Справа № 826/8369/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 серпня 2018 року № 826/8369/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в спрощеному провадженні (без виклику сторін) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, проспект

Перемоги, 14),

Старшого державного інспектора Чорноморського міжрегіонального

Управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на

транспорті Каніна Євгена Васильовича (73000, м. Херсон, Бериславське шосе,

46)

про визнання дій протиправними

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач, в особі ОСОБА_1 (надалі - Позивач), звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Чорноморського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті (надалі - Відповідач 1), старшого державного інспектора Чорноморського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті Каніна Євгена Васильовича (надалі - Відповідач 2), в якому просить суд: визнати протиправним дії зі складання акту АПВ №21409 від 27.05.2017р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, довідки від 27.05.2017 р. про результати здійснення габаритно-вагового контролю, розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 10.07.2017 р., відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання.

Під час розгляду справи 06.11.2017 р. задоволено клопотання Відповідачів та замінено відповідача з Чорноморського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті (73000, м. Херсон, Бериславське шосе, 46) на Державну службу України з безпеки на транспорті та відкладено розгляд справи для формування колегії.

Позивачем подано заяву про зміну предмету позову, яка прийнята судом до вирішення, відповідно до якої Позивач просить суд: визнати протиправним дій відповідача 2 зі складання довідки від 27.05.2017 р. про результати здійснення габаритно-вагового контролю, визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, яким позивачу визначено до сплати 3135 євро за проїзд з перевищенням нормативних вагових параметрів.

Відповідно до протоколу судового засідання 19.02.2018 р. розгляд справи відкладено з метою надання представнику Державної служби України з безпеки на транспорті часу для ознайомлення з матеріалами справи.

У відповідності до Довідки про не здійснення фіксування судового засідання від 15.05.2018 р. розгляд справи відкладено до 26.06.2017 р. у зв'язку з перебуванням головуючого судді Федорчука А.Б. в іншій колегії.

Відповідно до Довідки про не здійснення фіксування судового засідання від 26.06.2018 р. розгляд справи відкладено до 24.07.2018 р. у зв'язку з перебуванням головуючого судді Федорчука А.Б. на лікарняному.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що габаритно-ваговий контроль проведено у неналежним чином облаштованому місці. Крім того, Позивач вказує, що транспортний засіб передано в оренду ТОВ «АП-ГРУПП», а отже штрафні санкції накладено неправомірно.

У відзиві на позовну заяву представник Державної служби України з безпеки на транспорті зазначив, що перевірка транспортного засобу, належного позивачу, здійснена правомірно, з урахуванням всіх обставин справи та з використанням справного зважувального та вимірювального обладнання.

В судовому засіданні 24.07.2018 року Судом прийнято рішення про розгляд справи в спрощеному провадженні у відповідності до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України ( в редакції, яка діє з 15.12.2017 р. ).

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши думку позивача та представника відповідачів, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

В С Т А Н О В И В:

З матеріалів справи вбачається, що 27 травня 2017 року у пункті габаритно-вагового контролю проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу маркимоделі FT XF105.460 з реєстраційним номером НОМЕР_1 та напівпричепом марки Schmitz моделі SCF 24 G з реєстраційним номером НОМЕР_2, за кермом транспортного засобу перебував водій ОСОБА_3

Згідно габаритно-вагового контролю Відповідачем 2 виявлено факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень (без дозволу, виданого компетентними уповноваженими органами, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів. - у разі неподільного вантажу), встановлених Правилами дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Під час зважування транспортного засобу марки DAF моделі FT XF105.460 з реєстраційним номером НОМЕР_1 та напівпричепом марки Schmitz моделі SCF 24 G з реєстраційним номером НОМЕР_2 встановлено фактичне навантаження на одну вісь 16,85 тон, при допустимих 11 тон.

За результатами проведеної перевірки відповідачем 2 складено довідку від 27 травня 2017 року про результати здійснення габаритно-вагового контролю (копія додається) та акт від 27 травня 2017 року АА №21409 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, на підставі яких проведено розрахунок від 27 травня 2017 року №253/17 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування (копія додається) та нараховано плату за проїзд 3135,00 євро.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08 листопада 2006 року (надалі - Порядок №1567), державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку №1567 вказано виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється наявність визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (надалі - Порядок № 879).

У пункті 2 пп.4 Порядку №879 зазначається, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до п. 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно з п. 4 Порядку №879 робота пунктів габаритно- вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою. її територіальними органами, службами автомобільних доріг в областях і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.

У відповідності до п.2 пп.2 Постанови № 879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 ПДР.

Також, відповідно до Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме статті 1 великоваговий транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження.

Як вбачається з матеріалів справи, під час зважування транспортного засобу марки DAF моделі FT XF105.460 з реєстраційним номером НОМЕР_1 та напівпричепом марки Schmitz моделі SCF 24 G з реєстраційним номером НОМЕР_2 зафіксовано переваження на одиночну вісь на 5850 кг від допустимого (а саме: 16,850 т при допустимих 11т).

