Справа № 419/3814/17
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2018-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року справа №419/3814/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., при секретарі судового засідання Борисові А.А., за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Новоайдарської селищної ради Луганської області на рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 06 червня 2018 року (повний текст складено 15 червня 2018 року в с.м.т. Новоайдар) у справі № 419/3814/17 (суддя І інстанції - Іванова О.М.) за позовом ОСОБА_2 до Новоайдарської селищної ради Луганської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

20 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з адміністративним позовом до Новоайдарської селищної ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25.09.2015 року він звернувся до Новоайдарської селищної ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою (вх. № Ж-81 від 25.09.2015 року), щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства, строком на 49 років, загальною площею 16,1804 га, розташованої в межах населеного пункту смт. Новоайдар Луганської області, на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується в Новоайдарській селищній раді Новоайдарського району Луганської області.

15.10.2015 року рішенням сорок другої сесії шостого скликання Новоайдарської селищної ради № 42/3-6 ОСОБА_2 було відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки.

У звязку з вищевикладеним, позивач звернувся до суду з позовом до Новоайдарської селищної ради про визнання противоправним та скасування рішення сорок другої сесії шостого скликання Новоайдарської селищної ради № 42/3-6 від 15.10.2015 року в частині відмови в наданні дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки. 15.03.2016 року постановою Донецького апеляційного адміністративного суду по справі № 419/2190/15-а ухвалене рішення про визнання противоправним та скасування рішення сорок другої сесії шостого скликання Новоайдарської селищної ради Луганської області № 42/3-6 від 15.10.2015 року в частині відмови в наданні дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки, вказаної в заяві вх.№ Ж-81 від 25.09.2015 року.

19.05.2016 року ОСОБА_2 звернувся до Новоайдарської селищної ради з заявою (вх.№ 204 від 19.05.2016 року) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства, розташованої в межах населеного пункту смт. Новоайдар Новоайдарської селищної ради Луганської області.

24.05.2016 року рішенням десятої сесії сьомого скликання Новоайдарської селищної ради № 10/14-1 затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства, розташованої в межах населеного пункту смт.Новоайдар, на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується в Новоайдарській селищній раді Новоайдарського району Луганської області.

29.09.2017 року ОСОБА_2 направив відповідачу проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з клопотанням прийняти рішення про надання йому земельної ділянки у користування, терміном на 49 років, загальною площею 16,1804 га, ділянка № 1 площею 10,4611 га кадастровий номер НОМЕР_1,ділянка №2площею 5,7193га кадастровийномер НОМЕР_2, розташованої в межах населеного пункту смт. Новоайдар, на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується в Новоайдарській селищній раді Новоайдарського району Луганської області, для ведення фермерського господарства.

19.10.2017 року ОСОБА_2 було отримано лист за № 895 від 13.10.2017 року від відповідача, в якому вказано: «Прохання, викладене в Вашій заяві, вже розглядалось Новоайдарською селищною радою. Відповіді були надіслані на Вашу адресу листування. Зважаючи на вищевикладене та керуючись частиною другою статті 8 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/ 96-ВР Ваша заява від 29.09.2017 р., вхідний селищної ради № 331 від 29.09.2017, не підлягає розгляду». Даним листом відповідач відмовив у прийнятті рішення про надання земельної ділянки у користування у відповідності до частини 6 статті 123 Земельного Кодексу України, по отриманому 29.09.2017 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства позивачу.

Зважаючи на вищевикладені обставини, позивач, з урахуванням уточнень до адміністративного позову, просив суд визнати дії Новоайдарської селищної ради щодо відмови у розгляді заяви ОСОБА_2 від 29.09.2017 року (вх. № 330) про надання земельної ділянки загальною площею 16,1804 га у користування для ведення фермерського господарства протиправними, зобов'язати Новоайдарську селищну раду розглянути заяву ОСОБА_2 від 29.09.2017 року (вх. № 330) про надання земельної ділянки загальною площею 16,1804 га у користування для ведення фермерського господарства.

Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 06 червня 2018 року у справі № 419/3814/17 позов задоволено частково. Визнано дії Новоайдарської селищної ради щодо відмови у розгляді заяви ОСОБА_2 від 29.09.2017 року (вх. № 330) про надання земельної ділянки загальною площею 16,1804 га у користування для ведення фермерського господарства протиправними. Зобов'язано Новоайдарську селищну раду розглянути заяву ОСОБА_2 від 29.09.2017 року (вх. № 330) про надання земельної ділянки загальною площею 16,1804 га у користування для ведення фермерського господарства та прийняти відповідне рішення згідно вимог ст. 123 Земельного кодексу України.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необгрунтованим, таким, що постановлене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, тому підлягає скасуванню.

Крім того зазначено, що 19.05.2016 позивач звертався до Ради із заявою про передачу земельних ділянок загальною площею 16,1804 га., для ведення фермерського господарства. Рішенням десятої сесії сьомого скликання № 10/14-1 від 24.05.2016 цю заяву розглянуто, проект землеустрою затверджено, у відведенні земельної ділянки в оренду відмовлено. У подальшому позивач повторно звертався до відповідача із заявою про надання земельної ділянки в оренду від 29.09.2017. Крім того, вважає, що судом допущено порушення приписів ч.1 ст. 47 КАС України, а саме безпідставне прийняття уточнення до позовної заяваи.

На адресу суду позивачем надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте своїм правом бути присутнім в судовому засіданні не скористався.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 25.09.2015 року ОСОБА_2 звернувся до Новоайдарської селищної ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою (вх. № Ж-81 від 25.09.2015 року), щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства, строком на 49 років, загальною площею 16,1804 га, розташованої в межах населеного пункту смт. Новоайдар Луганської області, на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується в Новоайдарській селищній раді Новоайдарського району Луганської області.

