Справа № 807/160/18
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 рокуЛьвів№ 876/4431/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Макарика В.Я., Судової-Хомюк Н.М.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2018 року, ухвалене суддею Дору Ю.Ю. у м. Ужгород Закарпатської області о 10:38, повний текст якого складений 16 квітня 2018 року, у справі № 807/160/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

28 лютого 2018 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача - Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, у якому просив визнати протиправними та скасувати накази начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області №163 від 24.01.2018 та №16 о/с від 30.01.2018 про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення, поновити на посаді слідчого слідчого відділення Хустського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 31.01.2018 до моменту фактичного поновлення на службі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувані накази є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Позивач зазначає, що підставою для проведення службового розслідування слугував рапорт заступника начальника УКЗ ГУНП в Закарпатській області Дьордяй В.І., згідно якого в ході перевірки 09.01.2018 о 02 год 15 хв Хустського ВП встановлено відсутність на службі слідчого ОСОБА_1, який у подальшому на протязі 30 хв з часу оголошення збору членів СОГ прибув до відділу поліції з табельною зброєю, без однострою та перебував у стані алкогольного сп'яніння.

За результатами службового розслідування видано наказ №163 від 24.01.2017, яким за порушення вимог статей 1, 2, 7 «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», пункту 2 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, пункту 6.14 Розділу VI Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України від 22.10.2012 №940, та вимог пунктів 1-3 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», що проявилося у відсутності на період перевірки на службі, перебуванні без однострою та у нетверезому стані слідчого слідчого відділення Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_1, відповідно до п.8 ст.12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України наказано звільнити зі служби в Національній поліції України, та на підставі якого видано наказ №16 о/с по особовому складу від 30.01.2018 про звільнення зі служби в поліції з 31.01.2018.

При цьому зазначає, що при проведенні службової перевірки окрім протоколу №47 від 09.01.2018 щодо проведення огляду ОСОБА_1 особами, які проводили перевірку, не було враховано і не перевірено факти, наведені в поясненнях, щодо перебування позивача під час несення служби в додатковій СОГ у хворобливому стані, який дозволяв нести службу, вживання ним ліків, що могло вплинути на результати його медичного огляду на стан сп'яніння, не враховано можливість перебування під дією лікарських припаратів, які він вживав, які не є забороненими в обігу та дозволяли йому перебувати на службу, фактичну їх наявність у позивача тощо. Також при проведенні службової перевірки не враховано п. 6.15 розділу VІ Інструкції, затвердженої наказом МВС України від 22.10.2012 №940, яким регламентовано, що залежно від оперативної обстановки, що складається, начальник або відповідальний по ОВС може прийняти рішення про продовження після 21 години чергування членів додаткової СОГ за місцем проживання, що було заздалегідь узгоджено, і члени додаткової СОГ в основному (за відсутності повідомлень про виїзд додаткової СОГ на місце пригоди) перебували за місцем проживання, при можливості.

Після повідомлення ОСОБА_1 оперативним черговим Хустського ВП про явку до відділу у зв'язку з наявною перевіркою працівниками ГУ НП в Закарпатській області позивач та інші працівники СОГ з»явились до відділу на протязі від 10 до 30 хв, про що зазначено у висновку перевірки і відповідає часу, що надається для явки.

Крім того, під час проведення службової перевірки не перевірено та не отримано в речовій службі ГУНП в Закарпатській області речовий атестат позивача та не враховано того факту, що за час дії Закону України «Про Національну поліцію» та перебування позивача на посаді слідчого його форменним одягом (одностроєм відповідно до закону) забезпечено не було.

Також не враховано пояснення позивача щодо його відсутності (як слідчого додаткової СОГ) нетривалий час у зв'язку з крайньою необхідністю після 21 години, що дозволено відповідно до п.6.15 розділу VІ Інструкції, затвердженої наказом МВС України від 22.10.2012 №960.

