що на час розгляду справи, лікування ОСОБА_1 проводиться за рахунок Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді на підставі виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги та довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, відділення Фонду, за заявою позивача, відшкодовуються витрати на медичну та соціальну допомогу.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 04.11.1996 року по 25.11.1997 року працював в Кіровоградському обласному комунальному підприємстві теплових мереж «Кіровоградтеплокомуненерго» слюсарем по ремонту обладнання теплових мереж та був звільнений в зв'язку з встановленням групи інвалідності по загальному захворюванню. У своїй позовній заяві ОСОБА_1 вказував, що, виконуючи свої посадові обов'язки, він часто перебував у підвалах будинків, колодязях ліній теплових мереж, контактуючи з місцями перебування, де, завдяки наявності ліній теплових мереж, дуже часто зустрічаються пацюки та миші, які є потенційними рознощиками лептоспірозу.

Факт захворювання лептоспірозом підтверджується епікризом 1 Кіровоградської міської лікарні, куди ОСОБА_1 було доставлено «швидкою допомогою» 22.06.1997 року та який проходив лікування в інфекційному відділенні. 19.07.1997 року ОСОБА_1 виписаний у задовільному стані під нагляд та диспансерний облік за місцем проживання з подальшим клінічним обстеженням в окуліста, невропатолога, терапевта на протязі шести місяців з діагнозом: «лептоспіроз, безжовтушна форма (лептоспіра, іктерогеморригіка), гостра ниркова недостатність, І ст.». В анамнезі зазначено: «больной работает по теплосети, часто приходится работать в подвалах домов, в колодцах, где встречаются крысы, мыши».

У період з 02.09.1997 року по 16.09.1997 року ОСОБА_1. перебував на стаціонарному лікуванні в 1 Кіровоградській міській лікарні з діагнозом «правосторонній нефроптоз, 1-2 ступеня, виражений больовий синдром».

З 23.09.1997 року по 04.11.1997 року ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в 3 Кіровоградській міській лікарні з діагнозом «енцафаломиелополиеврит, виражений больовий синдром, виражений нижній парапарез, порушення функції ходи».

24.11.1997 року Кіровоградською міською медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 встановлено першу групу інвалідності по загальному захворюванню, терміном на три роки, з подальшим переоглядом 24.11.2000 року з рекомендацією щодо потреби у сторонньому догляді.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 вперше звернувся до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Кіровограді 20.03.2012 року, яке 26.03.2012 своїм листом за №653/03-16 роз'яснило, що його заява про призначення йому страхових виплат буде розглянута при наявності акту проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання за формою П-4, висновку МСЕК про стійку втрату професійної працездатності.

Як вбачається з матеріалів справи, після проходження обстеження, лікування та встановлення першої групи інвалідності по загальному захворюванню терміном на три роки, з подальшим переоглядом 24.11.2000 року, ОСОБА_1 лише у 2013 році звертається до лікувальних закладів з питання встановлення в нього зв'язку захворювання лептоспірозом з умовами праці. Згідно листа від ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» від 23.08.2013 року за №2/10-1049 та зібраних документів його було направлено до вищевказаного інституту з діагнозом: наслідки перенесеного лептоспірозу. Згідно висновку Центральної лікарсько-експертної комісії від 09.09.2014 року №30/1148, викладеного шляхом виписки №973 із медичної картки хворого ОСОБА_1, який перебував у стаціонарі з 19.08.2014 року по 09.09.2014 року в ДУ «Інститут медицини праці НАМН України», направленого облпрофпатологу Кіровоградської обласної клінічної лікарні (перебував згідно направлення), листом від 09.09.2014 року за №3031, встановлено основний діагноз: лептоспіроз (хронічна енцефалопатія з мікровогнищевою симптоматикою, антено-невротичним та вестибулярним синдромами) - захворювання професійне, встановлено вперше; супутній діагноз: дистрофія міокарду, СН 0 ст., хронічний гастрит в стадії ремісії, хронічна цервікотораколюмбалгія. Відповідно анамнезу захворювання хворий знаходився в клініці згідно направленню обласного профпатолога з метою обстеження, лікування та вирішення питання зв'язку захворювання нервової системи з умовами праці. Згідно виписки амбулаторної карти переніс лептоспіроз у 1997 році.

Згідно матеріалів справи, 13.10.2014 року складено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, який затверджено 14.10.2014 року начальником Кіровоградського міжрайонного Управління ГУ Держсанепідслужби у Кіровоградській області та відповідно якого ОСОБА_1, який працював у Кіровоградському обласному державному комунальному підприємстві теплових мереж «Кіровоградтеплокомуненерго» (правонаступник - Кіровоградське державне комунальне підприємство теплових мереж «Кіровоградтеплоенерго») слюсарем з ремонту обладнання теплових мереж 3-го розряду, захворів на лептоспіроз (хронічна енцефалопатія з мікровогнищевою симптоматикою, астено-невротичним та вестибулярним синдромами) (основний діагноз) та дистрофію міокарду, СН 0 ст., хронічний гепатохолецистит, хронічний гастрит в стадії ремісії, хронічна цервікотораколюмбалгія (супутній діагноз) код МКХ-10 А27. Професійне захворювання виникло через постійний контакт під час роботи з поверхнями теплових мереж, які були забруднені екскрементами гризунів, що містили бактерії лептоспіри, висновок про наявність шкідливих умов праці: при виконанні своїх посадових обов'язків постійно перебував у підвальних приміщеннях будинків, колодязів, ліній теплових мереж, де дуже часто зустрічалися щурі і миші. Під час проведення ремонтних робіт теплових мереж, які займали 70 відсотків робочого зміни, мав контакт з поверхнями елементів мереж, які були забруднені екскрементами гризунів. Дата надходження повідомлення про наявність професійного захворювання до закладу державної санітарно-епідеміологічної служби: 16.09.2014 року, реєстраційний номер 2667. Дата встановлення остаточного діагнозу - 09.09.2014 року. Найменування лікувально-профілактичного закладу, який установив діагноз: Клініка професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці НАМН України», захворювання виявлено під час медичного огляду, звернення до лікувального профілактичного закладу: поліклінічне відділення №1 КЗ «Поліклінічне об'єднання м. Кіровограда».

