Справа № 826/14037/17
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 серпня 2018 року № 826/14037/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Сома П.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Агро-ІВ»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
про представники сторін:визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення позивача - Кривенда М.В.; відповідача - Кучерявий О.В.,

ВСТАНОВИВ:

02.11.2017 товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-ІВ» (далі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у місті Києві (надалі - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про зміну (уточнення) позовних вимог від 23.11.2017, просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 26.09.2017.

Справу відповідно до протоколу автоматизованого розподілу було передано для вирішення судді Пащенку К.С.

07.11.2017 ухвалою суду позовну заяву було залишено без руху, оскільки в матеріалах справи наявні докази сплати судового збору у розмірі 1 600,00 грн., тобто лише за вимогу майнового характеру - про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. Поряд з цим, відповідно до ч. 3. ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Судом було запропоновано позивачу доплатити судовий у розмірі 1 600,00 грн. за вимогу немайнового характеру - про визнання протиправним та недійсним акту.

27.11.2017 з огляду на те, що позивач виконав вимоги суду та усунув недоліки позовної заяви (змінивши позовні вимоги), було відкрито провадження в адміністративній справі, проведено підготовку справи до судового розгляду та призначено до розгляду у судовому засіданні на 20.02.2018.

20.02.2018 представник позивача виклав зміст позовних вимог, представник відповідача виклав зміст заперечень проти позовних вимог; судом було витребувано від позивача накладні та розрахунки коригування, а від відповідача - відзив на позов, у зв'язку із чим у судовому засіданні було оголошено перерву до 27.03.2018.

23.02.2018 відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, в якому він посилається на роз'яснення ДФС порядку коригування в податковій декларації з ПДВ податкових зобов'язань та податкового кредиту на підставі коригування до податкової накладної, відповідно до якого у разі зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг постачальник має право зменшити податкові зобов'язання на підставі розрахунку коригування, зареєстрованого в ЄРПН отримувачем протягом 15-денного терміну, у податковій декларації з ПДВ того звітного (податкового) періоду, в якому його складено. Якщо розрахунок коригування зареєстрований в ЄРПН з порушенням терміну реєстрації, то постачальник має право зменшити податкові зобов'язання у податковій декларації з ПДВ того звітного періоду, в якому його зареєстровано в ЄРПН. Покупець повинен зменшити податковий кредит в податковій декларації з ПДВ за податковий період, на який припадає дата складення розрахунку коригування, та зареєструвати його в ЄРПН у встановлений термін.

26.03.2018 позивач через канцелярію суду подав письмові пояснення, у яких звертав увагу на порушення відповідачем п. 86.2 ст. 86 ПК України, оскільки акт перевірки №7412/26-15-12-06 від 13.09.2017 був направлений не у встановлений 5-денний строк (до 18.09.2017), а лише 03.10.2017 (і отриманий 04.10.2017), а відтак ГУ ДФС у м. Києві не мало права виносити оскаржуване податкове повідомлення рішення № 26.09.2017 (яке було надіслано разом з актом). Окрім того позивачем також було подано клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів.

27.03.2018 у судовому засіданні представники сторін звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи в порядку письмового провадження. Зважаючи на викладене, адміністративна справа, відповідно до ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), розглядається у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного.

26.07.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ «Агро-ІВ» зареєструвало 2 податкові накладні: №53 на суму ПДВ 62 433,10 грн. по ТОВ «Пустомити М'ясо» та №61 на суму ПДВ 120 526,94 грн. по ТОВ «Агро-ІВ».

16.08.2017 ТОВ «Агро-ІВ» склало розрахунки коригувань кількісних і вартісних показників до податкових накладних: №43 до податкової накладної №53 від 26.07.2017 (зареєстровано в ЄРПН 01.09.2017 за №) та №45 до податкової накладної №61 від 26.07.2017 (зареєстровано в ЄРПН 08.09.2017 за №). В обох випадках причиною складення розрахунку коригування зазначено «помилково виписані» [податкові накладні].

19.08.2017 ТОВ «Агро-ІВ» подало податкову декларацію з ПДВ з додатками 5 та 9. При цьому позивачем до складу податкових зобов'язань не були включені суми ПДВ за помилково складеними податковими накладними №53 та №61 від 26.07.2017 на загальну суму 182 960,04 грн.

13.09.2017 Головним державним ревізором-інспектором відділу камеральних перевірок податкової звітності з ПДВ управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС у м. Києві Кузнецовою О.С. проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за липень 2017 року (реєстраційний № від 19.08.2017), додаток 5 Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту (Д5) (реєстраційний № від 19.08.2017), додаток 9 Розрахунок податкових зобов'язань за операціями, визначеними в статті 161 Закону України від 24.06.2004 №1877-IV «Про державну підтримку сільського господарства України», та питомої ваги вартості сільськогосподарських товарів (ДС9) (реєстраційний № від 19.08.2017) ТОВ «Агро-ІВ» (). За результатами вказаної камеральної перевірки складений акт №7412/26-15-12-06 про порушення ТОВ «Агро-ІВ» п. 187.1 ст. 187 ПК України, що призвело до заниження за липень 2017 року податкових зобов'язань на суму ПДВ 182 960,04 грн. Зазначений висновок зроблено з огляду на те, що під час аналізу податкової звітності було встановлено, що згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних за липень 2017 року ТОВ «Агро-ІВ» () виписало та зареєструвало 63 податкові накладні на загальну суму ПДВ 453 131,07 грн. За результатами камеральної перевірки були встановлені розбіжності, які свідчать про не включення до податкового зобов'язання ТОВ «Агро-ІВ» () за липень 2017 року податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму ПДВ 182 960,04 грн., а саме: №53 від 26.07.2017 на суму ПДВ 62 433,10 грн. по ТОВ «Пустомити М'ясо» (ІПН 55) та №61 від 26.07.2017 на суму ПДВ 120 526,94 грн. по ТОВ «Агро-ІВ» (ІПН 69).

