Справа № 826/9150/18
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2018-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 серпня 2018 року № 826/9150/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О. розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Мірра-Девелопмент»

до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії -

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Мірра-Девелопмент» (далі також - ТОВ «Мірра-Девелопмент», позивач) з позовом до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі також - відповідач), в якому позивач просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, затверджене його наказом від 08 червня 2016 року № 476; 2) зобов'язати відповідача скласти та надати позивачу містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки загальною площею 1,0554 га, право користування якої посвідчено договором оренди земельної ділянки, зареєстрованим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Демяненко Т.М. 27 липня 2017 року за № 740, для реконструкції адміністративно-виробничої будівлі для розміщення торгово-розважального комплексу з апартаментами, вбудовано-прибудинковими приміщеннями та паркінгом, за адресою: вул. Московська, 8, корпус 59, літ «К» у Печерському районі м. Києва.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваним рішенням відповідача, на думку позивача, було протиправно відмовлено ТОВ «Мірра-Девелопмент» в отриманні містобудівних умов та обмежень забудови вказаної земельної ділянки. Зокрема, позивач вказує на безпідставність позиції відповідача щодо часткового віднесення такої земельної ділянки за функціональним призначенням до території вулиць та доріг.

В наданому суду відзиві на позовну заяву відповідач зазначив про правомірність оскаржуваного в межах розгляду даної справи рішення з огляду на підстави, зазначені в такому відзиві, на підставі чого вважає заявлені позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Сторонами подано заяви про розгляд справи за їх відсутності. Також позивачем 21.08.2018 подано клопотання про пришвидшення розгляду справи, мотивуючи тим, що тривалий розгляд справи може призвести до негативних та неповоротних наслідків для позивача.

Враховуючи учасниками справи заяви та клопотання суд ухвалив здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Оцінивши в судовому засіданні належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 травня 2018 року позивач звернувся на ім'я директора Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Свистунова О.В. із заявою про надання містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки загальною площею 1,0554 га, право користування якою посвідчено договором оренди земельної ділянки, зареєстрованим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем'яненко Т.М. 27 липня 2017 року за № 740, для реконструкції адміністративно-виробничої будівлі для розміщення торгово-розважального комплексу з апартаментами, вбудовано-прибудинковими приміщеннями та паркінгом, за адресою: вул. Московська, 8, корпус 59, літ. «К» у Печерському районі м. Києва.

За результатами розгляду вказаної заяви Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) рішенням, затвердженим наказом відповідача від 08 червня 2018 року №476, повідомлено позивача про відмову у таких наданні містобудівних умов та обмежень у зв'язку з невідповідністю намірів забудови вимогам містобудівної документації, оскільки відповідно до Генерального плану міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28 березня 2002 року № 370/1804, вказана земельна ділянка за функціональним призначенням відноситься до території вулиць та доріг.

Не погоджуючись з таким рішенням суб'єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача виходячи з наступного.

За приписами ч. 1 статті 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 2 статті 24 Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

Режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій (ч. 1 статті 25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Статтею 20 Земельного кодексу України закріплено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Таким чином, планування та забудова земельних ділянок здійснюється, у тому числі, їх орендарями, виключно в межах їх цільового призначення. Отже враховуючи, що позивач є законним орендарем відповідної земельної ділянки, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, договором оренди земельної ділянки, зареєстрованим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем'яненко Т.М. 27 липня 2017 року за № 740, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, він має право планування та забудови такої земельної ділянки в межах її цільового призначення.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 статті 12 Закону України «Про основи містобудування», до компетенції сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування на відповідній території належить затвердження відповідно до законодавства місцевих програм, генеральних планів відповідних населених пунктів, планів зонування територій, а за відсутності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території - детальних планів територій; до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належать: затвердження детальних планів територій за наявності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території; визначення територій для містобудівних потреб; внесення пропозицій щодо встановлення і зміни меж населених пунктів відповідно до закону.