Вперше, 28.10.2014 року ОСОБА_1 був оглянутий Кіровоградською обласною МСЕК №2 за направленням поліклінічного відділення №1 КЗ «Поліклінічне об'єднання м. Кіровограда», за результатами якого йому була встановлена третя група інвалідності. професійного захворювання, терміном на один рік. Даний висновок був підтверджений ДЗ «Центральна МСЕК МОЗ України» (висновок від 28.01.2015 року №23/01). 27.05.2015 року ОСОБА_1 був позачергово оглянутий обласною МСЕК №2 за направленням КЗ «Поліклінічне об'єднання м. Кіровограда», за результатами якого було встановлено 1-Б групу інвалідності, професійне захворювання, терміном на один рік, була складена виписка із акта огляду МСЕК. КЗ «Поліклінічне об'єднання м. Кіровограда» своїм листом від 16.04.2015 року за №849/01-09 роз'яснило, що у зв'язку з погіршенням стану після огляду обласної МСЕК №2 28.10.2014 року, ОСОБА_1 необхідно звернутися до обласного профпатолога, для повторного направлення його в ДУ «Інститут медицини праці НАМН України».

Листом від 20.04.2015 року за №381 КЗ «Кіровоградське обласне бюро МСЕ» позивачу ОСОБА_1 роз'яснило порядок встановлення МСЕК відсотків втрати професійної працездатності відповідно до п.11 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317, а саме за направленням лікувально-профілактичного закладу, роботодавця або уповноваженого ним органу чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, суду чи прокуратури.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та його близькі родичі зверталися до Міністерства охорони здоров'я України, зокрема 23.03.2015 року щодо встановлення відсотків втрати професійної працездатності, несвоєчасне подання інформації до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань та проведення медико-соціальної експертизи, яке своїм листом від 20.04.2015 року за №16.06-Т-3188/4283/6 зазначило про відсутність правових підстав для встановлення відсотків втрати професійної працездатності та видачі довідки у зв'язку з тим, що до обласної МСЕК №2 не було надано направлення роботодавця або уповноваженого ним органу чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, суду чи прокуратури.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 02.10.2015 року звернувся до Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровограді із заявою про направлення його на МСЕК для встановлення відсотків втрати працездатності при наявності акту проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання, форми П-4. Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровограді направлено ОСОБА_1 до відповідача (направлення від 02.10.2015 року №1789/05-09, надійшло 07.10.2015 року) на проведення первинного огляду для встановлення відсотку втрати професійної працездатності та визначення видів медико-соціальної допомоги. 20.10.2015 року обласною МСЕК №1 ОСОБА_1 було встановлено вперше з 07.10.2015 року 100 відсотків втрати професійної працездатності та визначено потребу у наступних видах допомоги: постійний сторонній догляд, медикаментозне лікування, лікування в лікувально-профілактичних закладах, санаторно-курортне лікування з супроводом, крісло-коляска за індивідуальним замовленням за рахунок Фонду соціального страхування. 09.06.2016 року черговий переогляд було проведено обласною МСЕК №1 за направленням КЗ «Поліклінічне об'єднання м. Кіровограда», за результатами якого було підтверджено 1-Б групу інвалідності, професійне захворювання та 90 відсотків втрати професійної працездатності, терміном на два роки, визначено потребу у наступних видах допомоги: крісло-коляска дорожня, медикаментозне лікування, лікування в лікувально-профілактичних закладах (МРТ головного мозку та хребта), санаторно-курортне лікування з супроводом, сторонній догляд за рахунок Фонду соціального страхування. Згідно висновку МСЕК від 14.06.2016 року ОСОБА_1 встановлено 90 відсотків втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 18.01.2016 року звернувся до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кіровограді із заявою про призначення йому страхових виплат у зв'язку з нещасним випадком на виробництві (професійним захворюванням), що стався за час роботи на ДКП теплових мереж «Кіроградтеплокомуненерго».

Постановою про призначення потерпілому одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності у разі настання права на страхові виплати від 20.01.2016 року №1109/91253/2 ОСОБА_1 призначено одноразову допомогу у сумі 23426 грн. та постановою №1109/91253/3 призначено щомісячну страхову виплату у розмірі 2093,28 грн. та згідно постанови від 13.05.2016 року №1109/91253/7 Фонд соціального страхування відшкодовує ОСОБА_1 витрати на медичну та соціальну допомогу.

Згідно рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.03.2016 року, яке набрало законної сили 12.04.2016 року, у справі №404/3339/15-ц (2-о/404/17/16) встановлено юридичний факт, що захворювання лептоспіроз (хронічна енцефалопатія з мікровогнищевою симптоматикою, астено-невротичним та вестибулярним синдромами), яке мало місце у період з 24.11.1997 року по 17.10.2014 року, є професійним.

Після одержання вищевказаного рішення суду, 06.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського обласного СМЕ про видачу йому довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги за період з 24.11.1997 року по 22.05.2015 року.

