Справа № 817/2205/17
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2018-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 817/2205/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"27" серпня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

Франовської К.С.,

за участю секретаря Семенець К.О.,

позивача, представника відповідача та третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від "26" лютого 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу , -

суддя в 1-й інстанції - Щербаков В.В.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м.Рівне,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу від 03.07.2017 №2100/5 "Про анулювання доступу державного реєстратора Комунального підприємства "Сарненське бюро технічної інвентаризації" Сарненської районної ради ОСОБА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюваний наказ є протиправним та таким, що прийнятий з порушенням норм чинного законодавства з огляду на те, що при проведенні відповідачем камеральної перевірки державного реєстратора Комунального підприємства "Сарненське бюро технічної інвентаризації" Сарненської районної ради ОСОБА_2 було порушено приписи порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2015 року №1128, яким визначено процедуру розгляду скарг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, скарг на рішення державного реєстратора. Також позивач зазначає, що подання ГУ юстиції у Рівненській області від 03.04.2017р. розглянуто відповідачем поза строками, передбаченими п.3 та з порушенням приписів п.7 Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року №990.

Ухвалою суду від 27.12.2017 суду першої інстанції залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області (далі - ГТУЮ у Рівненській області).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2018 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 03.07.2017 №2100/5 "Про анулювання доступу державного реєстратора Комунального підприємства "Сарненське бюро технічної інвентаризації" Сарненської районної ради ОСОБА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно".

Стягнуто із суб'єкта владних повноважень - Міністерства юстиції України (вул.Городецького, 13, м.Київ 1, 01001; ідентифікаційний код 00015622), за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача ОСОБА_2 (АДРЕСА_5; ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір в сумі 640,00грн. (шістсот сорок гривень).

Не погодившись з постановою суду, відповідач - Міністерство юстиції України звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що у лютому 2017 року на розгляд до Головного територіального управління юстиції у Рівненській області надійшли заяви власників квартир житлового будинку №12 по вул.Буковинській в м.Рівному щодо проведення позивачем подвійної державної реєстрації права власності на квартири за однією і тією ж адресою. Вказані заяви надійшли не в порядку, визначеному ст.37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а в порядку, передбаченому Законом України "Про звернення громадян". За результатами розгляду вказаних звернень Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області виявило ряд грубих порушень чинного законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, допущених ОСОБА_2 як державним реєстратором КП "Сарненське БТІ" при проведенні державної реєстрації права власності на незавершені будівництвом квартири по вул.Буковинській, 12 в м.Рівному, які носили систематичний характер. Також зазначає, що Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області звернулось до МЮУ з поданням з метою встановлення порушень порядку державної реєстрації речових прав державними реєстраторами КП "Сарненське БТІ", за результатами розгляду якого та з урахуванням допущених позивачем порушень норм чинного законодавства, МЮУ прийняло спірний наказ від 03.07.2017 №2100/5. Крім того, спірний наказ прийнято відповідно до статті 37-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та відповідно до Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 №990, у зв'язку з виявленими порушеннями, допущеними позивачем при проведенні державної реєстрації права власності на незавершені будівництвом квартири по вул. Буковинській, 12 в м.Рівному. Вважає такий наказ правомірним, прийнятим на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представника відповідача та третьої особи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу приписів частини другої статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, повноваження Міністерства юстиції України щодо здійснення контролю у сфері державної реєстрації прав визначаються, зокрема, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядком №990.

Згідно з положеннями частини першої статті 37-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав.

За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації прав.

За результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про, зокрема, тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб'єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав (частина друга пункти 2, 4 статті 37-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Відповідно до частини четвертої статті 37-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Кабінетом Міністрів України розроблено Порядок №990, який визначає процедуру здійснення Мін'юстом контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктом 2 Порядку №990 встановлено, що контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації здійснюється шляхом розгляду скарг, поданих відповідно до Закону України "Про звернення громадян", і обґрунтованих подань територіальних органів Мін'юсту, а також моніторингу реєстраційних дій в реєстрах.