При цьому, Позивачем не спростовано жодним доказом факт перевищення навантаження на одну осі, а тому Суд вважає, що Відповідачем 2 правомірно віднесено транспортний засіб Позивача до категорії великовагового транспортного засобу.

Відповідно до п. 16 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль включає попередній та/або точний.

Згідно з до п. 18 Порядку № 879 за результатами точного габаритно- вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення.

При цьому, відповідно до пунктів 12-13 Порядку №879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані: періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням(пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

З матеріалів справи вбачається, що зважування транспортного засобу марки DAF моделі FT XF105.460 з реєстраційним номером НОМЕР_1 та напівпричепом марки Schmitz моделі SCF 24 G з реєстраційним номером НОМЕР_2 здійснювалось за допомогою ваги автомобільні тензометричні повісного зважування САВПВ-20 зав №001, виробник ПП ОСОБА_4, що пройшли періодичну перевірку (метрологічну атестацію), що підтверджено копією Свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №380/М від 20.04.2017р., що чинне до 20.04.2018р.

За результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ГОСТ 29329-92, повірка підтверджується підписом і відтиском повірочного тавра державного повірителя по експлуатації ваг, тому станом на дату проведення зважування транспортного засобу марки DAF моделі FT XF105.460 з реєстраційним номером НОМЕР_1 та напівпричепом марки Schmitz моделі SCF 24 G з реєстраційним номером НОМЕР_2, метрологічна характеристика вимірювальної техніки відповідала вимогам нормативно-технічної документації.

Суд приходить до висновку, що наданими Відповідачем документами підтверджується факт здійснення вантажно-габаритного контролю належним зважувальним та вимірювальним обладнанням транспортного засобу (причепу), який належить на праві власності Позивачу.

Відповідно до п.14 Порядку № 879 вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю визначаються Мінінфраструктури.

Майданчик для встановлення ваг має спеціально облаштовану горизонтальну бетонну поверхню. Ваги, відповідно до їх інструкції виставляються на горизонтальній поверхні, горизонтальність якої перевіряється рівнем. За результатами зважування портативна система зважування (ваги) друкує квитанцію про результати зважування по кожному колесу, по кожній осі та всього транспортного засобу разом і посадові особи Укртрансбезпеки (які не здійснюють зважування, оскільки ця функція на них не покладена), а тільки контролюють отримані вагові параметри і за їх результатами складають відповідні документи.

Різниця між ваговими параметрами коліс (лівого і правого) однієї осі, а також суміжних (в даному випадку здвоєних) осей залежить від розміщення вантажу у транспортному засобі та конструкції підвіски коліс та осей транспортного засобу.

Згідно з п. 26 Порядку №879 кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Відповідно до п. 28 Порядку №879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

У відповідності до п. 30 Порядку №879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу. Навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за відповідною формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В.

Пунктом 31-1 Порядку № 879, встановлено, що якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, v разі перевищення нормативу хоча одного вагового параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

Відповідно п. 4 Порядку взаємодії Державної служби України з безпеки на транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, який затверджений спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України від 10 грудня 2013 року №1007/1207, посадові особи Укртрансбезпеки під час здійснення габаритно-вагового контролю: здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, шо здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року №422; видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1); складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30-31-1 Порядку № 879.

З урахуванням наведеного, Суд приходить до висновку, що під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки DAF моделі FT XF105.460 з реєстраційним номером НОМЕР_1 та напівпричепом марки Schmitz моделі SCF 24 G з реєстраційним номером НОМЕР_2 відповідачі діяли згідно згадуваних норм Порядку взаємодії Державної служби України з безпеки на транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, який затверджений спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України від 10 грудня 2013 року №1007/1207 та Порядку, а відтак відсутні підстави для визнання протиправними дій Відповідача 2 зі складання довідки від 27.05.2017 р. про результати здійснення габаритно-вагового контролю.

Оскільки під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки DAF моделі FT XF105.460 з реєстраційним номером НОМЕР_1 та напівпричепом марки Schmitz моделі SCF 24 G з реєстраційним номером НОМЕР_2 Відповідачем 2 встановлено перевищення таким транспортним засобом нормативних вагових параметрів, що не спростовано Позивачем, отже відсутні підстави для визнання протиправним і скасування розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

В частині посилання Позивача, що транспортний засіб марки DAF моделі FT XF105.460 з реєстраційним номером НОМЕР_1 та напівпричепом марки Schmitz моделі SCF 24 G з реєстраційним номером НОМЕР_2 передано нею в оренду ТОВ «АП-Групп» відповідно до договорів оренди від 19.05.2017р., Суд зазначає, що Позивачем не надано доказів повідомлення водія зазначеного транспортного засобу Відповідача 2 про те, що такий транспортний засіб використовується не Позивачем, а ТОВ «АП-Групп».

Крім того, Суд вертає увагу, що Позивач не позбавлена права на стягнення з орендаря транспортного засобу шкоди, а саме плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу визначеної в оскаржуваному розрахунку.

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.Б. Федорчук