Листом від 12.09.2016 року за №905, КЗ «Кіровоградське обласне бюро медико-соціальної експертизи» відмовило у видачі вищевказаної довідки, мотивуючи це тим, що лише 02.10.2015 року від Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді надійшло направлення №1789/05-09 на проведення первинного огляду ОСОБА_1 МСЕК для встановлення відсотку втрати професійної працездатності та визначення видів медико-соціальної допомоги та враховуючи вказане направлення, обласною МСЕК було прийнято рішення про встановлення ОСОБА_1 з 07.10.2015 року вперше 100 відсотків втрати професійної працездатності та визначено потребу у наступних видах допомоги: постійний сторонній догляд, медикаментозне лікування, лікування в лікувально-профілактичних закладах, санаторно-курортне лікування з супроводом, крісло-коляска за індивідуальним замовленням, визначені види допомоги здійснюються за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Черговий переогляд ОСОБА_1 було проведено 09.06.2016 року обласною МСЕК №1 за направленням КЗ «Поліклінічне об'єднання м. Кіровограда», за результатами якого було підтверджено ОСОБА_1 1-Б групи інвалідності, професійного захворювання та 90 відсотків втрати професійної працездатності, терміном на два роки. Також обласною МСЕК №1 визначено потребу у наступних видах допомоги: крісло-коляска дорожня, медикаментозне лікування, лікування в лікувально-профілактичних закладах (МРТ головного мозку та хребта), санаторно-курортне лікування з супроводом, сторонній догляд за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. КЗ «Кіровоградське обласне бюро медико-соціальної експертизи» посилалось на пункти 23, 8-11 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317, згідно яких датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у відсотках вважається день надходження до комісії документів, зазначених у п.3 цього Положення. Інвалідність, що настала внаслідок нещасного випадку на виробництві встановлюється на підставі результатів огляду потерпілого членами комісії та акта про нещасний випадок, пов'язаного з виробництвом, за формою, визначеною постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 року №1112, або на підставі рішення суду про встановлення факту отримання травми на виробництві. Інвалідність, що настала внаслідок професійного захворювання, передбаченого переліком професійних захворювань, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18.11.2000 року №1662, встановлюється у разі наявності акта розслідування хронічного професійного захворювання та висновку спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я, який має право встановлювати остаточний діагноз щодо професійного захворювання. Ступінь втрати професійної працездатності працівників (у відсотках), ушкодження здоров'я, яких пов'язане з виконанням ними трудових обов'язків та потреба у медичній і соціальній допомозі визначаються на підставі направлення лікувально-профілактичного закладу, роботодавця або уповноваженого ним органу чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, суду чи прокуратури. У зв'язку з цим, КЗ «Кіровоградське обласне бюро медико-соціальної експертизи» повідомляло ОСОБА_1 про відсутність у нього повноважень на встановлення відсотків втрати працездатності раніше дати надання до комісії наступних документів: направлення лікувально-профілактичного закладу, роботодавця або уповноваженого ним органу чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, суду чи прокуратури. КЗ «Кіровоградське обласне бюро медико-соціальної експертизи» вважав безпідставним посилання на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.03.2016 року у справі №404/3339/15-ц, оскільки вказаним судовим рішенням не було зобов'язано Кіровоградське обласне бюро МСЕ вчиняти будь-які дії, встановлення факту наявності професійного захворювання з 24.11.1997 року по 22.05.2015 року.

У своїх поясненнях позивач ОСОБА_1 вказував, що відповідачем було порушено п.18 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.1992 року №83, яке діяло на час одержання ним захворювання, та п.11 Положення медико-соціальної експертизи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317 (чинного на момент його звернення), Інструкцію лікарів МСЕК МОЗ України, затверджену начальником Головного управління медико-соціальної експертизи МОЗ України 29.08.1997 року. Позивач ОСОБА_1 зазначав, що факт виникнення професійного захворювання встановлено судовим рішенням. Позивач ОСОБА_1 посилаючись на наказ МОЗ від 05.06.2012 року №420 зазначав, що основним принципом експертизи професійної працездатності потерпілого є сукупний аналіз таких критеріїв: клініко-функціональних, характеру професійної діяльності (кваліфікації, якості і обсягу праці, здатності до його виконання); виду і ступеня обмеження життєдіяльності. В свою чергу підпунктом 2.2.1 вищевказаного наказу визначено, що клініко-функціональні критерії включають: характер і важкість травми, професіонального захворювання; особливості перебігу патологічного процесу, зумовленого нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням (регресуючий, прогресуючий, стабільний); характер (вид) порушень функцій організму, ступінь порушень функцій організму (значно виражений, виражений, помірний, легкий); клінічний і реабілітаційний прогнози; професійні здібності; клініко-трудовий прогноз.

У своїх запереченнях КЗ «Кіровоградське обласне бюро медико-соціальної експертизи» посилалось на п.2.9 наказу Міністерства охорони здоров'я України від 05.06.2012 року №420, яким затверджено Порядок та Критерії встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків та яким передбачено, що потерпілому на виробництві, який уперше звернувся до МСЕК відсотки втрати професійної працездатності встановлюються з дати надходження документів до МСЕК, незалежно від дати встановлення факту виникнення професійного захворювання або трудового каліцтва, також на п.1.12 наказу Міністерства охорони здоров'я України від 05.06.2011 року №561, яким затверджено Інструкцію про встановлення груп інвалідності, згідно якого датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання (у відсотках) вважається день надходження до комісії документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Матеріалами справи встановлено, що до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кропивницький Кіровоградської області ОСОБА_1 вперше звернувся 28.10.2014 року із заявою про направлення його на МСЕК для встановлення відсотку втрати професійної працездатності у зв'язку з отриманням професійного захворювання, яке встановлено актом форми П-4 від 10.010.2014 року. 30.10.2014 року Відділення направило запит №1969/05-09 до відділу державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції про надання інформації щодо ліквідації Кіровоградського державного комунального підприємства теплових мереж «Кіровоградтеплоенерго». Отримавши витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, 14.11.2014 року за №1978/05-09, Відділення рекомендувало ОСОБА_1 звернутися за направленням на МСЕК до керівника підприємства або голови комісії з припинення підприємства. 06.02.2015 року до Відділення надійшло звернення ОСОБА_1, який повідомив, що 28.10.2014 року його було оглянуто комісією МСЕ і встановлено третя група інвалідності, захворювання професійне, однак висновок про відсоток втрати професійної працездатності не встановлено. Після звернення ОСОБА_1 02.10.2015 року до Відділення про видачу направлення на МСЕК для встановлення відсотків втрати працездатності, йому було 02.10.2015 року видано таке направлення.