У разі виявлення під час розгляду скарг відповідно до Закону України "Про звернення громадян" і обґрунтованих подань територіальних органів Мін'юсту чи моніторингу реєстраційних дій в реєстрах порушень порядку державної реєстрації контроль здійснюється шляхом проведення камеральної перевірки державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації з прийняттям обов'язкових до виконання рішень, передбачених Законами.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що підставою для призначення Міністерством юстиції України камеральної перевірки державного реєстратора є виявлення у реєстрах порушень порядку державної реєстрації під час: 1) розгляду скарг відповідно до Закону України "Про звернення громадян"; 2) обґрунтованих подань територіальних органів Мін'юсту; 3) за результатами моніторингу реєстраційних дій.

Судами встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 29.03.2016 був призначений на посаду заступника директора - державного реєстратора КП "Сарненське БТІ" із здійсненням повноважень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

03.04.2017 начальником ГТУЮ у Рівненській області до МЮУ направлено подання №1371/04.3-3.17 на проведення камеральної перевірки державних реєстраторів КП "Сарненське БТІ" ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.а.с.43-45).

На виконання запиту МЮУ від 18.04.2017 за №14699/7786-0-32-17/19 про надання додаткових документів для розгляду подання, ГТУЮ у Рівненській області 23.05.2017 надало відповідачу копії реєстраційно контрольних карток, скарг та заяв власників квартир житлового будинку №12 по вул.Буковинській в м.Рівному (а.а.с.52-54).

Наказом МЮУ від 13.06.2017 №2105/7 вирішено провести камеральну перевірку державного реєстратора КП "Сарненське БТІ" ОСОБА_2 з 13.06.2017 та утворити комісію для проведення камеральної перевірки (а.с.10).

Відповідно до наказу МЮУ №2105/7 від 13.06.2017 та згідно зі ст.37-1 статті 37-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-IV (далі - Закон №1952-IV), комісією проведено камеральну перевірку державного реєстратора КП "Сарненське БТІ" ОСОБА_2 з питань дотримання законодавства щодо проведення реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за результатом якої складено довідку від 29.06.2017 (а.а.с.19-24).

Висновком комісії за наслідками проведеної перевірки була пропозиція анулювати доступ державного реєстратора КП "Сарненське БТІ" ОСОБА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Копії матеріалів камеральної перевірки направлені КП "Сарненське БТІ" (а.а.с.18-24).

Спірним наказом МЮУ від 03.07.2017 №2100/5 анульовано доступ державного реєстратора КП "Сарненське БТІ" ОСОБА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.а.с.15-16).

Вважаючи зазначений наказ протиправним, ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з такого.

Як зазначалось вище, частиною 1 статті 37-1 Закону №1952-IV передбачено, що контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав. За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації прав. У разі якщо в результаті проведеної перевірки державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації прав виявлено прийняття такими державними реєстраторами чи суб'єктами державної реєстрації прав рішень з порушенням законодавства, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних та/або юридичних осіб, Міністерство юстиції України вживає заходів до негайного повідомлення про це відповідних правоохоронних органів для вжиття необхідних заходів, а також заінтересованих осіб.

Згідно з ч.4 ст.37-1 Закону №1952-IV, порядок здійснення контролю, проведення камеральних перевірок та критерії, за якими здійснюється моніторинг, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення контролю у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №990 від 21.12.2016 (далі - Порядок №990).

Вказаний Порядок №990 визначає процедуру здійснення Мін'юстом відповідно до Законів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Пунктом 2 Порядку №990 передбачено, що контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації здійснюється шляхом розгляду скарг, поданих відповідно до Закону України "Про звернення громадян", і обґрунтованих подань територіальних органів Мін'юсту, а також моніторингу реєстраційних дій в реєстрах. У разі виявлення під час розгляду скарг відповідно до Закону України "Про звернення громадян" і обґрунтованих подань територіальних органів Мін'юсту чи моніторингу реєстраційних дій в реєстрах порушень порядку державної реєстрації контроль здійснюється шляхом проведення камеральної перевірки державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації з прийняттям обов'язкових до виконання рішень, передбачених Законами.

Порядок державної реєстрації встановлений у відповідних підзаконних актах, зокрема, в Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі - Порядок №1127).

Зі змісту довідки від 29.06.2017 слідує, що ОСОБА_2 допустив порушення процедури державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, визначеної Порядком №1127.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону №1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону №1952-IV державній реєстрації прав підлягає право власності.

За змістом частини 5 статті 3 Закону №1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна в межах Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя.