Суд звертає увагу на те, що, «цільове призначення земельної ділянки (категорія земель та певний вид використання земельної ділянки в межах відповідної категорії земель)» в розумінні Земельного кодексу України та «функціональне призначення території» в розумінні Генерального плану м. Києва, як містобудівної документації, розробленої відповідно до містобудівного законодавства та державних будівельних норм, не є тотожними і однорідними поняттями в регулюванні земельних правовідносин, оскільки в межах певної функціональної території міста Києва, визначеної містобудівною документацією, зокрема Генеральним планом м. Києва, можуть бути різні цільові призначення земельних ділянок.

Так, стаття 1 Закону України «Про землеустрій» містить визначення поняття «цільове призначення земельної ділянки», згідно з яким це є її використання за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, цільове призначення конкретної земельної ділянки фіксується у рішенні уповноваженого органу про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку.

У відповідності до ч. 1 статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Згідно зі змістом статті 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Як вбачається зі змісту ч. 1 статті 20 Земельного кодексу України, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Частиною 5 даної статті визначено, що види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Кожна категорія земель має узагальнене цільове призначення, що визначає специфіку її особливого правового режиму.

Так, земельні ділянки, віднесені до однієї категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення.

Згідно з п. 5.8. ДСТУ-Н Б Б.1.1-12:2011 «Настанова про склад та зміст плану зонування території (зонінг)», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15 грудня 2011 року № 345, схема зонування складається, як правило, з основних типів зон: громадські; житлові; рекреаційні; курортні; зони транспортної інфраструктури; зони інженерної інфраструктури; комунально-складські; виробничі; спеціальні; зони земель історико-культурного призначення; зона земель природно-заповідного фонду.

В містобудівних регламентах для кожної територіальної зони встановлюються: переважні види використання; супутні види дозволеного використання; допустимі види використання.

Тобто, нормативно-правовими актами, що регламентують порядок розроблення і затвердження містобудівної документації, визначено, що така документація визначає функціональне призначення територій, а не види використання земельних ділянок.

Також ч. 1 статті 193 Земельного кодексу України визначено, що державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Отже, відомості щодо цільового призначення земельної ділянки, відповідно до приписів вищевказаних правових норм, відображуються у державному земельному кадастрі, а не генеральному плані населеного пункту, який, в силу приписів ч. 1 статті 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», розробляється з урахуванням його даних.

Так, відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 статті 36 Закону України «Про Державний земельний кадастр», на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, оприлюднюються відомості Генеральний план м. Києва про, зокрема, цільове призначення земельних ділянок.

Відомості, зазначені у частині першій цієї статті, підлягають оприлюдненню на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, з моменту їх внесення до Державного земельного кадастру.

У відповідності до наведених вимог, на офіційному веб-сайті Держгеокадастру (http://map.land.gov.ua/kadastrova-karta) оприлюднено відомості про земельну ділянку за адресою: вул. Московська, 8, корпус 59, літ «К» у Печерському районі м. Києва (кадастровий номер :82:033:0004), згідно яких, цільовим призначенням такої земельної ділянки є розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, вид використання - для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі.

Зазначене підтверджується також змістом договору оренди земельної ділянки, зареєстрованим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем'яненко Т.М. 27 липня 2017 року за № 740 та відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, витяг з якого додано до матеріалів справи.

Вказане додатково підтверджує право позивача на планування та забудову орендованої ним земельної ділянки в межах її цільового призначення, визначеного в Державному земельному кадастрі.

Водночас, з наведеного вбачається, що Генеральний план м. Києва має відповідати наявним в Державному земельному кадастрі відомостям, зокрема, в частині цільового призначення земельної ділянки, розташованої за адресою: вул. Московська, 8, корпус 59, літ «К» у Печерському районі м. Києва.

Водночас, наявне в матеріалах справи викопіювання з Генерального плану м. Києва свідчить про віднесення вказаної земельної ділянки за функціональним призначенням частково до територій громадських будівель та споруд, а частково - територій вулиць і доріг.