За клопотанням позивача ОСОБА_1 ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2017 року була призначена судово-медична експертиза, проведення якої було доручено клініці Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності» за медичними документами (епікризи, медичні виписки із амбулаторних карт, консультативні висновки спеціалістів, амбулаторні картки, медичні довідки, висновки лікарів МСЕК, реабілітаційні картки, особиста справа). Було зобов'язано КЗ «Кіровоградське обласне бюро медико-соціальної експертизи», Центральну міську лікарню м. Кропивницького, КЗ «Поліклінічне об'єднання м. Кропивницького, Кіровоградську обласну лікарню надати медичні документи. Зобов'язано клініку Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності» розглянути копії медичних документів ОСОБА_1 та на підставі наданих медичних документів надати відповідь, чи є підстави для встановлення відсотків втрати працездатності: з 24.11.1997 року по 01.12.2000 року - 100 відсотків втрати працездатності (перша група загальне захворювання), з 01.12.2000 року по 29.10.2014 року - 40 відсотків втрати працездатності (немає інвалідності), з 29.10.2014 року по 22.05.2015 року - 65 відсотків втрати працездатності (третя група, професійне захворювання), з 22.05.2015 року по 20.10.2015 року - 100 відсотків втрати працездатності (1 група, професійне захворювання), зобов'язано встановити відсотки втрати працездатності і визначити ступені втрати професійної працездатності у відсотках ОСОБА_1 за період з 24.11.1997 року по 20.10.2015 року і надати консультативні висновки на підставі п.1.9 наказу МОЗ України від 05.06.2012 року №420.

10.07.2017 року своїм листом за №01-365 Державна установа «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» (м. Дніпро) повернула справу без проведення судово-медичної експертними у зв'язку з відсутністю ліцензії МОЗ та експертів.

За клопотанням позивача ОСОБА_1 ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2017 року була призначена судово-медична експертиза, проведення якої доручено КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради з вищевказаних питань. Своїм листом від 02.08.2017 року за №1922 КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, пославшись на те, що відповідно п.2.9 наказу МОЗ України, поставлені питання відносяться до компетенції медико-соціальної експертизи, а тому вернуло справу без проведення експертизи.

За клопотанням позивача ОСОБА_1 ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017 року було призначено судово-медичну експертизу, проведення якої доручено ДЗ «Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ України» (м. Київ). Згідно листа від 23.03.2018 року за №176/03/18 року ДЗ «Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ України» поінформувало суд про можливість проведення медико-соціальної експертизи. За клопотанням ОСОБА_1 15.05.2018 року була призначена медико-соціальна експертиза, проведення якої доручено ДЗ «Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ України».

Своїм листом від 25.06.2018 року за №420/06/18 ДЗ «Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ України» повернув справу без проведення експертизи, вказуючи, що ОСОБА_1 вперше був оглянутий офтальмо-неврологічною МСЕК 24.11.1997 року і з приводу енцефаломієлополірадикулоневриту, вираженого нижнього парапарезу (в направленні лікувального закладу ф-088/0 вказано, що дана патологія є наслідком перенесеного лептоспірозу), хворий визнаний особою з інвалідністю першої групи від загального захворювання на три роки. Причину інвалідності «загальне захворювання» встановлено у зв'язку з відсутністю медичного висновку спеціалізованого лікувального закладу щодо професійного характеру зазначеного захворювання. В період з 2000 до 2014 року медичні документи (форма - 088/0), оформлені ЛКК лікувальної установи про стан здоров'я ОСОБА_1 до МСЕК не надходили і рішення про групу інвалідності, її причину та розмір відсотків втрати професійної працездатності не приймалось. За інформацією головного лікаря «Поліклінічне об'єднання м. Кіровограда» Амбарної О.М. від 04.12.2014 року ОСОБА_1 з 1998 року до 2001 року за медичною допомогою не звертався, на диспансерному обліку у інфекціоніста та невропатолога не перебував. У 2001 - 2013 роках періодично звертався до терапевта з приводу гострих респіраторних вірусних захворювань. При надходженні медичних документів (форма -088/0), оформлених поліклінічним відділенням №1 КЗ «ПО м. Кіровограда» 29.10.2014 року обласною МСЕК №2 за діагнозом: «наслідки перенесеного лептоспірозу у вигляді вираженого астено-невротичного та помірного вестибулярного синдромів», ОСОБА_1 визнаний особою з інвалідністю третьої групи від професійного захворювання на один рік. Причину інвалідності визначено відповідно до висновку Центральної лікарської експертної комісії ДУ «Інститут медицини праці» НАМН України (м. Київ) від 09.09.2014 року №30/1148 та акту розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4. Питання про встановлення відсотків втрати працездатності не розглядалися, оскільки на комісію не було надано направлення роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий отримав професійне захворювання, чи робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, суду чи прокуратури, що передбачено наказом МОЗ України від 05.06.2012 року №420. У зв'язку з даними обставинами МСЕК області була позбавлена законного права для прийняття рішення про розмір відсотків втрати професійної працездатності. 27.05.2015 року у зв'язку з погіршенням стану здоров'я ОСОБА_1 був оглянутий на МСЕК, яка визнала його особою з інвалідністю 1-Б групи, після надходження направлення Фонду хворому визначено 100% втрати працездатності з 20.10.2015 року. Одночасно прийнято рішення про додаткові види відшкодування на медикаментозне лікування, санаторно-курортне лікування з супроводжуючим, крісло-коляску за індивідуальним замовленням, постійний сторонній догляд. При черговому огляді обласною МСЕК №1 09.06.2016 року ОСОБА_1 визнаний інвалідом 1-Б групи від професійного захворювання на два роки до 01.06.2018 року з визначенням 90 відсотків втрати працездатності і прийнято рішення про види медико-соціальної допомоги на медикаментозне, санаторно-курортне лікування з супроводжуючим, крісло-колісне дорожнє, ходунки, сторонній догляд. Рішення про групу інвалідності, розмір відсотків професійної втрати працездатності та види додаткового відшкодування приймались МСЕК разом з Фондом області відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2000 року №1317, наказів МОЗ України від 06.09.2011 року №561 та від 05.06.2012 року №420. Враховуючи вищевикладене, ЦМСЕК МОЗ України не має законних підстав для встановлення ОСОБА_1 відсотків втрати професійної працездатності з 24.11.1997 року по 20.10.2015 року, оскільки професійний генез його захворювання вперше встановлено ЦЛЕК ДУ «Інститут медицини праці» НАМН України 09.09.2014 року, а направлення Фонду для визначення відсотків втрати професійної працездатності та додаткових видів відшкодування надійшло до МСЕК лише 07.10.2015 року.