Частиною 1 статті 5 Закону №1952-IV передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Пунктами 2-3 частини 1 статті 6 Закону №1952-IV визначено, що організаційну систему державної реєстрації прав становлять суб'єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб'єкти; державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Згідно з пунктами 1-2 частини 3 статті 10 Закону №1952-IV, державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочинну та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

За приписами статті 11 Закону №1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення державної реєстрації прав забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону №1952-IV, державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Згідно з ч.4 ст.18 Закону №1952-IV, державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Частиною 1 статті 22 Закону №1952-IV визначено, що документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.2 ст.22 Закону №1952-IV, відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом.

Частиною 1 статті 27 Закону №1952-IV встановлено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі:

1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката;

2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів;

5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката;

6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката;

7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року;

9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації;

13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Частиною 2 статті 18 Закону №1952-IV визначено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

За змістом пункту 40 Порядку №1127 державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що підставою для проведення державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна є документи за переліком, зазначеним у статті 27 Закону №1952-IV та Порядку №1127, який, водночас, не є вичерпним. Визначальною ознакою документа є підтвердження ним відповідно до законодавства факту набуття, зміни або припинення прав на нерухоме майно.

Пунктом 20 Порядку №1127 визначено, що у разі проведення державної реєстрації права власності на окремий індивідуально визначений об'єкт нерухомого майна, об'єкт незавершеного будівництва вперше, у тому числі у результаті поділу, виділу частки з об'єкта нерухомого майна або об'єднання об'єктів нерухомого майна, державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав відкриває новий розділ у цьому Реєстрі з присвоєнням реєстраційного номера об'єкту нерухомого майна, об'єкту незавершеного будівництва та формує реєстраційну справу відповідно до законодавства. За наявності зареєстрованих речових прав на такий об'єкт нерухомого майна, об'єкт незавершеного будівництва або обтяжень таких прав у спеціальному розділі Державного реєстру прав, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек державний реєстратор одночасно з відкриттям розділу у Державному реєстрі прав переносить такі відомості про речові права на таке майно та їх обтяження, про суб'єктів цих прав до відповідного відкритого розділу.

Відповідно до пункту 68 Порядку №1127, для державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва подаються:

1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об'єктом (крім випадку, коли речове право на земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав);

2) документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт;

3) технічний паспорт на об'єкт незавершеного будівництва.

Частинами 1, 3 статті 331 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

З системного аналізу вказаних вище норм законодавства вбачається, що для реєстрації права власності набувача на об'єкт незавершеного будівництва, надаються документи, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисна документація, а також документи, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Зі змісту довідки за результатами камеральної перевірки від 29.06.2017 та аналізу виявлених МЮУ порушень, вбачається, що у серпні 2016 року державним реєстратором ОСОБА_2 проведено державну реєстрацію права власності на незавершені будівництвом квартири в будинку №12 по вул.Буковинській у м.Рівному за Приватним підприємством - фірмою "Інтерекопласт" на підставі наступних документів: інвестиційного договору від 23.08.2006, укладеного між Приватним підприємством-фірмою "Інтерекопласт" та Управлінням капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради, яким передбачено проведення будівельних робіт по вул.Буковинська, 12 у м.Рівному; договору оренди землі, укладеного між Рівненською міською радою та Управлінням капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради від 07.11.2005, стосовно земельної ділянки, розташованої по вул.Буковинська, 12 у м.Рівному; дозволу на виконання будівельних робіт від 05.12.2005 №413, виданого інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю м.Рівного; технічних паспортів на об'єкти нерухомості, що розташовані по вул.Буковинська, 12 у м.Рівному.

З аналізу сформованих державним реєстратором ОСОБА_2 відомостей за результатами пошуку інформації за об'єктами нерухомого майна встановлено, що інформація з Державного реєстру прав, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, містить відомості про реєстрацію права власності на квартири за вказаною вище адресою за фізичними особами у Реєстрі прав власності на нерухоме майно (діяв по 31.12.2013) та Державному реєстрі прав (діє після 01.01.2013).