Крім того, не отримано службової характеристики, не вивчено або неналежно вивчено і не враховано матеріали особової справи ОСОБА_1, відповідно до якої за час служби в ОВС (18 р. 5 міс.) він був нагороджений відзнакою МВС «За відзнаку в службі» ІІ ступеня, медаллю «За сумлінну службу» ІІІ ступеня та іншими 23 заохоченнями та не мав жодних дисциплінарних стягнень, пов'язаних з порушенням дисципліни.

Вважає, що доводи висновку не підтверджені повнотою, достатністю, дійсністю та всебічністю, працівниками, що здійснювали перевірку не застосованого жодного правового інструментарію для доведення його вини, перевірка проведена з порушенням законодавства та за результатами проведеної перевірки складено незаконний, невмотивований, необґрунтований висновок з пропозиціями щодо застосування до позивача крайнього заходу дисциплінарного впливу - звільнення з поліції.

На підстві зазначеного висновку відповідачем при прийнятті рішення та видачі наказів про звільнення з поліції ОСОБА_1 не враховано тяжкості проступку, обставини, за яких його могло бути скоєно, заподіяну шкоду, попередню поведінку, ставлення до виконання службових обов'язків, рівень вкваліфікації тощо, що стало підставою для застосування найбільш сувогоро заходу дисциплінарної відповідальності, передбаченої ст.12 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», що згідно ст.14 цього Закону є крайнім заходом дисциплінарного пливу, відтак позивач вважає оскаржувані накази відповідача незаконними.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що наказ ГУНП в Закарпатській області "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" від 24.01.2018 № 163, згідно якого слідчого слідчого відділення Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_1 відповідно до п.8 ст. 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України звільнено зі служби в Національній поліції України за порушення вимог статей 1, 2, 7 Закону України „Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", пункту 2 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, пункту 6.14 Розділу VI Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України від 22.10.2012, №940 та вимог пунктів 1-3 статті 18 Закону України „Про Національну поліцію", що проявилося у відсутності на період перевірки на службі, перебуванні без однострою, перебуванні на службі у нетверезому стані, та наказ від 30.01.2018 року №16 о/с - є такими, що прийнятий відповідачем обґрунтовано, за наявності визначених законом підстав, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що вимоги позивача щодо його поновлення на посаді та стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог щодо скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення позивача, підстави для задоволення яких відсутні, вказані вимоги задоволенню також не підлягають.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач, зокрема, зазначає, що службове розслідування відносно порушень, вчинених ОСОБА_1, проведено з порушенням вимог п.6.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України 12.03.2013 № 230, а оскаржувані накази начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатсткій області прийняті всупереч статей 8, 21, 22, 28, 43, 62 Конституції України, Закону України «Про національну поліцію», Закону України «Про дисциплінарний статус органів внутрішніх справ України, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016, Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС Українивід 22.10.2012 №940 , Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, є незаконними та підлягають скасуванню.

Заслухавши суддю - доповідача, представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Правовий порядок в Україні за визначенням ст. 19 Конституції України ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 43 Конституції України гарантує кожному право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізує програми професійно - технічного навчання, підготовки та перепідготовки кадрів відповідно до суспільних програм. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (стаття 55 Конституції України). Кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Громадянам згідно ст. 43 Конституції України гарантується захист від незаконного звільнення.

Загальні правові засади і гарантії здійснення громадянами України свого конституційного права на працю визначає Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України).

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Так, судом достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ України 02.08.1999.

06.11.2015 відповідно до наказу УМВС України в Закарпатській області №247 о/с від 06.11.2015 був звільнений зі служби в органах внутрішніх справ України та 07.11.2015 прийнятий на службу до Національної поліції і призначений на посаду слідчого слідчого відділення Хустського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області з присвоєнням спеціального звання майор поліції (наказ ГУНП в Закарпатській області № 11 о/с від 07.11.2015).