Статтею 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що інвалідність як міра втрати здоров'я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Відповідно до статей 1, 7 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» (на час виникнення правовідносин), медико-соціальна експертиза - визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров'я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров'я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи. Медико-соціальна експертиза повнолітніх осіб проводиться медико-соціальними експертними комісіями. Огляд повнолітніх осіб з порушеннями стану здоров'я, інвалідів (за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу), проводиться після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності даних, що підтверджують стійкий розлад функцій організму у зв'язку з фізичними, психічними, інтелектуальними та сенсорними порушеннями, зумовленими захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами. Медико-соціальні експертні комісії, зокрема, визначають: групу інвалідності, її причину і час настання. Медико-соціальні експертні комісії: встановлюють компенсаторно-адаптаційні можливості особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації; складають (коригують) індивідуальну програму реабілітації інваліда, в якій визначаються реабілітаційні заходи і строки їх виконання, та здійснюють контроль за повнотою та ефективністю виконання цієї програми; вивчають виробничі, медичні, психологічні, екологічні, соціальні причини виникнення інвалідності, її рівня і динаміки та беруть участь у розробленні комплексних заходів щодо профілактики і зниження рівня інвалідності серед повнолітніх осіб, удосконалення реабілітаційних заходів; забезпечують своєчасний огляд (переогляд) повнолітніх осіб з порушеннями стану здоров'я, інвалідів; вносять до централізованого банку даних з проблем інвалідності інформацію про повнолітніх осіб, яких визнано інвалідами. Залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров'я особі, визнаній інвалідом, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.

Відповідно до Положення про медико-соціальну експертизу і Положення про індивідуальну програму реабілітації та адаптації інваліда, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.1992 року №83 (чинне на момент одержання ОСОБА_1 захворювання у 1997 році) причинами інвалідності є: загальне захворювання, трудове каліцтво, професійне захворювання, інвалідність з дитинства; для військовослужбовців - поранення, контузія, каліцтво, одержані при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби. Міські, міжрайонні, районні медико-соціальні експертні комісії: а) визначають ступінь обмеження життєдіяльності людини, у тому числі стан працездатності, групу, причину і час настання інвалідності, а також ступінь втрати професійної працездатності (у процентах) працівників, які одержали каліцтво чи інше ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням своїх трудових обов'язків; б) встановлюють потребу інвалідів у соціальній допомозі, що була б спрямована на полегшення наслідків погіршення здоров'я (протезування, засоби пересування, робочі пристосування, постійний догляд тощо); в) надають трудові рекомендації інвалідам працездатного віку та розробляють заходи медико-соціальної реабілітації під час складання індивідуальних програм реабілітації та адаптації інвалідів, здійснюють контроль за їх реалізацією; є) вивчають наслідки подовження строків тимчасової непрацездатності на період відновного лікування, переогляду інвалідів з метою виявлення ефективності реабілітаційних заходів. Огляд громадян у медико-соціальних експертних комісіях проводиться за місцем проживання або лікування за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу. Медико-соціальна експертиза повинна здійснюватися після повного та всебічного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, визначення клініко-функціонального діагнозу, соціально-психологічного діагнозу, професійно-трудового прогнозу, одержання результатів відновного лікування, соціально-трудової реабілітації та інших даних, що підтверджують стійкий або необоротний характер захворювання. Медико-соціальні експертні комісії при встановленні інвалідності керуються Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою Міністерством охорони здоров'я України за погодженням з Радою Федерації незалежних профспілок України. Датою встановлення інвалідності вважається день надходження до медико-соціальної експертної комісії документів, необхідних для огляду хворого. Медико-соціальні експертні комісії видають особам, визнаним інвалідами, довідки МСЕК та індивідуальні реабілітаційні програми. Рішення медико-соціальної експертної комісії може бути оскаржене до суду в установленому порядку.

