Справа № 817/1220/18
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2018-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 817/1220/18
ПОСТАНОВА

іменем України

"21" серпня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

Франовської К.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "04" травня 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Рівненської міської ради Рівненської області Виконавчий комітет Рівненської міської ради, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сігірія" про визнання рішень протиправними , -

суддя в 1-й інстанції - Кошмелюк Т.О.,

час постановлення ухвали - не зазначено,

місце постановлення ухвали - м Рівне,

дата складання повного тексту ухвали - не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:

02 травня 2018 ОСОБА_2 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненської міської ради та її виконавчого комітету про визнання рішення Рівненської міської ради №3303 від 11.03.2010 року, №3701 від 29.06.2010 року, №2873 від 2 квітня 2013 року та рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради №44 від 12 квітня 2016 року протиправними, такими, що не відповідають Конституції і законам України та не чинними повністю.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 04 травня 2018 року у відкритті провадження за позовом ОСОБА_2 до Рівненської міської ради та її виконавчого комітету про визнання рішень протиправними відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 04 травня 2018 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційна скарга, мотивована тим, що спір у даній справі з огляду на його предмет, має публічно-правовий характер.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів позову, предметом спору є визнання рішення Рівненської міської ради №3303 від 11.03.2010 року, №3701 від 29.06.2010 року, №2873 від 2 квітня 2013 року та рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради №44 від 12 квітня 2016 року протиправними, такими, що не відповідають Конституції і законам України та не чинними повністю.

Рішенням Рівненської міської ради №3303 від 11.03.2010 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Соборній 450», яким наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 9 548 кв. м на вул. Соборній, 450 в місті Рівному для надання в оренду на десять років Управлінню капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку з вбудовано-прибудованими торговими приміщеннями, відвівши цю ділянку за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови Рівненської міської ради.

Рішенням Рівненської міської ради №3701 від 29.06.2010 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Соборній, 450 та передачу її в оренду», яким затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Соборній, 450 Управлінню капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку з вбудовано-прибудованими торговими приміщеннями (п.1 рішення) та передано Управлінню капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради в оренду на десять років земельну ділянку площею 9 548 кв. м на вул. Соборній, 450 в місті Рівному з числа земель запасу житлової та громадської забудови Рівненської міської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку з вбудовано-прибудованими торговими приміщеннями із правом укладання договору суборенди.

Рішенням Рівненської міської ради №2873 від 2 квітня 2013 року, як слідує із змісту позову, затверджений Порядок демонтажу незаконно встановлених тимчасових споруд на території міста Рівного (копія рішення позивачем до позову не долучена).

Рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради №44 від 12 квітня 2016 року вирішено звільнити територію міста Рівного від незаконно встановлених тимчасових споруд шляхом їх демонтажу із зазначенням виду тимчасових спору та переліком їх місцезнаходження.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що спірні рішення Рівненської міської ради та її виконавчого комітету прийняті на основі юридичних фактів, стосовно яких існує спір про право цивільне, отже дана справа не належить до розгляду в порядку адміністративного судочинства, а належить до розгляду за правилами цивільного судочинства. Ухвалою було відмовлено у відкритті провадження на підставі п.1 ч.1 ст.170 КАС України.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Статтею 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Суб'єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Термін «суб'єкт владних повноважень», вжитий у зазначеній процесуальній нормі - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 статті 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно статті 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до частини першої статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Частиною першою статті 122 ЗК передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (частина перша статті 116 ЗК).

За правилами частини першої статті 123 ЗК надання земельних ділянок комунальної власності у користування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених законом, або на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, передбачених статтею 122 цього Кодексу.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки (частина друга статті 123 ЗК).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (частина третя статті 123 ЗК).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи, приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (частина шоста статті 123 ЗК).

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва. Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при винесенні рішення Рівненської міської ради №3303 від 11.03.2010 року, №3701 від 29.06.2010 року, №2873 від 2 квітня 2013 року та рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради №44 від 12 квітня 2016 року, відповідачі при їх винесенні реалізують свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Спір, у якому вирішуються питання щодо здійснення владних управлінських функцій держави в особі відповідного органу, підпадає під юрисдикцію адміністративного суду (відповідна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду України від 19.01.2016 у справі № 21-3690а15).

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у відкритті провадження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні питання про відмову у відкритті провадження допустив неповне з'ясування обставин та неправильно застосував норми процесуального права, що відповідно до вимог ст.320 КАС України є підставою для скасування ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "04" травня 2018 р. скасувати.

Справу направити до Рівненського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

К.С. Франовська

Повне судове рішення складено "23" серпня 2018 р.