Відповідач вказує, що незважаючи на наявність інформації у Реєстрі прав власності на нерухоме майно та державному реєстрі прав, державний реєстратор ОСОБА_2 приймав рішення про державну реєстрацію прав та зареєстрував у Державному реєстрі прав право власності на незавершені будівництвом квартири з ідентичними номерами за тією ж самою адресою за Приватним підприємством - фірмою "Інтерекопласт" на підставі вищевказаних документів.

Так, зокрема, 19.08.2016 державним реєстратором відкрито розділи Державного реєстру прав з реєстраційними номерами: 101 за адресою м.Рівне, вул.Буковинська, б.12 кв.43; 101 за адресою м.Рівне, вул.Буковинська, б.12 кв.60; 101 за адресою м.Рівне, вул.Буковинська, б.12 кв.48; 101 за адресою м.Рівне, вул.Буковинська, б.12 кв.70.

Разом з тим, відповідачем не надано доказів того, що у державного реєстратора були відсутні підстави для відмови у державній реєстрації речових прав на нерухоме майно, які вичерпно передбачені ст.24 Закону №1952-IV, внаслідок чого ним на підставі поданого ППФ "Інтерекопласт" переліку документів, передбачених пунктом 68 Порядку №1127, проведено державна реєстрація права власності на об'єкти - незавершене будівництво по вул.Буковинська, 12 у м.Рівному. При цьому типом об'єкта нерухомого майна, щодо якого проводилася державна реєстрація є - незавершене будівництво.

Судом першої інстанції також встановлено, що позивачем, як державним реєстратором, адреса об'єктів незавершеного будівництва зазначалася як будівельна і така, що отримана з аналізу документів, поданих заявником для державної реєстрації прав. Щодо таких об'єктів як: "квартира" або "незавершена будівництвом квартира", як зазначено у довідці від 29.06.2017, державним реєстратором ОСОБА_2 за вказаною адресою розділи у Державному реєстрі прав не відкривалися, а речові права не реєструвалися.

Крім того, державним реєстратором ОСОБА_2 відкрито розділи щодо незавершеного будівництва по об'єктах, технічні характеристики яких суттєво відрізняються від відомостей щодо зареєстрованих за вказаними адресами квартир в Державному реєстрі речових прав та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно та стосовно яких до третьої особи надійшли скарги громадян, що в подальшому слугували підставою направлення подання до МЮУ.

Отже, на час розгляду третьою особою скарг громадян, в Державному реєстрі речових прав зареєстровано чинні права власності на різні за суттю, технічними характеристиками та місцем розташування об'єкти нерухомого майна: квартири в будинку №12 по вул.Буковинській у м.Рівному - за громадянами, та незавершені будівництва по вул.Буковинська, 68 у м.Рівному - за Приватним підприємством-фірмою "Інтерекопласт".

Будь-яких доказів, які би свідчили про неправомірне заволодіння чи захоплення чужого нерухомого майна внаслідок здійснених державним реєстратором ОСОБА_2 реєстрацій речових прав на нерухоме майно у довідці МЮУ від 29.06.2017 не зазначено, а в ході судового розгляду таких обставин судом не встановлено.

Слід також зазначити, що Рішення державного реєстратора щодо наведених у довідці об'єктів нерухомості заінтересованими особам, або ж особами, права, свободи та інтереси яких ймовірно могли би бути порушені, не оскаржувалися, здійснені на їх підставі записи у Державному реєстрі речових прав у встановленому законодавством порядку не скасовані.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в силу приписів п.8 Порядку №990, під час проведення камеральної перевірки комісія має право: 1) ознайомлюватися з електронними копіями документів, на підставі яких проводилися реєстраційні дії та які розміщені у реєстрах, а також з документами, створеними за допомогою програмних засобів ведення реєстрів; 2) витребувати у суб'єкта державної реєстрації, що забезпечує зберігання реєстраційних справ, у державного реєстратора копії документів в паперовій формі, відомості про які містяться в реєстрах, проте відсутні виготовлені шляхом сканування електронні копії таких документів у реєстрах; 3) вимагати від державних реєстраторів, уповноважених осіб суб'єктів державної реєстрації надання пояснень.

У матеріалах справи відсутні докази того, що під час проведення камеральної перевірки суб'єктом владних повноважень вживалися будь-які заходи щодо перевірки порушень, які виявлені на підставі даних реєстру, у тому числі чи запитувалися відповідачем копії документів на паперових носіях, чи пропонувалось суб'єкту перевірки надати пояснення, тощо. Не знайшли свого відображення у матеріалах справи і докази щодо підтвердження обставин подвійної реєстрації прав на нерухоме майно, виявлених в ході перевірки.