Відповідно до Положення про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1993 року №623 (чинного на момент одержання захворювання ОСОБА_1 у 1997 році) розслідуванню підлягають травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні отруєння та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності перевести потерпілого на іншу (легшу роботу) терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті на підприємстві. За результатами розслідування складається акт за формою Н-1 і беруться на облік нещасні випадки, що сталися з працівниками під час виконання трудових (посадових) обов'язків. Лікувально-профілактичний заклад про кожне звернення потерпілого від нещасного випадку без направлення підприємства повинен протягом доби повідомити власника підприємства, де працює потерпілий, а в разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) - також санепідстанцію, надсилаючи екстрене повідомлення про кожного потерпілого за встановленою формою. Власник, одержавши повідомлення про нещасний випадок, організує його розслідування комісією. Нещасний випадок, про який безпосереднього керівника потерпілого чи власника підприємства своєчасно не повідомили, або якщо втрата працездатності від нього настала не зразу, незалежно від терміну, коли він стався, розслідується згідно з цим Положенням протягом місяця після одержання заяви потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси. Усі вперше виявлені хронічні професійні захворювання і отруєння підлягають розслідуванню. Віднесення захворювання до професійного проводиться відповідно до списку професійних захворювань, затвердженого МОЗ та Мінпраці. Зв'язок профзахворювання з умовами праці працівника визначається на підставі клінічних даних і санітарногігієнічної характеристики умов праці, яка складається санепідстанцією за участю спеціалістів (представників) підприємства. Професійний характер захворювання визначається експертною комісією у складі спеціалістів лікувально-профілактичних установ та закладів охорони здоров'я, яким надано таке право, і спеціалістів (представників) підприємства. У разі підозри на профзахворювання лікувально-профілактична установа направляє працівника з відповідними документами, на консультацію до спеціаліста з профпатології міста (області). Для встановлення остаточного діагнозу і зв'язку захворювання з впливом виробничих факторів і трудового процесу спеціаліст з профпатології Автономної Республіки Крим, області, міст Києва і Севастополя направляє хворого до спеціалізованих лікувально-профілактичних закладів. Зазначені лікувально-профілактичні установи і заклади мають право приймати на амбулаторне та стаціонарне обстеження працівників за направленням обласного (штатного або позаштатного) спеціаліста з профпатології відповідного профілю. У спірних випадках для остаточного вирішення питання про наявність профзахворювання хворий направляється до інституту медицини праці Академії медичних наук України (м. Київ), на який покладено функції Українського профпатологічного центру. У разі незгоди хворого або власника з висновком експертної комісії лікувально-профілактичної установи чи закладу щодо зв'язку захворювання з умовами праці питання розглядається в Центральній експертній комісії МОЗ України. Оскарження рішення цієї комісії здійснюється в судовому порядку. На кожного потерпілого від профзахворювання клініками науково-дослідних інститутів, відділеннями профзахворювань лікувально-профілактичних закладів складається повідомлення. Протягом трьох діб після встановлення остаточного діагнозу профзахворювання повідомлення надсилається підприємству, виробничі чинники якого сприяли виникненню профзахворювання, санепідстанції та лікувально-профілактичній установі (закладу), яка обслуговує це підприємство.

Як вбачається з тексту Екстреного повідомлення про гостре професійне захворювання (отруєння), яке є додатком вище приведеного Положення, у повідомленні зазначається попередній діагноз, шкідливий виробничий фактор, який викликав захворювання (отруєння). Цим же Положенням затверджено перелік науково-дослідних інститутів, закладів охорони здоров'я України, що мають право на встановлення зв'язку захворювань з умовами праці (визнання професійного захворювання) (лікувально-профілактичні заклади), якими встановлюється профзахворювання (отруєння). Рішення про зв'язок захворювання з умовами праці приймається на підставі клінічних, функціональних досліджень (амбулаторних або стаціонарних) з урахуванням відомостей, зазначених у таких документах: копія трудової книжки для визначення стажу роботи в умовах дії виробничих факторів; виписка з амбулаторної картки (форма 025/у) або історії хвороби, які відображають початок та динаміку розвитку захворювання; медичний висновок обласного спеціаліста з профпатології; санітарно-гігієнічна характеристика умов праці, яка складається фахівцями санепідстанції, на території якої розташовано підприємство. Висновок комісії лікувально-профілактичного закладу про наявність (або відсутність) захворювання професійного характеру хворому не видається, а надсилається обласному спеціалісту з профпатології за місцем роботи або проживання хворого. Хворому видається довідка про перебування на стаціонарному (або амбулаторному) обстеженні в лікувально-профілактичному закладі. У висновку, крім діагнозу захворювання (отруєння), повинно бути чітко вказано встановлений (або ні) його професійний характер. Повідомлення про професійне захворювання (отруєння) складається за результатами встановлення остаточного діагнозу, де зазначається виробничий фактор, шкідлива речовина, найменування трудового процесу, що викликав захворювання. На виробництві складається акт розслідування професійного захворювання (отруєння), форми П-4.

Відповідно до Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 року №212 (чинного на момент одержання ОСОБА_1 захворювання у 1997 році) на медико-соціальні експертні комісії (МСЕК) покладено обов'язки, зокрема, становлення рівня обмеження життєдіяльності потерпілого, причини, часу настання та групи інвалідності у зв'язку з ушкодженням здоров'я; встановлення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках потерпілим, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням ними трудових обов'язків; встановлення потреби у додаткових видах відшкодування (догляд, харчування, протезування, санаторно-курортне лікування, медикаментозне лікування тощо); встановлення розміру додаткових витрат на розробку та реалізацію індивідуальної програми реабілітації потерпілого за формою, затвердженою МОЗ України від 20.01.92 N 16.01/47; встановлення факту спричинення моральної шкоди. Огляд потерпілого МСЕК проводить при наявності: а) акту про нещасний випадок на виробництві (ф.Н-1), висновку спеціалізованого медичного закладу (НДІ профпатології чи відділень профпатології) про професійний характер захворювання, акту розслідування професійного захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу (ф.88-у), направлення власника чи профспілкового органу підприємства, установи, організації, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання; б) вироку чи рішення суду, постанови або направлення прокурора, слідчого, органу дізнання. При встановленні ступеня втрати професійної працездатності у відсотках МСЕК у кожному конкретному випадку визначає ступінь та тяжкість порушення функцій організму, а при відсутності органу - ступінь компенсації втрачених функцій, можливість потерпілим виконувати роботу за певною професією або роботу однакову за кваліфікацією та оплатою, зокрема, можливість виконувати роботу в звичайних або спеціально створених умовах за основною професією чи близькою до неї за кваліфікацією. Рішення про ступінь втрати професійної працездатності та додаткові види відшкодування МСЕК приймає на підставі огляду потерпілого, вивчення медичних документів та результатів функціональних досліджень з урахуванням соціально-трудових факторів (професії, умов праці, характеру, обсягу виконуваної роботи тощо). Рішення МСЕК про причинний зв'язок професійного захворювання з конкретною професією (посадою), яка сприяла розвитку захворювання та терміном його настання, приймається на підставі висновку спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу і це зазначається в довідці про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги, яка видається потерпілому.