На підставі рапорту заступника начальника УКЗ ГУНП в Закарпатській області Дьордяй Володимира Івановича було призначено проведення службового розслідування. Зі змісту вказаного рапорту вбачається, що підставою для призначення службового розслідування слугували наступні обставини: "в ході перевірки 09.01.2018 о 02 год 15 хв Хустського ВП встановлено відсутність на службі слідчого ОСОБА_1, який у подальшому на протязі 30 хв з часу оголошення збору членів СОГ прибув до відділу поліції з табельною зброєю, без однострою та перебував в стані алкогольного сп'яніння" (а.с.92).

За результатами службового розслідування за фактом перебування на службі в стані алкогольного сп'яніння слідчого СВ Хустського ВП ГУНП ОСОБА_1 інспектором відділу інспекції з особового складу УКЗ ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції Костюк В.В. та старшим оперуповноваженим в ОВС Закарпатського управління ДВБ Національної поліції України капітаном поліції Сивохоп В.М. складено висновок від 23.01.2018, затверджений начальником ГУНП в Закарпатсткій області полковником поліції Стефанишин Р.І., про підтвердження відомостей, які стали підставою для проведення службового розслідування.

За наслідками службового розслідування ГУНП в Закарпатській області прийнято наказ №163 від 24.01.2018 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Хустського ВП ГУНП», пунктом 1 якого слідчого слідчого відділення Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_1 відповідно до п.8 ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України звільнено зі служби в Національній поліції України за порушення вимог статей 1, 2, 7 Закону України „Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", пункту 2 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, пункту 6.14 Розділу VI Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України від 22.10.2012 № 940, та вимог пунктів 1-3 статті 18 Закону України „Про Національну поліцію ", що проявилося у відсутності на період перевірки на службі, перебуванні без однострою та у нетверезому стані.

30 січня 2018 року ГУНП в Закарпатській області на підставі п.1 наказу ГУНП в Закарпатській області від 24 січня 2018 року №163 видано наказ №16 о/с "По особовому складу", згідно з яким майора поліції ОСОБА_1, слідчого слідчого відділення Хустського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, звільнено зі служби в поліції з 31 січня 2018 року за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) та виплачено компенсацію за невикористану відпустку за фактично відпрацьований час у 2017 році в кількості 4 календарні дні.

Позивач, вважаючи накази ГУНП в Закарпатській області № 163 від 24.01.2018 та №16 о/с від 30.01.2018, якими майора поліції ОСОБА_1, слідчого слідчого відділення Хустського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, звільнено зі служби, протиправними, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про національну поліцію».

Згідно з ч.1 ст. 48 Закону України «Про Національну поліцію» призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у ст.47 вказаного Закону.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною 1 статті 18 цього ж Закону, визначено, що поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Відповідно до 19 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Водночас пунктом 9 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" від 23.12.2015 № 901-VIII визначено, що до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

В розумінні статті 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно статті 7 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно з статтею 5 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання (стаття 13 вказаного Закону).

Враховуючи вищезазначені приписи, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника можуть застосовуватись заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом МВС України №1179 від 09.11.2016, ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов'язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування. Абзацами першим, другим пункту 1, шостим пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських встановлено, що під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами. У той же час під час виконання службових обов'язків поліцейському заборонено: перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов'язків і в невстановленому місці.

Тобто законодавством встановлено підвищені вимоги до поліцейського, що пов'язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку та недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Згідно з статтею 14 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення визначає Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230 (далі - Інструкція).

Розділом ІІ Інструкції визначено підстави для проведення службового розслідування.

Так, відповідно до пункту 2.1 Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи РНС) службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Пунктами 8.1, 8.3 Інструкції встановлено, що підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. В описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла(и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

Так, з матеріалів службового розслідування судом встановлено, що на виконання доручення ГУНП в Закарпатській області від 27.12.2017 №315/Ст «Про створення та організацію діяльності мобільної групи з контролю за станом дотримання поліцейськими службової дисципліни та законності» спільною мобільною групою ГУНП в Закарпатській області в складі працівників ВІОС УКЗ ГУНП, ЗУ ДВБ НПУ та УПП в Закарпатській області здійснено перевірку несення служби слідчо-оперативною групою та нарядами Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області.

