Справа № 826/9590/18
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2018-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 серпня 2018 року № 826/9590/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

при секретарі судових засідань Хаюк К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомМіністерства інфраструктури України
до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
проскасування постанови про накладення штрафу
встановив:

Міністерство інфраструктури України звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просило скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 від 11.06.2018 ВП №55944382 про накладення на Мінінфраструктури штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання рішення Апеляційного суду Запорізької області від 05.12.2017 №310/2284/17 про поновлення на роботі ОСОБА_3 07.03.2018 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55944382, яку направлено до Міністерства інфраструктури України для виконання та до відома.

Міністерство інфраструктури України на виконання рішення Апеляційного суду Запорізької області від 05.12.2017 №310/2284/17 та постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 07.03.2018 ВП №55944382, видало наказ від 23.03.2018 №19-О, яким поновило ОСОБА_3 на посаді виконуючого обов'язки директора державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт». Крім того, з метою ознайомлення ОСОБА_3 з наказом та внесення до трудової книжки запису про поновлення на роботі, позивач направив на адресу ОСОБА_3 листа з проханням звернутися ОСОБА_3 до служби управління персоналом ДП БМТП. За інформацією, наданою ДП «Бердянський МТП», 02.04.2018 забезпечено ознайомлення ОСОБА_3 з наказом Міністерства інфраструктури України від 23.03.2018 №19-0, однак трудову книжку для внесення до неї запису про поновлення, ОСОБА_3 відмовився надати, про що складено акт від 02.04.2018. Про дану обставину Міністерство інфраструктури України листом від 31.05.2018 №5790/10/10-18 повідомило головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Проте, головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 не взяв до уваги лист Міністерства інфраструктури України від 31.05.2018 №5790/10/10-18, та 11.06.2018 прийняв постанову ВП №55944382, якою на Міністерство інфраструктури України за невиконання судового рішення про поновлення на роботі без поважних причин наклав штраф у розмірі 5100 грн.

Позивач, не погоджуючись з постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 від 11.06.2018 ВП №55944382, звернувся до суду із заявленим позовом.

В судовому засіданні 10.07.2018 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача до суду не прибув, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання; свого відношення до позову не висловив.

Суд, заслухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, наявні в ній докази, дійшов наступних висновків.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, що підлягають примусовому виконанню на підставі виконавчих документів визначені статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини шостої статті 26 цього Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, встановлений статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до частини першої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як було встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, на підставі виконавчого листа №310/2284/17, виданого 13.12.2017 Апеляційним судом Запорізької області про поновлення ОСОБА_3 на посаді виконуючого обов'язки директора державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт», головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження ВП №55944382, про що винесено відповідну постанову від 07.03.2018.

Пунктом 2 постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.03.2018 зобов'язано боржника, Міністерство інфраструктури України, негайно виконати рішення суду.

Супровідним листом від 07.03.2018 №55944382/7-20.1 відповідач направив постанову ВП №55944382 про відкриття виконавчого провадження від 07.03.2018 боржнику, яка останнім отримана 20.03.2018.

На виконання постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 від 07.03.2018 ВП №55944382 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №310/2284/17, виданим 13.12.2017 Апеляційним судом Запорізької області, Міністерство інфраструктури України видало наказ від 23.03.2018 №19-О про поновлення ОСОБА_3 на посаді виконуючого обов'язки директора державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт».

Згідно з пунктом 2 Наказу від 23.03.2018 №19-О ДП «БМТП» зобов'язано забезпечити ознайомлення ОСОБА_3 з цим наказом та внесення до його трудової книжки запису про поновлення на роботі, про що інформувати у тижневий строк Управління кадрової служби Міністерства інфраструктури України з наданням підтвердних документів.

З метою виконання вказаного Наказу Державне підприємство «Бердянський морський торговельний порт» на адресу ОСОБА_3 (02002, м. Київ, вул. Р. Окіпної, б. 4 кв. 33) направило листа від 26.03.2018 №А-2-08 щодо прибуття ОСОБА_3 до служби управління персоналом ДП БМТП для ознайомлення з наказом та внесення до трудової книжки запису про поновлення на роботі.