Частиною 2 статті 37-1 Закону №1952-IV встановлено, що за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про:

1) тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб'єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

2) анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб'єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

3) притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи суб'єкта державної реєстрації прав;

4) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю;

5) скасування акредитації суб'єкта державної реєстрації прав.

Відтак, рішення МЮУ про анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб'єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав повинно бути вмотивованим.

Судами встановлено, що відповідачем при проведенні камеральної перевірки, складанні довідки та винесенні оскаржуваного наказу не забезпечено участі позивача у процесі прийняття рішення шляхом надання пояснень, а також відповідачем не досліджено усі документи, які могли би мати значення при прийнятті спірного рішення.

Крім того, камеральна перевірка призначена та проведена на підставі подання ГТУЮ у Рівненській області від 03.04.2017 за №1371/04.3-3.17 з додатками від 03.05.2017 №1711/1914-0-14-17/04.3, яке було оформлене за результатом розгляду скарг та заяв громадян в порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР.

Згідно з п.3. Порядку №990, розгляд обґрунтованих подань територіальних органів МЮУ здійснюється у строк, що не перевищує 20 робочих днів, тобто увесь комплекс дій по вивченню та аналізу обґрунтованих подань територіальних органів МЮУ, перевірці викладених у них обставин, не може бути проведений у строк, що перевищує термін у 20 робочих днів. Можливості переривання чи продовження вказаного терміну законом не передбачено.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем порушено вимоги п.3. Порядку №990 щодо 20-ти денного строку розгляду обґрунтованих подань територіальних органів МЮУ та п.7 Порядку №990 щодо обов'язку направлення копії наказу МЮУ про проведення камеральної перевірки протягом трьох робочих днів з дня його прийняття разом із супровідним листом державному реєстратору та/або суб'єкту державної реєстрації.

У випадку спірних правовідносин між днем отримання подання від третьої особи - 07.04.2017, і додатків до нього - 15.05.2017, та прийняття МЮУ, за результатом їх розгляду, наказів від 13.06.2017, минуло більше як 20 робочих днів. При цьому, окремих розпорядчих документів МЮУ, які б свідчили про зупинення чи продовження терміну розгляду подання від 03.04.2017, відповідачем не надано.

Згідно з п.7 Порядку №990, копія наказу Мін'юсту про проведення камеральної перевірки надсилається протягом трьох робочих днів з дня його прийняття разом із супровідним листом державному реєстратору та/або суб'єкту державної реєстрації.

Проте, наказ від 13.06.2017 №2105/7 про проведення камеральної перевірки направлено рекомендованим поштовим відправленням до КП "Сарненське БТІ" лише 21.06.2017, що стверджується відтиском штампа органу поштового зв'язку на конверті (а.с.11).

З наказу від 03.07.2017 №2100/5 "Про анулювання доступу державного реєстратора комунального підприємства "Сарненське бюро технічної інвентаризації" Сарненської районної ради ОСОБА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" вбачається, що у ньому відсутні виклад обставин, які зумовили його прийняття. Зазначений наказ містить виключно посилання на довідку від 29.06.2017 без відображення виявлених в ході перевірки порушень державним реєстратором норм чинного законодавства.

Отже, суд вважає, що відповідачем прийнято невмотивоване рішення в розумінні ч.2 ст.37-1 Закону №1952-IV.

За таких обставин, перевіряючи дії суб'єкта владних повноважень відповідно до закріплених у ч.2 ст.2 КАС України критеріям, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оспорюваний наказ прийнятий відповідачем без урахування усіх обставин, які мають значення для прийняття законного рішення.

Суд не входить в обговорення питання щодо правомірності чи протиправності вчинених позивачем реєстраційних дій, оскільки предметом спору в даній справі є рішення суб'єкта владних повноважень.

Однак, не виключено, що відповідні реєстраційні дії можуть бути предметом судового розгляду в інших процесах за зверненнями суб'єктів, чиї права, на їх думку, порушені вказаними вище діями позивача.

Таким чином, аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від "26" лютого 2018 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

К.С. Франовська

Повне судове рішення складено "27" серпня 2018 р.