Згідно рапорту начальника ВІОС УКЗ ГУНП в Закарпатській області полковника поліції Дьордяй В.І. в ході перевірки 09.01.2018 о 02:15 год Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області було встановлено відсутність на службі слідчого СВ Хустського ВП ГУНП майора поліції ОСОБА_1, який в подальшому на протязі 30 хвилин з часу оголошення збору членів СОГ прибув до адмінбудівлі відділу поліції у стані алкогольного сп'яніння (алкотестер «Драгер» - 0,57 проміле, протокол медичного огляду Хустської РЛ №47 від 09.01.2018 (0,7 проміле) з табельною зброєю без однострою (а.с.92).

В контексті даних процесуальних норм та встановлених обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правомірність проведення службового розслідування щодо позивача, призначеного наказом №38 від 09.01.2018 (а.с.91).

Як слідує зі змісту висновку за результатами службового розслідування за фактом перебування на службі в стані алкогольного сп'яніння слідчого СВ Хустського ВП ГУНП ОСОБА_1, під час оголошення збору членів слідчо-оперативної групи було встановлено відсутність на службі слідчого слідчого відділу Хустськоп ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_1, який прибув до адміністративної будівлі відділу поліції протягом 30 хвилин з моменту збору з вогнепальною зброєю, без однострою та спецзасобів. У ході розмови з ОСОБА_1 у перевіряючих виникли підозри про перебування його на службі в стані алкогольного сп'яніння.

З метою перевірки перебування ОСОБА_1 на службі в стані алкогольного сп'яніння у присутності відповідального по підрозділу заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Хустського ВП ГУНП ОСОБА_4, старшого інспектора - чергового СРПП № 2 Хустського ВП ГУ НП ОСОБА_2, помічника чергового СРПП № 4 Хустського ВП ГУНП ОСОБА_3, інспектором відділу моніторингу та аналітичного забезпечення Управління патрульної поліції в Закарпатській області Григоренком О.С. було запропоновано ОСОБА_1 пройти освідчення на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу для вимірювання алкоголю в крові "Драгер" Alcotest 6810 № ARBL 0832, з чим ОСОБА_1 погодився.

За результатами освідчення на стан сп'яніння ОСОБА_1, яке проведено за допомогою приладу "Драгер" 09.01.2018 о 02:49 годин, останній перебував в стані алкогольного сп'яніння із результатом тесту № 5765 - 0,57 проміле.

Водночас апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність доводів скаржника про використання інспектором патрульної поліції в Закарпатській області Григоренком О.С. при огляді не дозволеного до застосування приладу для вимірювання алкоголю в крові, оскільки згідно наявного у матеріалах справи свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/8067 від 25.10.2017 прилад, з допомогою якого було проведено освідчення на стан сп'яніння позивача - газоаналізатор Alcotest 6810 № ARBL 0832, відповідає вимогам МПУ 066/05-2013 (а.с. 111-112). Таким чином, покликання позивача на відсутність належного сертифікату вказаного приладу спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Перебування позивача під час перевірки в стані алкогольного сп'яніння також підтверджується протоколом медичного огляду для встановлення фактів вживання алкоголю та стану оп'яніння №47 від 09.01.2018, складеного за наслідками проведення медичного освідчення о 03:10 в Хустській районній лікарні.

Так, зі змісту протоколу медичного огляду для встановлення фактів вживання алкоголю та стану оп'яніння №47 від 09.01.2018 слідує, що при медичному огляді ОСОБА_1, проведеному лікарем Симулик В.В., виявлено незначний запах алкоголю з ротової порожнини та зроблено висновок за результатами медичного освідчення про алкогольне сп'яніння легкого ступеню (0,7 проміле).

