Справа № 826/3908/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 серпня 2018 року № 826/3908/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Промтек» (адреса:

01103, м. Київ, вул. Підвисоцького, 10/10 офіс 60, )

до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління

юстиції у м. Києві (адреса: 01011, м. Київ, вул. Різницька, 11-Б)

про визнання протиправним та скасування постанов

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Промтек» (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві (надалі - Відповідач), в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про стягнення з боржника виконавчого збору від 04.12.2015 року № 32985568, постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 04.12.2015 року № 32985508, постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 04.12.2015 року № 32986030, постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 04.12.2015 року № 32985428, постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 04.12.2015 року № 32985774, постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 04.12.2015 року № 32985681, постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 04.12.2015 року № 32985992, постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 04.12.2015 року № 32985901, постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 04.12.2015 року № 32985934, постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 04.12.2015 року № 32985628, постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 04.12.2015 року № 32986083, постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 04.12.2015 року № 32985729, постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 04.12.2015 року № 32985852, постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 04.12.2015 року № 32985810.

У відповідності до протоколу розподілу у справі №826/3908/16 від 06.03.2018 р. призначено Головуючого суддю Федорчука А.Б.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 14.03.2018 р., справи прийнято до свого провадження головуючим суддею Федорчуком А.Б. та призначено справу до спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін).

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що виконавчою службою порушено приписи Закону України «Про виконавче провадження» в частині строку пред'явлення до виконання оскаржуваних постанов. Крім того Позивач вказує, що Відповідачем не вчинено дії передбачені ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» з примусового виконання виконавчого документу, а тому відсутні підстави для стягнення виконавчого збору.

Відповідачем Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.03.2018 р. отримано 29.03.2018 р., що підтверджується підписом представника на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Станом на час прийняття рішення по даній справі Відповідачем не надано суду відзив на позовну заяву.

З огляду на викладене вище та відсутність клопотань сторін про розгляд справи у судовому засіданні, справа розглядається в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі матеріалів (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В С Т А Н О В И В:

Постановами державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 04.12.2015 року № 32985568, № 32985508, № 32986030, № 32985428, № 32985774, № 32985681, № 32985992, № 32985901, № 32985934, № 32985628, № 32986083, № 32985729, № 32985852, № 32985810, які є ідентичними за змістом, постановлено стягнути з позивача виконавчий збір у розмірі 5060 грн. (кожною постановою) за невиконання у наданий строк виконавчих написів нотаріусу.

Позивач вважає, що спірні постанови прийняті Відповідачем з порушенням вимог законодавства, а тому звернувся з позовом до суду.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. № 606-XIV (у редакції, яка діяла на час відкриття виконавчого провадження) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно з частиною другою статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи, щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, зокрема виконавчих написів нотаріусів (ст.17 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Судом встановлено, що Постановами державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 13.06.2012р. відкрито виконавчі провадження: ВП №32985568 з примусового виконання виконавчого напису нотаріусу №3655 від 05.06.2012р., ВП №32985508 примусового виконання виконавчого напису нотаріусу №3657 від 05.06.2012р., ВП №32986030 примусового виконання виконавчого напису нотаріусу №3663 від 05.06.2012р., ВП №32985428 примусового виконання виконавчого напису нотаріусу №3659 від 05.06.2012р., ВП №32985774 примусового виконання виконавчого напису нотаріусу №3647 від 05.06.2012р., ВП №32985681 примусового виконання виконавчого напису нотаріусу №3651 від 05.06.2012р., ВП №32985992 примусового виконання виконавчого напису нотаріусу №3665 від 05.06.2012р., ВП №32985901 примусового виконання виконавчого напису нотаріусу №3667 від 05.06.2012р., ВП №32985934 примусового виконання виконавчого напису нотаріусу №3669 від 05.06.2012р., ВП 32985628 примусового виконання виконавчого напису нотаріусу №3653 від 05.06.2012р., ВП №32986083 примусового виконання виконавчого напису нотаріусу №3661 від 05.06.2012р., ВП №32985729 примусового виконання виконавчого напису нотаріусу №3649 від 05.06.2012р., ВП №32985852 примусового виконання виконавчого напису нотаріусу №3671 від 05.06.2012р., ВП №32985810 примусового виконання виконавчого напису нотаріусу.

У вказаних виконавчих провадженням Позивач є боржником, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Тіко-Констракшен» стягувачем.

