Справа № 810/3838/18
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2018 року Справа № 810/3838/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтовича А.М., розглянувши у місті Києві за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною відмови, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (м. Київ, вул. Ярославська, 40), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 22.06.2018;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області прийняти пакет документів для призначення пенсії ОСОБА_1 і призначити пенсію за вислугою років.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.07.2018 відкрите спрощене позовне провадження у справі №810/3838/18.

Зважаючи на характер спірних правовідносин та предмет доказування, розгляд справи суд вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

13 серпня 2018 року до Київського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач наполягав на необхідності розгляду справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Від представника позивача у свою чергу надійшло заперечення на відзив, у якому останній зазначив про недоцільність розгляду справи у судовому засіданні, оскільки докази, які підлягають дослідженню судом долучені учасниками справи до її матеріалів. При цьому необхідності особистих додаткових пояснень немає.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.08.2018 заяву позивача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін залишено без задоволення.

Судом також були витребувані докази від Державної установи «Генеральна дирекція державної кримінально-виконавчої служби України» Міністерства юстиції України, а саме: належним чином завірені копії документів, що надсилався до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (лист від 13.06.2018 №1365) для призначення пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду у справі №367/2613/17.

Листом від 03.08.2018 №1662 Державна установа «Генеральна дирекція державної кримінально-виконавчої служби України» Міністерства юстиції України повідомила суд про неможливість надати витребувані документи, оскільки вони знаходяться у розпорядженні позивача.

Разом з цим, 13.08.2018 від позивача через канцелярію суду надійшли витребувані ухвалою від 27.07.2018 документи, необхідні для повного та об'єктивного встановлення обставин у справі.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на статтю 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до якої військовослужбовці та інші прирівняні до них особи, які на день звільнення мають 23 календарні роки вислуги мають право на призначення довічної пенсії за вислугу років.

Позивач зазначає, що 02.02.2017 його було звільнено з посади начальника відділу обслуговування мереж передачі даних і зв'язку та внутрішніх систем безпеки Департаменту забезпечення діяльності Державної пенітенціарної служби України. При цьому станом на день звільнення його вислуга років становила 25 роки, 11 місяців та 12 днів.

Таким чином позивач вважає, що має право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що право на пенсію відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» мають виключно особи, зазначені у цій статті, які станом на день звільнення мали відповідну кількість календарних років вислуги.

Як стверджує відповідач, станом на день звільнення позивач не мав відповідної кількості календарної вислуги років, що дає право на призначення пенсії згідно умов вказаної статті. Натомість вислуга років у пільговому обчисленні, хоча вона і складає понад 24 роки, не може бути підставою для призначення пенсії за вислугу років.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Листом від 13.06.2018 №1365 Державна установа «Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України» направила до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області матеріали для призначення пенсії ОСОБА_1.

Отримавши зазначені матеріали, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повернуло їх за зворотною адресою без виконання.

Повертаючи матеріали для призначення пенсії ОСОБА_1 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області у супровідному листі від 27.06.2018 №1956/03 зазначило, що відповідно до поданого пакету документів календарна вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення становить 21 рік, 05 місяців та 09 днів. У той же час, право на призначення пенсії за вислугу років мають особи, які на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.

Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Пунктом «б» частини 1 статті 1-2 Закону № 2262-XII передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п'ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби), особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Згідно з статтею 2 Закону № 2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Відповідно до статті 10 Закону № 2262-XII призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Статтею 48 Закону № 2262-XII передбачено, що заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

Відповідно до статті 49 Закону № 2262-XII пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України.

Документи про призначення пенсії розглядає орган Пенсійного фонду України і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії.

Документом, який підтверджує призначення пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається органом Пенсійного фонду України.

Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причини орган Пенсійного фонду України видає (надсилає) заявникові не пізніше ніж протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402 (далі - Порядок №3-1).

Пунктом 1 Порядку №3-1 передбачено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Відповідно до пункту 14 Порядку №3-1 орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Пунктом 16 Порядку №3-1 передбачено, що при прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів; перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження.

Орган, що призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників дооформлення поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до пункту 17 Порядку №3-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.

Аналіз викладених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що отримавши від відповідного органу заяву про призначення пенсії за вислугу років разом з пакетом документів, що підтверджує відомості про особу та її стаж, орган, що призначає пенсію, зобов'язаний перевірити правильність оформлення та наявність усіх обов'язкових документів, необхідних для призначення пенсії.

Встановивши, що заявником подані усі необхідні документи, що оформлені відповідно до вимог Порядку №3-1, орган, що призначає пенсію, зобов'язаний розглянути їх по суті та не пізніше десяти днів з дня їх надходження прийняти рішення щодо призначення пенсії за вислугу років або відмову у призначення пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, пакет документів для призначення пенсії ОСОБА_1 від Державної установи «Генеральна дирекція державної Кримінально-виконавчої служби України до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області надійшов 19.06.2018 та був зареєстрований за №314717 (а.с. 9).

Таким чином, у термін до 29.06.2018 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зобов'язане було здійснити перевірку пакету документів та у разі відсутності недоліків його оформлення розглянути заяву про призначення пенсію по суті та прийняти рішення щодо призначення або відмову у призначенні пенсії за вислугу років.