Згідно Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317 медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи (п.3). Датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у відсотках вважається день надходження до комісії документів, зазначених у пункті 3 цього Положення (п.8).

Відповідно до Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом МОЗ України від 05.06.2011 року №561 датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання (у відсотках) вважається день надходження до комісії документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами. які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Відповідно до п.1.4 Порядку та Критеріїв встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затверджених наказом МОЗ України від 05.06.2012 року №420 медико-соціальна експертиза потерпілого здійснюється МСЕК у складі комісії відповідно до пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317, за наявності: акта про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н - 1; акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П - 4; медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання; направлення роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, суду чи прокуратури; направлення закладу охорони здоров'я, за формою № 088/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14.02.2012 року №110.

Враховуючи вищевказане законодавство, яке регулює спірні правовідносини та обставини справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до норм статей 46, 49 Конституції України держава гарантує своїм громадянам право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Кожному громадянину держава гарантує право на охорону здоров'я, медичну допомогу та медичне страхування.

Вирішуючи спір, колегія суддів враховує наступне.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 з 22.06.1997 року по 19.07.1997 року проходив лікування в інфекційному відділенні 1-й Кіровоградської міської лікарні, виписаний з діагнозом: «лептоспіроз, безжовтушна форма (лептоспіра, іктерогеморригіка), гостра ниркова недостатність, І ст.». В анамнезі зазначено: «больной работает по теплосети, часто приходится работать в подвалах домов, в колодцах, где встречаются крысы, мыши»; з 23.09.1997 року по 04.11.1997 року ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в 3-й Кіровоградській міській лікарні з діагнозом «енцафаломиелополиеврит, виражений больовий синдром, виражений нижній парапарез, порушення функції ходи». 24.11.1997 року міською медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 встановлено першу групу інвалідності по загальному захворюванню, терміном на три роки, з подальшим переоглядом 24.11.2000 року з рекомендацією щодо потреби у сторонньому догляді.

Згідно трудової книжки ОСОБА_1 з 04.11.1996 року по 25.11.1997 року працював в Кіровоградському обласному комунальному підприємстві теплових мереж «Кіровоградтеплокомуненерго» слюсарем по ремонту обладнання теплових мереж та був звільнений в зв'язку з встановленням групи інвалідності по загальному захворюванню.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.03.2016 року у справі №404/3339/15-ц (2-о/404/17/16) встановлено юридичний факт, що захворювання лептоспіроз (хронічна енцефалопатія з вогнищевою симптоматикою, астено-невротичним та вестибулярним синдромами), яке мало місце у період з 24.11.1997 року по 17.10.2014 року, є професійним.

Згідно висновку Центральної лікарсько-експертної комісії від 09.09.2014 року №30/1148, викладеного шляхом виписки №973 із медичної картки хворого ОСОБА_1, який перебував у стаціонарі з 19.08.2014 року по 09.09.2014 року в ДУ «Інститут медицини праці НАМН України», направленого облпрофпатологу Кіровоградської обласної клінічної лікарні (перебував згідно направлення), листом від 09.09.2014 року за №3031, встановлено основний діагноз: лептоспіроз (хронічна енцефалопатія з мікровогнищевою симптоматикою, антено-невротичним та вестибулярним синдромами) - захворювання професійне, встановлено вперше; супутній діагноз: дистрофія міокарду, СН 0 ст., хронічний гастрит в стадії ремісії, хронічна цервікотораколюмбалгія. Відповідно анамнезу захворювання хворий знаходився в клініці згідно направленню обласного профпатолога з метою обстеження, лікування та вирішення питання зв'язку захворювання нервової системи з умовами праці. Згідно виписки амбулаторної карти переніс лептоспіроз у 1997 році.

13.10.2014 року складено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, який затверджено 14.10.2014 року начальником Кіровоградського міжрайонного Управління ГУ Держсанепідслужби у Кіровоградській області та відповідно якого ОСОБА_1, який працював у Кіровоградському обласному державному комунальному підприємстві теплових мереж «Кіровоградтеплокомуненерго» (правонаступник - Кіровоградське державне комунальне підприємство теплових мереж «Кіровоградтеплоенерго») слюсарем з ремонту обладнання теплових мереж 3-го розряду, захворів на лептоспіроз (хронічна енцефалопатія з мікровогнищевою симптоматикою, астено-невротичним та вестибулярним синдромами) (основний діагноз) та дистрофію міокарду, СН 0 ст., хронічний гепатохолецистит, хронічний гастрит в стадії ремісії, хронічна цервікотораколюмбалгія (супутній діагноз) код МКХ-10 А27. Професійне захворювання виникло через постійний контакт під час роботи з поверхнями теплових мереж, які були забруднені екскрементами гризунів, що містили бактерії лептоспіри, висновок про наявність шкідливих умов праці: при виконанні своїх посадових обов'язків постійно перебував у підвальних приміщеннях будинків, колодязів, ліній теплових мереж, де дуже часто зустрічалися щурі і миші. Під час проведення ремонтних робіт теплових мереж, які займали 70 відсотків робочого зміни, мав контакт з поверхнями елементів мереж, які були забруднені екскрементами гризунів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 вперше 24.11.1997 року був оглянутий офтальмо-неврологічною медико-соціальною експертною комісією та йому встановлено першу групу інвалідності по загальному захворюванню, терміном на три роки, з подальшим переоглядом 24.11.2000 року з рекомендацією щодо потреби у сторонньому догляді.