Відповідно до положень статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно з ч.5 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

У разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення (ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таким чином, Закон України "Про виконавче провадження" надає боржнику можливість виконати судове рішення самостійно у встановлений для добровільного виконання строк оскільки, у разі його невиконання, судове рішення буде виконано в примусовому порядку що в свою чергу, буде мати негативні наслідки для боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Судом встановлено, що 19 вересня 2012 року за заявою ТОВ «Тіко-Констракшен» Господарським судом міста Києва було порушено справу №5011-49/12831-2012 про банкрутство ТОВ «Компанія «Промтек».

Ухвалою Господарського суду міста Києва про підготовче засідання від 25.10.2012 р. по справі №5011-49/12831-2012 визнано розмір вимог ініціюючого кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіко-Констракшен», зобов'язано заявника за його рахунок у десятиденний строк подати до офіційного друкованого органу Верховної Ради України чи Кабінету Міністрів України оголошення про порушення справи про банкрутство боржника з метою виявлення всіх кредиторів і можливих санаторів та інше.

Крім того, Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2013 р. затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Промтек», в тому числі і вимоги ТОВ «Край» та п. 6 резолютивної частини ухвалено, що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі - не розглядаються і вважаються погашеними, що відповідало положенням статті 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, що діяла на момент розгляду справи) якою передбачалось, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

В подальшому, Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.08.2013 р. між боржником та кредиторами було затверджено мирову угоду, провадження у справі про банкрутство припинено.

Судом встановлено, що державним виконавцем, 04.12.2015 р. винесені постанові про закінчення вказаних вище виконавчих проваджень, з посиланням на Ухвалу №5011-49/12831-2012 від 29.08.2013 р. про затвердження мирової угоди, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (у відповідній редакції) виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання.

Отже, в рамках процедури про банкрутство Позивача затверджено мирову угоду між боржником (Позивачем) та кредиторами, в тому числі ТОВ «Тіко-Констракшен», якою встановлений порядок та строки погашення заборгованості.

Відповідно до ст. 32 Закону «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, звернення стягнення на заробітну плату, доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, визначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням

Як вбачається з постанови Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі № 2а-2171/11/1370, сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в цьому випадку не вчинялися.

Відповідачем не надано суду доказів вчинення у період з 13.06.2012 року (дата винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) до 04.12.2015 року (дата винесення оскаржуваних постанов) жодних дій з примусового виконання виконавчих написів нотаріусу.

Оскільки, як зазначено вище, в рамках процедури про банкрутство позивача затверджено мирову угоду між боржником (позивачем) та кредиторами, в тому числі ТОВ «Тіко-Констракшен» (стягувач у названих виконавчих провадженнях), в даному випадку державним виконавцем не вчинено жодних заходів примусового характеру, передбачених статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження».

Наведене позбавляє Відповідача можливості стягувати з Позивача виконавчий збір.

Суд звертає увагу, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову ( ч. 2 ст. 77, ч. 4 ст. 159 КАС України).

Під час розгляду справи Відповідачем не надано суду письмові заперечення на позовну заяву, що в свою чергу свідчить про визнання ним позовних вимог Позивача.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що постанови про стягнення виконавчого збору винесені Відповідачем протиправно, а позовні вимоги Позивача щодо скасування постанов Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 04.12.2015 року № 32985568, № 32985508, № 32986030, № 32985428, № 32985774, № 32985681, № 32985992, № 32985901, № 32985934, № 32985628, № 32986083, № 32985729, № 32985852, № 32985810 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2 - 4, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Промтек» (адреса: 01103, м. Київ, вул. Підвисоцького, 10/10 офіс 60, ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 04.12.2015 року виконавчі провадження № 32985568, № 32985508, № 32986030, № 32985428, № 32985774, № 32985681, № 32985992, № 32985901, № 32985934, № 32985628, № 32986083, № 32985729, № 32985852, № 32985810 про стягнення з боржника виконавчого збору.

3. Стягнути з Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві (адреса: 01011, м. Київ, вул. Різницька, 11-Б, ) за рахунок державних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Промтек» (адреса: 01103, м. Київ, вул. Підвисоцького, 10/10 офіс 60, ) судові витрати у розмірі19292,00 грн. (дев'ятнадцять тисяч двісті дев'яносто дві гривні 00 копійок).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.Б. Федорчук