Справа № 438/347/18
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 рокуЛьвів№ 876/6281/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя: Бруновської Н.В.

суддів: Гулида Р.М., Улицького В.З.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 23 червня 2018 року у справі № 438/347/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора взводу з ОДДЗ батальйону №2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ :

20.04.2018р. позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Інспектора взводу з ОДДЗ батальйону №2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_3 про скасування постанови серії БР № 501079 від 07.04.2018 р. про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 23.06.2018 р. позов задоволено. Суд скасував постанову серії БР № 501079 від 07.04.2018 року про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яка винесена інспектором поліції ОСОБА_3 за ч.2 ст.122 та ч.6 ст.121 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. та провадження по справі закрив.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Бориславського міського суду Львівської області від 23.06.2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в позові.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАСУкраїни, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України. Згідно ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

07.04.2018 р. на автодорозі Київ-Чоп М-06 587 км 500 м в 02:05 інспектор взводу з ОДДЗ батальйону № 2 УПП у Львівській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_3 виявив порушення позивачем ОСОБА_2 пп. «в» п.2.9, пп. «б» п. 9.9 Правил дорожнього руху. Зокрема, позивач керував транспортним засобом HYUNDAY І 10 номерний знак НОМЕР_1 з номерним знаком, який неосвітлений в темну пору доби та після зупинки на вимогу працівника поліції не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію.

Із змісту ч. 4 ст. 258 КУпАП видно, що у випадках передбачених ч.1, ч.2 даної статті, уповноваженими органами ( посадовими особами ) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

ч.2 ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015р. № 1395 передбачено винесення постанови за вчинення адміністративних правопорушень зокрема, ч. 6 ст. 121, ч.2 ст. 122 КУпАП на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постановою про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР № 501079 від 07.04.2018 р. ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень за ч. 2 ст. 122 КУаПА, ч.6 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 425 грн.

Отже, доводи позивача про те, що інспектор поліції протиправно розглянув справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, без складення протоколу про адміністративне правопорушення колегія суддів не приймає до уваги.

Згідно п.п.«в» п.2.9. Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обовязковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Як видно із змісту позову позивач зазначає, що здійснював рух транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком у темну пору доби.

Відповідно до ч. 6 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом з номерним знаком що не освітлюється.

В п. 1 ст. 78 КАС України передбачено, що обставини які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визначаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, пояснення учасників справи, їх представників.

п.п.«б» п.9.9 Правил дорожнього руху передбачено, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Із змісту ч. 2 ст. 122 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Так, до матеріалів справи додано відео нагрудної камери поліцейського № DSJX3C1745_DC1745 від 07.04.2018 р. з якого видно, що в момент виходу інспектора поліції із службового автомобіля в 02:09:19 та в період руху до транспортного засобу HYUNDAY І 10 із номерним знаком АЕ 1533 ІС який належить позивачу аварійна сигналізація не увімкнена.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази які б спростували обставини, викладені в постанові в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 501079 від 07.04.2018р.

ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень.

Разом з тим відповідно до принципу змагальності позивач має спростувати доводи суб'єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Згідно ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Із змісту ст. 251 КУпАП видно, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на вказані обставини справи, колегія суддів погоджується із висновками інспектора поліції, що наявні докази підтверджують вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_2

Разом з тим, колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції який вважав що інспектор поліції не врахував малозначність вчинення позивачем адміністративних правопорушень та не застосував до останнього усне зауваження.

ст.22 КУпАП встановлено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Із змісту ч.2 ст.33 КУпАП видно, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Необхідно зазначити, що у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а у відповідності до ст. 286 КАС України перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позов без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу ( посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тобто, суд вправі змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Проте, суд не вправі звільнити особу від адміністративної відповідальності обмежившись усним зауваженням, тим самим підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.

Суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що санкції ч. 2 ст. 122, ч. 6 ст. 121 КУпАП передбачають адміністративне стягнення у вигляді штрафів, а тому лише в цих межах суд вправі змінити захід стягнення.

Отже, суд першої інстанції змінюючи кваліфікацію заходу стягнення помилково вийшов за межі вказаних статтей, а тому перебрав на себе повноваження органу який уповноважений кваліфікувати порушення згідно норм закону.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які обґрунтовують правомірність застосування пом'якшення відповідальності позивача. Висновки суду першої інстанції про малозначність правопорушення є лише припущенням оскільки, вони не підтверджені належним обґрунтуванням.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про наявність підстав для задоволення позову оскільки, інспектор поліції як суб'єкт владних повноважень діяв в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України і правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності. Відповідач повно та об'єктивно з'ясував обставини справи та наклав адміністративне стягнення в розмірі, передбаченому санкціями ч.2 ст.122, ч.6 ст. 121 КУпАП, що є співмірним виду та характеру вчинених правопорушень.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та в позові відмовити за безпідставністю вимог.

Керуючись ст.ст.243, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 23 червня 2018 року у справі № 438/347/18 скасувати.

В позові ОСОБА_2 до Інспектора взводу з ОДДЗ батальйону №2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів після набрання постановою законної сили.

Строк оскарження постанови, в якій оголошено вступну та резолютивну частину обчислюється з дня складення постанови у повному обсязі.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя Р.М. Гулид

Суддя В.З. Улицький

Постанова складена в повному обсязі 31.08.2018 року.