15.10.2015 року рішенням сорок другої сесії шостого скликання Новоайдарської селищної ради № 42/3-6 ОСОБА_2 було відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки.

У зв'язку з вищевикладеним, позивач звернувся до суду з позовом до Новоайдарської селищної ради про визнання противоправним та скасування рішення сорок другої сесії шостого скликання Новоайдарської селищної ради № 42/3-6 від 15.10.2015 року в частині відмови в наданні дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки. 15.03.2016 року постановою Донецького апеляційного адміністративного суду по справі № 419/2190/15-а ухвалене рішення про визнання противоправним та скасування рішення сорок другої сесії шостого скликання Новоайдарської селищної ради Луганської області № 42/3-6 від 15.10.2015 року в частині відмови в наданні дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки, вказаної в заяві вх.№ Ж-81 від 25.09.2015 року (а.с.10).

19.05.2016 року ОСОБА_2 звернувся до Новоайдарської селищної ради з заявою (вх.№ 204 від 19.05.2016 року) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства, розташованої в межах населеного пункту смт. Новоайдар Новоайдарської селищної ради Луганської області.

24.05.2016 року рішенням десятої сесії сьомого скликання Новоайдарської селищної ради № 10/14-1 затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства, розташованої в межах населеного пункту смт.Новоайдар, на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується в Новоайдарській селищній раді Новоайдарського району Луганської області (а.с.11).

29.09.2017 року ОСОБА_2 направив відповідачу проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з клопотанням прийняти рішення про надання йому земельної ділянки у користування, терміном на 49 років, загальною площею 16,1804 га, ділянка № 1 площею 10,4611 га кадастровий номер НОМЕР_1,ділянка №2площею 5,7193га кадастровийномер НОМЕР_2, розташованої в межах населеного пункту смт. Новоайдар, на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується в Новоайдарській селищній раді Новоайдарського району Луганської області, для ведення фермерського господарства (а.с.12).

19.10.2017 ОСОБА_2 було отримано лист за № 895 від 13.10.2017 року від відповідача, яким позивачу було відмовлено в розгляді заяви від 29.09.2017 року у звязку з тим, що прохання, викладене в даній заяві, вже розглядалось Новоайдарською селищною радою та відповіді були надіслані на адресу листування (а.с.13).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та обєднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно доЗакону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначенихстаттею 122цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно ізстаттею 151цього Кодексу.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначенихстаттею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 123 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленомустаттею 186-1цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Відповідно до ч. 13 ст. 123 ЗК України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відпововідно до п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 16.04.2010 року при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. Суд вирішує ці питання по суті, якщо це відповідає закону (наприклад, визнає відповідно до частини третьої статті 1 Закону України від 5 червня 2003 р. N 899-IV (899-15) "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право на земельну частку (пай), якщо районною (міською) державною адміністрацією безпідставно відмовлено у видачі документа, що посвідчує право на земельну частку (пай); вирішує відповідно до частини четвертої статті 7 Закону України від 19 червня 2003 р. N 973-IV ( 973-15 ) "Про фермерське господарство" питання про надання земельної ділянки у власність або оренду для створення фермерського господарства, якщо відповідна районна (міська) державна адміністрація чи орган місцевого самоврядування безпідставно відмовили в цьому або, незважаючи на рішення суду, що зобов'язує їх розглянути заяву з цього приводу, не розглядають її за наявності необхідних документів). В інших випадках суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі тощо.

Колегія суддів зазначає, що за адміністративними позовами до органів державної влади чи органів місцевого самоврядування про визнання неправомірною бездіяльності щодо нерозгляду заяви про надання земельної ділянки в оренду, про передачу земельної ділянки у власність, суди вправі зобов'язати відповідний орган розглянути зазначене питання, а не приймати рішення про надання в оренду (передачу у власність), що не належить до компетенції суду.

Відповідно до ч. 2ст. 2 КАС Україниу справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцієюта законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, суд дійшов висновку, що чинним земельним законодавством регламентовано обов'язок Новоайдарської селищної ради після отримання заяви позивача про надання земельної ділянки в користування шляхом укладення договору оренди разом із проектом землеустрою розглянути це питання на сесії та прийняти відповідне рішення. При цьому, не впливає на цей обов'язок той факт, що відповідачем вже було прийнято рішення про затвердження проекту землеустрою та відмову в передачі в оренду саме цієї земельної ділянки.

За таких обставин доводи апелянта підлягають спростуванню через невідповідність нормам Земельного кодексу України.

Тому суд погоджує викладений в оскаржуваному рішенні висновок щодо необхідності відновлення порушеного права особи шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень розглянути заяву про надання земельної ділянки в користування та прийняти відповідне рішення.

Колегія суддів не приймає доводи відповідача щодо порушення судом першої інстанції приписів ч.1 ст. 47 КАС України з огляду на наступне.

Так, статтею 47 КАС України визначено, що позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання.

Судом першої інстанції після проведення підготовчого засідання, але до початку розгляду справи по суті, з урахуванням приписів ст.6 КАС України, прийнято уточнення до позову без зміни предмету позову. Зазначене уточнення надіслано на адресу відповідача та отримано відповідачем.

Колегія суддів вважає, що це не може бути підставою ні для скасування, ні для зміни оскаржуваного судового рішення судом апеляційної інстанції, оскільки, ці порушення норм процесуального права не призвели до неправильного вирішення справи в цілому.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Новоайдарської селищної ради Луганської області на рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 06 червня 2018 року у справі № 419/3814/17 - залишити без задоволення.

Рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 06 червня 2018 року у справі № 419/3814/17 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 27 серпня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

М.Г. Сухарьок