З Акту від 02.04.2018 вбачається, що начальник СУП ДП БМТП ОСОБА_4 в присутності референта директора ОСОБА_5 та секретаря директора ОСОБА_6, о 09.00 02.04.2018 на виконання вимог наказів Міністерства інфраструктури України від 23.03.2018 №19-О та від 26.03.2018 №20-О, ознайомив ОСОБА_3 з вищезгаданими наказами під підпис. Однак, від пропозиції щодо внесення в трудову книжку записів про поновлення на роботі та звільнення згідно наказів Міністерства інфраструктури України від 23.03.2018 №19-О та від 26.03.2018 №20-О ОСОБА_3 відмовився та не надав трудову книжку.

Листом від 31.05.2018 №5790/10/10-18 Міністерство інфраструктури України повідомило Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 щодо виконання рішення Апеляційного суду Запорізької області. В якості додатків до вказаного листа Мінінфраструктури направило копію наказу Міністерства інфраструктури України від 23.03.2018 №19-О на 1 арк., копію листа ДП «Бердянський МТП» від 26.03.2018 №А-2-08 на 1 арк., копію Акта від 02.04.2018 на 1 арк.

Проте, Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 за невиконання судового рішення про поновлення на роботі без поважних причин постановою ВП №55944382 від 11.06.2018 наклав на боржника, Міністерство інфраструктури України, штраф у розмірі 5100,00 грн.

Суд не погоджується з відповідачем щодо накладення на позивача штрафу і вважає доводи позивача обгрунтованими, з огляду на таке.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлена відповідальність за невиконання рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Так, відповідно до частини першої цієї статті у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З наведеної статті слідує, що покладення на боржника негативних наслідків у вигляді грошового стягнення (штрафу) може бути застосовано виконавцем у разі невиконання рішення без поважних причин у встановлений виконавцем строк.

«Поважність причин» це оціночне поняття.

Поважні причини - це обставини, що діють на волю суб'єкта, з яким законодавець пов'язує звільнення цього суб'єкта від виконання покладених на нього обов'язків або від визначених законодавством негативних наслідків його поведінки.

До поважних причин можуть бути віднесені будь-які обставини навколишнього світу. Це можуть бути як дії фізичних або юридичних осіб, так і явища, які не залежать від волі людини. Такі обставини мають впливати на волю суб'єкта трудових правовідносин. Саме внаслідок дії цих обставин, що виникли раптово або закономірно, він не має змоги належним чином виконувати покладені на нього обов'язки.

Обставини, що визначаються законом як поважні причини, звільняють суб'єкта трудових правовідносин від виконання покладених на нього обов'язків або негативних для нього наслідків.

Як вже було вище зазначено, боржник на виконання рішення Апеляційного суду Запорізької області №310/2284/17 та постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП №55944382 від 07.03.2018 видав наказ від 23.03.2018 №19-0 та ознайомив з цим наказом особу, яку поновлено на роботі. Невнесення ж запису до трудової книжки цієї особи про поновлення її на роботі, мало місце в зв'язку з відмовою цієї особи надати трудову книжку для внесення відповідних записів, про що складено Акт від 02.04.2018 та повідомлено про наведене виконавця.

Тобто, боржником у виконавчому провадженні ВП №55944382 вчинено всі залежні від нього дії, спрямовані на виконання рішення Апеляційного суду Запорізької області №310/2284/17 та постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП №55944382 від 07.03.2018, а тому застосування до боржника штрафних санкцій, на думку суду, є протиправним.

У відповідності з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивачем по справі доведено обгрунтованість заявленого позову, в той час як відповідач не виконав покладеного на нього статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов'язку.

Таким чином, позовні вимоги Міністерства інфраструктури України є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно, постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 від 11.06.2018 ВП №55944382 про накладення на Мінінфраструктури штрафу у розмірі 5100,00 грн. підлягає скасуванню.

У відповідності з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 287 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

в и р і ш и в:

Позов Міністерства інфраструктури України задовольнити.

Скасувати постанову Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 від 11.06.2018 ВП №55944382 про накладення на Міністерство інфраструктури України штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Стягнути на користь Міністерства інфраструктури України (, 01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України (код ЄДОРПОУ 00015622, 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 287, 296 - 297, з урахуванням перехідних положень, Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко