Справа № 161/7449/18
Суддя: Подзіров А. О.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/7449/18
Провадження № 2-а/161/356/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого - судді Подзірова А.О., за участю секретаря судового засідання Кубяк О.В., позивача ОСОБА_1, представника відповідачів ОСОБА_2, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області рядового поліції ОСОБА_3, Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 05 травня 2018 року серії ЕАА №390862, -

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області рядового поліції ОСОБА_3, Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 05 травня 2018 року серії ЕАА №390862.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, а також відсутність у відповідача доказів, що підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Також посилається на процесуальні порушення допущені відповідачем, зокрема на: розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу; поліцейський позбавив його можливості скористатися своїми правами, які передбачені ст.268 КУпАП.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Додатково пояснив, що він не вчиняв адміністративне правопорушення, яке зазначено у спірній постанові.

Представник відповідачів, субєктів владних повноважень, у судовому засіданні просить суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідачів, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав.

Судом встановлено, а також не заперечується сторонами, що 05 травня 2018 року, за адресою м. Луцьк, вул. Глущець, 1, інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області рядовим поліції ОСОБА_3 винесена постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 05 травня 2018 року серії ЕАА №390862, в якій зафіксовано, що громадянин ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Volkswagen T4, державний номер НОМЕР_1, 05 травня 2018 року о 11 год. 29 хв. в м. Луцьку по вул. Глушевь, 1, керував транспортним засобом що підлягає обовязковому технічному огляду, але своєчасно його не пройшов, чим порушив ст.37 Закону України «Про дорожній рух», чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.121 КУпАП.

Позивач отримав вказану постанову того ж дня наручно, що не заперечується сторонами.

Надаючи правову оцінку вищенаведеній постанові відповідача, суд зазначає наступне.

Частиною третьою статті 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, -

тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В свою чергу частиною другою статті 35 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що обов'язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років;

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Згідно ПДР, які у відповідності з Законом «Про Дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху по всій території України, в п.1.10 терміни зазначено:

- легковий автомобіль - автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев'яти, з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки;

- вантажний автомобіль - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів;

В пункті 31.4.1 ПДР присутня класифікація транспортних засобів по типам:

1. Легкові автомобілі та їхні модифікації для перевезення вантажів

2. Автобуси

3. Вантажні автомобілі з дозволеною максимальною масою до 12 т включно

4. Вантажні автомобілі з дозволеною максимальною масою понад 12 т

5. Автопоїзди, тягачами яких є легкові автомобілі та їхні модифікації для перевезення вантажу

6. Автопоїзди, тягачами яких є вантажні автомобілі

З наданого технічного паспорту слідує, що транспортний засіб має тип «вантажопасажирський», тобто він не відноситься до категорії вантажних транспортних засобів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що транспортний засіб позивача, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію має тип «вантажопасажирський» і кількістю місць для сидіння, що не перевищує 9, враховуючи місця водія, є - легковим автомобілем.

За своїми ознаками та технічними характеристиками транспортний засіб Volkswagen T4 відноситься саме до легкових автомобілів, оскільки призначений для перевезення пасажирів також.

Суду не надано доказів, що даний транспортний засіб використовується для роботи в якості таксі або для перевезення вантажу з метою отримання прибутку, у зв'язку з чим не підлягає обов'язковому технічному контролю.

Доводи відповідача про те, що автомобіль був переобладнаний з вантажного суд не приймає до уваги, оскільки таке переобладнання чинним законодавством передбачено, а відповідна відмітка про це наявна в технічному паспорті.

Отже, транспортний засіб позивача, як автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев'яти, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки є легковим та відповідно до ст. 35 Закону України «Про Дорожній рух» обов'язковому технічному контролю не підлягає.

Вказані обставини у своїй сукупності дозволяє суду дійти переконливого висновку, що транспортний засіб Volkswagen T4, державний номер НОМЕР_1, є легковим автомобілем, а не вантажним, і в дійсності не використовується позивачем для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, а отже він не підлягає обовязковому технічному контролю.

Суд не бере до уваги доводи позивача про те, що відповідач мав скласти протокол про адміністративне правопорушення, оскільки ч.2 ст.258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Стосовно інших процесуальних порушень, які на думку позивача здійснив відповідач, суд зазначає наступне.

Зокрема, суд зазначає про помилковість посилання позивача на те, що відповідач має право розглядати справу про адміністративне правопорушення лише на місці вчинення правопорушення, оскільки статтею 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

У пункті 1 резолютивної частини рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року N5-рп/2015 вирішено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, справа про адміністративне правопорушення відносно позивача, могла бути розглянута у будь-якому місці в межах Волинської області і в цій частині відповідачем порушень не допущено.

Частиною третьою статті 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки під час розгляду судом цієї адміністративної справи відповідачем належними та допустимими доказами не доведений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, а саме скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись статтею 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Скасувати постанову інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області рядового поліції ОСОБА_3 про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 05 травня 2018 року серії ЕАА №390862 та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.121 КУпАП.

Згідно зі статтями 255, 286, 293, 295 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Позивачем у справі є ОСОБА_1, який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2.

Відповідачами у справі є інспектор роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області рядовий поліції ОСОБА_3, Управління патрульної поліції у Волинській області, адреса робочого місця м. Луцьк, вул. Залізнична, 15.

Повне судове рішення складено, підписано та проголошено 28 серпня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_4