Разом з цим, листом від 27.06.2018 №1956/03 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повернуло отриманий для призначення ОСОБА_1 пенсії пакет документів «без виконання».

При цьому як вбачається зі змісту листа від 27.06.2018 №1956/03, підставою для повернення пакету документів не були недоліки, що пов'язані з правильністю оформлення заяви та/або подання про призначення пенсії чи поданих документів.

Зміст листа від 27.06.2018 №1956/03, яким відповідач повернув без виконання пакет документів для призначення пенсії ОСОБА_1, свідчить, що Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області протиправно ухилилось від виконання обов'язків, пов'язаних з розглядом заяви позивача по суті та прийняття рішення за наслідками розгляду такої заяви.

Суд наголошує, що ані Порядок №3-1, ані Закон № 2262-XII не наділяє орган, що призначає пенсію, повноваженнями повертати документи для призначення пенсії без виконання. Так, встановивши, що позивач не має вислуги років, необхідної для призначення пенсії згідно з Законом № 2262-XII, відповідач зобов'язаний був прийняти рішення про відмову у призначенні пенсії.

Оскільки відповідач документи про призначення пенсії ОСОБА_1 у порядку і спосіб, визначений чинним законодавством не розглянув, відмова Головного управління Пенсійного фонду України у призначенні пенсії ОСОБА_1, що оформлена листом від 27.06.2018 №1956/03, є протиправною.

Одночасно з цим, надаючи правову оцінку твердженням відповідача про відсутність у позивача вислуги років, що дає право на призначення пенсії відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-XII, суд зазначає наступне.

Пунктом «а» частини 1 статті 12 Закону № 2262-XII передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.

Відповідно до статті 17-1 Закону № 2262-XII, порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 затверджений Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, підпунктом «г» пункту 3 якого передбачено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів - особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та кримінально-виконавчої системи, які проходять службу у виправно-трудових установах, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках-розподільниках для осіб, затриманих за бродяжництво, спеціальних приймальниках для осіб, підданих адміністративному арешту, підрозділах конвойної служби міліції, та військовослужбовцям постійного складу, які проходять службу у дисциплінарних частинах, за переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ, Міністерством юстиції, Центральним управлінням Служби безпеки, Міністерством оборони.

Отже, особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи, які проходили службу в установах, перелік яких наведено у підпункті «г» пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України, вислуга років для цілей призначення пенсії відповідно до статті 12 Закону № 2262-XII визначається на пільгових умовах - один місяць служби за сорок днів.

Таким чином посилання відповідача на необхідність врахування виключно календарної вислуги років не ґрунтується на вимогах закону.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 27.06.2018 у справі №750/9775/16-а.

Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що аналіз норм Закону № 2262-XII у взаємозв'язку з нормами постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 дає підстави для висновку, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат. Основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон № 2262-ХІІ. Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов'язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена постановою № 393.

З урахуванням викладеного Верховний Суд у вказаному рішенні зазначив, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Суд також звертає увагу, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Отже, пільгова вислуга має враховуватися при призначенні пенсій згідно з пунктом «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».

Як вбачається з розрахунку вислуги років для призначення пенсії ОСОБА_1, вислуга років позивача станом на день звільнення складає 24 роки, 11 місяців та 12 днів (а.с. 45).

З урахуванням викладеного, документами для призначення пенсії ОСОБА_1 підтверджується наявність у нього вислуги років, що дає право на пенсію відповідно до статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Аргументи відповідача, що для призначення пенсії за віком позивач мав би досягнути 45-ти річного віку суд відхиляє, оскільки таких вимог пункт «а» частини 1 статті 12 Закону № 2262-XII не висуває. Навпаки, буквальний зміст пункту «а» частини 1 статті 12 Закону № 2262-XII свідчить, що військовослужбовцям, які на день звільнення мають 23 календарні роки вислуги пенсія призначається незалежно від віку.

Умова щодо досягнення військовослужбовцем 45-ти річного віку міститься у пункті «б» частини 1 статті 12 Закону № 2262-XII. Разом з цим, вказаним пунктом встановлені інші підстави для призначення пенсії, ніж ті, що просив застосувати позивач.

Беручи до уваги, що відповідач не розглянув пакет документів для призначення пенсії ОСОБА_1 у порядок і спосіб, передбачений Законом № 2262-XII та Порядком №3-1, а наведені у листі від 27.06.2018 №1956/03 підстави для відмови у призначенні пенсії за вислугу років не ґрунтуються на вимогах закону, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про зобов'язання відповідача прийняти пакет документів для призначення пенсії і призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., який підлягає стягненню на його користь за рахунок відповідача (а.с. 4).

Доказів понесення позивачем інших витрат, пов'язаних з розглядом справи, матеріали справи не містять.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, що оформлена листом від 27.06.2018 №1956/03.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40) прийняти пакет документів для призначення пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: 08291, АДРЕСА_1) і призначити йому пенсію за вислугою років.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: 08291, АДРЕСА_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40) судові витрати у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Леонтович А.М.