29.10.2014 року ОСОБА_1 був оглянутий обласною МСЕК №2 за направленням поліклінічного відділення №1 КЗ «Поліклінічне об'єднання м. Кіровограда» та йому була встановлена третя група інвалідності. професійного захворювання, терміном на один рік. 27.05.2015 року ОСОБА_1 у зв'язку з погіршенням стану здоров'я за направленням КЗ «Поліклінічне об'єднання м. Кіровограда» був позачергово оглянутий обласною МСЕК №2 та йому встановлено 1-Б група інвалідності, професійне захворювання, терміном на один рік.

При вирішенні спору, колегія суддів враховує стан здоров'я позивача ОСОБА_1, характер його захворювання, встановленого медичними документами та неможливість в такому стані повноцінно відстоювати свої права та інтереси; дії та бездіяльність відповідних лікувальних закладів, які були зобов'язані діяти відповідно до чинного законодавства.

Колегія суддів враховує, що медико-соціальна експертиза повинна здійснюватися після повного та всебічного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, визначення клініко-функціонального діагнозу, соціально-психологічного діагнозу, професійно-трудового прогнозу, одержання результатів відновного лікування, соціально-трудової реабілітації та інших даних, що підтверджують стійкий або необоротний характер захворювання. Медико-соціальні експертні комісії видають особам, визнаним інвалідами, довідки МСЕК та індивідуальні реабілітаційні програми. Огляд потерпілого МСЕК проводить при наявності: а) акту про нещасний випадок на виробництві (ф.Н-1), висновку спеціалізованого медичного закладу (НДІ профпатології чи відділень профпатології) про професійний характер захворювання, акту розслідування професійного захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу (ф.88-у), направлення власника чи профспілкового органу підприємства, установи, організації, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання; б) вироку чи рішення суду, постанови або направлення прокурора, слідчого, органу дізнання. Медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи (п.3 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317). Датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у відсотках вважається день надходження до комісії документів, зазначених у пункті 3 цього Положення (п.8). Відповідно до Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом МОЗ України від 05.06.2011 року №561 датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання (у відсотках) вважається день надходження до комісії документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами. які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Колегія суддів вважає, що на момент звернення позивача ОСОБА_1 06.09.2016 року до КЗ «Кіровоградське обласне бюро медико-соціальної експертизи» про визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, були підстави про задоволення його звернення в частині періоду, коли ОСОБА_1 оглядався відповідними лікувальними закладами, медико-соціальними експертними установами та було встановлено зв'язок його захворювання з виконанням трудових обов'язків, а саме: з 24.11.1997 року по 24.11.2000 року та з 29.10.2014 року по 07.10.2015 року.

Відповідно до п.4 ч.2, ч.4 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії. У випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Колегія суддів враховує, що встановлення ступеню втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, є власними повноваженнями відповідача, у межах яких він діє на власний розсуд.

Колегія суддів виходить з критеріїв, яким повинні відповідати відповідно до ч.2 ст.2 КАС України рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта власних повноважень та вважає, що останні повинні бути обґрунтовані, добросовісними, розсудливими та пропорційними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання неправомірною відмову КЗ «Кіровоградське обласне бюро медико-соціальної експертизи» в м. Кропивницькому щодо надання ОСОБА_1 довідки про ступінь втрати професіональної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків за період з 24.11.1997 року по 24.11.2000 року та з 29.10.2014 року по 07.10.2015 року. Колегія суддів вважає за необхідне зобов'язати відповідача надати ОСОБА_1 довідку про ступень втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків за період з 24.11.1997 року по 24.11.2000 року та з 29.10.2014 року по 07.10.2015 року, визначивши ступінь втрати професійної працездатності у відсотках на підставі наявних медичних документів стосовно ОСОБА_1 та відповідно до законодавства.

В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв'язку з вищевказаними підставами.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.11.2016 року у справі № П/811/1297/16 - скасувати у частині та прийняти постанову.

Визнати неправомірною відмову КЗ «Кіровоградське обласне бюро медико-соціальної експертизи» у м. Кропивницькому щодо ненадання ОСОБА_1 довідки про ступень втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків за період з 24.11.1997 року по 24.11.2000 року та з 29.10.2014 року по 07.10.2015 року.

Зобов'язати КЗ «Кіровоградське обласне бюро медико-соціальної експертизи» у м. Кропивницькому надати ОСОБА_1 довідку про ступень втрати професійної працездатності у відсотках, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків за період з 24.11.1997 року по 24.11.2000 року та з 29.10.2014 року по 07.10.2015 року.

Зобов'язати КЗ «Кіровоградське обласне бюро медико-соціальної експертизи» у м. Кропивницькому розглянути питання щодо встановлення ОСОБА_1 ступеню втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків за період з 24.11.1997 року по 24.11.2000 року та з 29.10.2014 року по 07.10.2015 року, визначивши ступінь втрати професійної працездатності у відсотках на підставі наявних медичних документів стосовно ОСОБА_1 та відповідно до законодавства.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів відповідно до ст.,ст.328, 329 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: С.А. Уханенко