Справа № 813/2273/18
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2018-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 рокуЛьвів№ 876/5449/18

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Сапіги В.П., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання - Луців І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року з питань забезпечення позову (Головуючий суддя: Коморний О.І., м.Львів) у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання протиправними дій Львівської міської ради, зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Львівської міської ради про визнання протиправними дій Львівської міської ради, зобов'язання до вчинення дій.

Крім того, 15.06.2018 року позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову у якій позивач просить невідкладно розглянути заяву про забезпечення позову і заборонити Львівській міській раді (м. Львів, площа Ринок, 1, ідентифікаційний код 04055896) вчиняти будь-які дії з надання згоди третім особам на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, що відноситься до Земель м. Львова та не передана у власність чи користування іншим особам, з орієнтовними розмірами земельної ділянки, зазначеними позивачем ОСОБА_1 у заяві (клопотанні) від 24.05.2016р., отриманою Львівською міською радою за реєстраційним №3-ч-23877/АП-2403, або по її відчуженню (передачу у користування, володіння, розпорядження та іншим чином) третім особам до вирішення спору по суті, а обов'язок, щодо забезпечення виконання рішення суду з виконання забезпечення даного адміністративного позову покласти на відповідача.

В обґрунтування заяви посилається на те, що ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 05.08.2016 року по справі 465/3922/16-а та ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 02.10.2017 року по справі 465/5581/17 прийняті рішення про забезпечення позову, а саме заборонено Львівській міській раді вчиняти будь-які дії з надання згоди третім особам на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, що відноситься до земель м. Львова та не передана у власність чи користування іншим особам, з орієнтовними розмірами земельної ділянки, зазначеними позивачем ОСОБА_1 у заяві (клопотанні) від 24.05.2016 р., отриманою Львівською міською радою за реєстраційним №3-ч-23877/АП-2403, або по її відчуженню (передачу у користування, володіння, розпорядження та іншим чином) третім особам до вирішення спору по суті.

Заявник вказує, що в резолютивній частині Постанови Франківського районного суду м. Львова від 06.12.2017р. по адміністративній справі 465/5581/17 зазначено „Визнати ухвалу Львівської міської ради „Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1" від 14.09.2017 року за №2432, дії і бездіяльність відповідача - протиправними і незаконними", що підтверджує безпідставну відмову Відповідачем Позивачу у надані дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 та відсутність підстав для мотивованої відмови відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України.

Незважаючи на це, відповідач, Ухвалою „Про відмову гр. ОСОБА_1 у надані дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1" від 17.05.2018р. за №3491, безпідставно повторно відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка знаходиться у АДРЕСА_1, оскільки відсутні підстави для мотивованої відмови у надані дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України, що є очевидною ознакою протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року, в задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовлено.

Не погодившись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в котрій просить скасувати ухвалу суду про забезпечення позову та прийняти нове рішення, яким задоволити позивачу клопотання про забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції порушив норми матеріального права, ухвала не відповідає вимогам законодавства і є незаконною.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до ч.4 ст. 229, ч.2 ст. 313 КАС України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити, мотивуючи це наступним.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову: забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та майнових наслідків заборони відповідачеві вчинити певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки апелянта, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вірно покликався на вимоги ч.2 ст. 150 КАС України, згідно яких забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів апелянта, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів апелянта від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити апелянту реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь апелянта, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення, оскільки у ній не наведено необхідних підстав для вжиття заходів забезпечення позову, які передбачені законом, а наведені доводи апелянта, не підтверджені належними та допустимими доказами про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів апелянта, за захистом яких він звернувся до суду, буде істотно ускладнено. Апелянт просить заборонити Львівській міській раді вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, проте не вказав обставини та не надав на їх підтвердження жодних доказів, які б підтверджували можливість таких дій.

Відтак, перевіривши дійсні обставини справи та додатково проаналізувавши зібрані документальні докази по матеріалах справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.316 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 229, ст. 243, ст. 308, ст. 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст. 316, ст.ст.321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року з питань забезпечення позову у справі №813/2273/18 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Гулид
судді В. П. Сапіга
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 27.08.2018 року