При цьому колегія суддів не бере до уваги покликань позивача на неналежне оформлення висновків щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, оскільки лікарем Симулик В.В. складено протокол медичного огляду для встановлення фактів вживання алкоголю та стану сп'яніння за формою №155-у, яка передбачена Додатком №1 до Наказу Міністерства охорони здоров'я СРСР від 08 вересня 1988 року №694 "Про заходи щодо подальшого вдосконалення медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп'яніння". Зазначений Наказ включений до Переліку наказів МОЗ СРСР, які застосовуються в Україні, що додається до вказівки Міністерства охорони здоров'я України від 28 травня 1996 року № 165 (пункт 399).

Позивач у наданих поясненнях, відібраних в ході службового розслідування, факт перебування в стані алкогольного спяніння заперечує, вказуючи на перебування під дією лікарських засобів, що могло вплинути на результати проведеного медичного огляду на стан сп'яніння.

Однак, зазначені доводи позивача спростовуються листом Закарпатського обласного бюро судово-медичної експертизи №1230 від 13.03.2018, скерованим на запит адвоката Кричфалушій І.І. №б/н від 15.02.2018, яким роз'яснено, що настойка прополіса (краплі), афлубін (краплі, леспенефріл (краплі), валокордин (краплі), корвалол (краплі) є медичними препаратами, які виготовлені на 70° етиловому спирті та у людини, яка вживала ці медичні препарати, може піднятись рівень алкоголю в крові; вживання зазначених вище лікарських засобів на людину, яка перебуває на роботі, не знижує працездатність людини; якщо людині призначені вище зазначені ліки, ніяких візуальних ознак не повинно бути; визначити стан перебування людини під впливом лікарських засобів з вмістом етанолу можна тільки дослідженням газохроматографічним методом крові з вени на наявність та кількість етилового спирту.

Слід зазначити, що підозра на перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння у перевіряючих спільної мобільної групи виникло саме з візуального огляду та про наявність незначного запаху алкоголю з ротової порожнини зафіксовано у протоколі медичного огляду для встановлення фактів вживання алкоголю та стану оп'яніння №47. З наведеного слідує, що стан перебування людини під впливом лікарських засобів із вмістом етанолу можна встановити тільки дослідженням газохроматографічним методом крові з вени та неможливо визначити за допомогою газоаналізатора шляхом вимірювання вмісту парів алкоголю, натомість перебування позивача в стані алкогольного сп'яніння визначено саме за результатами освідчення з використанням газоаналізаторів.

Перебування поліцейського під час виконання службових обов'язків в в нетверезому стані не узгоджується з вимогами п.2 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179.

Крім того, судом встановлено, що за результатами проведеного службового розслідування, оформленого висновком від 23.01.2018, встановлено вчинення слідчим слідчого відділення Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області дисциплінарного проступку, що проявилось у відсутності на період перевірки на службі.

Оскільки позивач порушення службової дисципліни заперечує та покликається на сумлінність виконання ним посадових обов'язків в ситуації, що була предметом службового розслідування, суд перевіряє обґрунтованість висновку відповідача щодо порушення ОСОБА_1 вимог нормативно-правових актів.

Відповідно до пункту 21 розділу ХІ Кримінального процесуального кодексу України, статей 2 та 10 Закону України "Про міліцію", Кримінального кодексу України, Указів Президента України від 18 лютого 2002 року № 143 "Про заходи щодо дальшого зміцнення правопорядку, охорони прав і свобод громадян" та від 08 липня 2002 року №624 "Про вдосконалення системи інформування про стан Збройних Сил України та інших військових формувань", з метою забезпечення організації реагування на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення і події та оперативного інформування в органах і підрозділах внутрішніх справ України Наказом МВС України від 22.10.2012 №940 затверджено "Інструкцію з оганізації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події". Підпунктом 6.12. вказаної інструкції визначено, що СОГ чергують цілодобово. За підпунктом 6.14. Члени СОГ (основної та додаткових) можуть відлучатися з місць постійного перебування лише з дозволу чергового: для вживання їжі (у межах адмінбудинку ОВС), на місця вчинення кримінальних правопорушень, до кімнати розгляду обставин з доставленими особами тощо. Членам СОГ забороняється відлучатися з місця постійного перебування для виконання службових завдань, не пов'язаних з діяльністю СОГ.