26.09.2017 заступником начальника ГУ ДФС України у м. Києві Прудніковою Е.М. прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким ТОВ «Агро-ІВ» збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на 228 700,00 грн., у т.ч. 45 740,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

03.10.2017 акт від 13.09.2017 №7412/26-15-12-06 про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «Агро-ІВ» () за липень 2017 року та ухвалене на його основі податкове повідомлення-рішення від 26.09.2017 № були направлені засобами поштового зв'язку (рекомендоване поштове відправлення №851) і отримані позивачем 04.10.2018.

Не погодившись із зазначеним податковим повідомлення-рішенням, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75, п. 76.3 ст. 76 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до п. 200.10 ст. 200 ПК України у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Камеральна перевірка, результати якої оформлені актом від 13.09.2017 №7412/26-15-12-06, проведена контролюючим органом згідно вказаних законодавчо визначених підстав та в межах передбаченого 30-денного терміну.

Що ж до порядку оформлення відповідачем результатів перевірки та ухвалення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пп. 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Відповідно до п. 58.2 ст. 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п. 86.8 ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ПК України встановлено обов'язкове правило поведінки, зокрема обов'язок контролюючого органу приймати податкове повідомлення-рішення виключно протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки. Службові особи територіальних органів Державної фіскальної служби України зобов'язані діяти саме у спосіб і в порядку, які встановлені законом (ПК України). Будь-яке відхилення від нормативно визначеного алгоритму дій є підставою для визнання таких дій суб'єкта владних повноважень протиправними.

Суд вважає, що прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення до направлення акту перевірки платнику податку є порушенням порядку оформлення результатів перевірки, що є підставою для визнання протиправним оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Також суд не погоджується і з висновками контролюючого органу, викладеними в акті перевірки від 13.09.2018 №7412/26-15-12-06 з огляду на наступне.

Підставою для висновку відповідача про порушення позивачем вимог п. 187.1 ст. 187 ПК України став факт невключення останнім до податкової декларації за липень 2017 року податкових зобов'язань з ПДВ у розмірі 182 960,00 грн. згідно зареєстрованих у ЄРПН податкових накладних №53 від 26.07.2017 на суму ПДВ 62 433,10 грн. по ТОВ «Пустомити М'ясо» та №61 від 26.07.2017 на суму ПДВ 120 526,94 грн. по ТОВ «Агро-ІВ».

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до абз. 2 п. 1, п. 6 розділу III Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 (у редакції станом на день подання податкової декларації), до декларації вносяться дані податкового обліку платника окремо за кожний звітний (податковий) період без наростаючого підсумку. Дані, наведені в податковій звітності, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

ПК України не містить окремого нормативного регулювання порядку коригування податкових зобов'язань за т.зв. «помилково складеними» податковими накладними (тобто податковими накладними, складеними не на підставі первинних документів, тобто без факту здійснення господарської операції), які були зареєстровані в ЄРПН. Найбільш наближеною за предметом правового регулювання, на думку суду, нормою, яка, з огляду на наявну прогалину, підлягає застосуванню (з урахуванням викладених вище особливостей), є норма п. 192.1 ПК України (фактично, аналогічного висновку дотримується і Державна фіскальна служба України в її листах від 03.10.2017 №2095/6/99-99-15-03-02-15/ІПК; від 29.12.2017 №3225/6/99-99-15-03-02-15/ІПК та ін.).

Відповідно до п. 192.1 ст. 192 ПК України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг і особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отже, в податковій декларації з ПДВ платником податку відображаються дані, що зазначені у складених на підставі первинних документів податкових накладних, і навпаки - обсяги постачання товарів/послуг та сума ПДВ, указані в помилково виписаній податковій накладній, не підлягають відображенню в податковій декларації з ПДВ, оскільки фактично оподатковуваних операцій не відбулося.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України (в редакції станом на день реєстрації), реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав до суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, не довів правомірності прийнято ним податкового повідомлення-рішення та дотримання порядку оформлення результатів перевірки.

Суд акцентує увагу на тому, що ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Такий підхід узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, який, серед іншого у п. 110 свого рішення від 23.07.2002 (справа «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції») зазначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Оскільки судом встановлено, що жодної події із тих, які указані у п. 187.1 ст. 187 ПК України, а саме відвантаження товару, виконання робіт/послуг чи отримання оплати за них як підстави для виникнення податкових зобов'язань не відбулося, у позивача не виникло і обов'язку щодо відображення у податковій декларації за липень 2017 року податкових зобов'язань за податковими накладними №53 та 61 від 26.07.2017, що були виписані помилково (за відсутності підстав для виникнення податкових зобов'язань); одночасно із цим позивачем були складені та зареєстровані в ЄРПН у межах встановлених строків (до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені) розрахунки коригування до цих помилково складених податкових накладних. Натомість відповідачем правомірність свого рішення та дотримання ним порядку його ухвалення не доведені.

А тому, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд вважає, що заявлена позовна вимога є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких умов, судові витрати, понесені позивачем, стягуються, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі - Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 72- 77, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві № від 26.09.2017.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-ІВ» (; 03115, м. Київ, пр-т Перемоги, 121-В) судовий збір у розмірі 1 600,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві (; 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд м. Києва.

Суддя К.С. Пащенко