Відповідно до ст. 91 Закону України "Про Національну поліцію" особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: 1) службу у святкові та вихідні дні; 2) службу позмінно; 3) службу з нерівномірним графіком; 4) службу в нічний час.

Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції.

Так, згідно встановленого графіку чергувань добових нарядів Хустського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області на період з 08.01.2018 по 15.01.2018, ОСОБА_1 включений до складу резервної слідчо-оперативної групи з 08:00 год 08.01.2018 по 08:00 год 09.01.2018 (а.с.110).

Відповідно до книги нарядів Хустського ВП ГУНП інвентарний №228 згідно розстановки нарядів 08.01.2018 о 07:55 годині на добове чергування в складі резервної слідчо-оперативної групи заступив ОСОБА_1 і отримав вогнепальну зброю та спецзасоби (а.с.107).

Згідно рапорта начальника ВІОС УКЗ ГУНП в Закарпатській області Дьордяй В.І. від 09.01.2018 у ході перевірки 09.01.2018 о 02:15 год встановлено відсутність на службі слідчого СВ Хустського ВП ГУНП майора поліції ОСОБА_1, який у подальшому на протязі 30 хвилин з часу оголошення збору членів СОГ прибув до адмінбудівлі відділу поліції.

Із наданих ОСОБА_1 пояснень слідує, що його відсутність на службі під час перевірки мобільною групою пов'язана із необхідністю відвезти додому попередньо придбані лікарські засоби дітям, які хворіють і у них погіршився стан здоров»я. Близько 01:00 год ОСОБА_1 попутнім транспортом повертався до відділу поліції та близько 02:30 год черговим по Хустському ВП в телефонному режимі ОСОБА_1 повідомлено про здійснення перевірки працівниками ГУ в Закарпатській області (а.с.93-94).

В ході службового розслідування відібрано пояснення інших осіб, які заступили на добове чергування 08.01.2018 та начальника сектору кадрового забезпечення Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області.

Опитані старший інспектор - черговий СРПП № 2 Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 та помічник чергового СРПП № 4 Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області старший сержант поліції ОСОБА_3 повідомили, що ОСОБА_1 про своє відлучення зі служби та погіршення самопочуття їм не повідомляв, а тому фактичне його місце перебування під час оголошення збору слідчо-оперативної групи їм не було відоме. (а.с.98-102).

Опитаний заступник начальника відділу - начальник слідчого відділу Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області підполковник поліції ОСОБА_4 повідомив, що 08.01.2018 о 08:00 годині заступив на добове чергування відповідальним від керівництва по Хустському ВП ГУНП та особисто провів інструктаж з поліцейськими, які заступали на службу, під час якого наголосив на дотриманні ними службової дисципліни та законності та наголошено про посилений варіант несення служби зі всіма вимогами. Під час несення служби в добовому наряді візуальних ознак алкогольного сп'яніння у ОСОБА_1 не було. Також зауважив, що ОСОБА_1 повідомляв про те, що члени його сім»ї захворіли на застуду та про те, що і внього починаються прояви застуди (а.с.95-96).

Опитаний начальник сектору кадрового забезпечення Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області підполковник поліції ОСОБА_5 повідомив, що до особового складу Хустського ВП ГУНП ним було доведено вимоги наказу ГУНП від 05.01.2018 №23 "Про переведення органів та підрозділів поліції Закарпатської області на посилений варіант службової діяльності" (а.с. 97).

Таким чином, покликання позивача на повідомлення чергового о 22:00 та відповідального від керівництва про тимчасову відсутність на службі спростовуються наявними в матеріалах справи копіями пояснень, відібраних у працівників Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області (а.с.95-104).

В той же час, суд звертає увагу на те, що підставою для притягнення дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни.

Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Провина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку в даному випадку проявляється у прямому намірі, тобто останній свідомо допускав настання несприятливих наслідків після вчинення ним даних дій.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту встановлені обов»язки осіб рядового і начальницького складу, пунктом 1 частини 1 якої передбачає, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов»язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Прийнята позивачем при вступі на службу в поліції присяга відповідно до статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає взяття на себе обов»язків поваги та охорони прав і свобод людини, честі держави, несення високого звання поліцейського з гідністю та сумлінного виконання своїх службових обов»язків.

Зазначена подія, що проявилась у залишенні без проважних причин місця несення служби ОСОБА_1, перебування на службі у стані алкогольного сп'яніння, стало наслідком грубого порушення службової дисципліни, недотримання ним вимог статей 1, 2, 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, п.6.14 РозділуVI Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України від 22.10.2012 №940, та вимог пунктів 1-3 ст.18 Закону україни «Про Національну поліцію».

Разом з тим, судом встановлено, що дії позивача, які мали місце 08.01.2018-09.01.2018, вчинені ним під час несення служби, є такими, що порушують службову дисципліну, оскільки не пов»язані із виконанням службових обов»язків, не спрямовані на їх виконання, а також не мають на меті виконання завдань та функцій, покладених на Національну поліцію, її органи чи поліцейських.

Водночас такі дії позивача не узгоджуються з вимогами, встановленими Правилами етичної поведінки поліцейських, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України за №1179 від 09.11.2016, та можуть поставити під сумнів дотримання принципу рівності при здійснені поліцейським своєї діяльності та відсутності впливу особистих відносин на його службову поведінку.

Слід зазначити, що оскільки відповідно до ч. 1 ст. 14 Дисциплінарного статуту метою проведення службового розслідування є з»ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, а в силу вимог ч.10 ст.14 Дисциплінарного статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обовязків, рівень кваліфікації тощо, здійснення такої перевірки не суперечить меті та не виходить за межі проведення службового розслідування.

Таким чином, проведення службового розслідування за фактом перебування ОСОБА_1 на службі в стані алкогольного сп'яніння переслідує законну мету, є необхідним для з»ясування всіх обставин дисциплінарного проступку та визначення виду дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ст.18 Дисциплінарного статуту ОВС України таке дисциплінарне стягнення як звільнення з (органів внутрішніх справ) поліції, вважається виконаним після видання наказу по особовому складу.

В ході судового розгляду справи наданими відповідачем доказами підтверджено, що при проведенні службового розслідування та оформлення його результатів висновком від 23.01.2018 відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з дотриманням необхідної процедури та з урахуванням всіх обставин справи. Виданий на підставі висновку службового розслідування наказ № 163 від 24.01.2018 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Хустського ВП ГУНП» та виданий відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) наказ №16 о/с від 30.01.2018 відповідають критеріям правомірності, встановленим в частині другій статті 2 КАС України.

Доводи позивача не спростовують правомірності поведінки відповідача у спірній ситуації та не підтверджують протиправності оскаржених наказів.

При цьому слід зазначити, що висновок за результатами службового розслідування за фактом перебування на службі в стані алкогольного сп'яніння слідчого СВ Хустського ВП ГУНП ОСОБА_1 від 23.01.2018 позивачем не оскаржено.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Головне управління Національної поліції в Закарпатсткій області, приймаючи оскаржувані накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, діяв у відповідності та в межах повноважень, а застосування крайнього заходу дисциплінарного стягнення є співмірним вчиненому позивачем проступку та відповідає ст.12 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України". Таким чином, позовні вимоги про їх скасування є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно відсутні правові підстави для задоволення позову в частині зобов'язання відповідача поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення Хустського відділу поції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2018 року у справі № 807/160/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді В. Я. Макарик
Н. М. Судова-Хомюк
Постанова складена в повному обсязі 27.08.2018.