Відповідно до п. 1.1 ДБН Б. 1-3-97 «Склад, зміст, порядок розроблення, погодження та затвердження генеральних планів міських населених пунктів», затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 25 вересня 1997 року № 164, чинного на час прийняття Київрадою рішення від 28 березня 2002 року № 370/1804, яким затверджено Генеральний план м. Києва, генеральний план міста, селища є основним планувальним документом, який встановлює в інтересах населення та з врахуванням державних завдань напрямки і межі територіального розвитку населеного пункту, функціональне призначення і будівельне зонування території, містить принципові рішення щодо розміщення об'єктів загальноміського або загальноселищного значення, організації вулично-дорожньої мережі і дорожнього руху, інженерного обладнання, інженерної підготовки і благоустрою, захисту території від небезпечних природних і техногенних процесів, охорони природи та історико-культурної спадщини, черговості освоєння території. Генеральний план міста, селища (далі - генеральний план) є основним видом містобудівної документації з планування території населеного пункту, призначеним для обґрунтування (розроблення та реалізації) довгострокової політики органу місцевого самоврядування в питаннях використання і забудови території.

Пунктом 3.4 ДБН Б. 1-3-97 визначено, що генеральний план включає текстові та графічні матеріали. До текстових матеріалів відносяться: а) книга генерального плану; б) брошура з основними положеннями генерального плану Графічними матеріалами є плани і карти аналітичного і проектного змісту, виконанні у встановленому масштабі. Текстові та графічні матеріали можуть виконуватися з застосуванням комп'ютерної технології. Склад графічних матеріалів генерального плану наведений у п. 3.8 ДБН Б. 1-3-97.

План існуючого населеного пункту (опорний план) не піддягає затвердженню. Документ виконується на топографічній основі. На кресленні відображається планувальна структура, використання територій та окремих функціональних зон населеного пункту, станом на час затвердження генерального плану (п. 3.9 ДБН Б. 1-3-97).

Відповідно до п. 3.12 ДБН Б. 1-3-97 на основному кресленні генерального плану вказують існуючий стан та пропозиції щодо архітектурно-планувальної організації і функціонального зонування, використання та забудови територій населеного пункту, а саме: а) межа населеного пункту (міська межа); б) магістральні, жилі вулиці і площі у червоних лініях (з назвами) та транспортні розв'язки в одному та різних рівнях; в) території житлової забудови (садибної, мало: поверхової, середньоповерхової, багатоповерхової); г) території цивільної забудови та громадські центри загальноміського і районного значення; д) озеленені території загального користування та спеціального призначення; е) промислові, комунальні і складські території та їх розподіл у відповідності з санітарною класифікацією підприємств; ж) території міського та зовнішнього транспорту; з) території спеціального призначення; й) природоохоронні, оздоровчі, рекреаційні, історико-культурні території; к) курортні території; л) території садівничих товариств та дачної забудови; м) території сільськогосподарських підприємств; н) ліси, лісопарки, лугопарки, водойми, водотоки; о) території, на яких заплановано здійснення загальних та спеціальних заходів з інженерної підготовки і захисту територій, природозахисних заходів та розміщення відповідних споруд і пристроїв; п) території, передбачені для розміщення головних споруд інженерної інфраструктури; р) території пріоритетного розвитку на першу чергу реалізації; с) резервні території для розвитку населеного пункту за його межами.

Згідно з п. 3.2 Державних будівельних норм України ДБН В.2.3-5:2017 «Вулиці та дороги населених пунктів», ділянки вуличної мережі з рухом переважно транзитного або вантажного автомобільного транспорту, геодезично зафіксовані червоними лініями та переважно є виходами на автомобільні дороги загального користування.

Отже, на Генеральному плані м. Києва території вулиць та доріг мають бути відображені виключно у межах червоних ліній.

Так, відповідно до наявного в матеріалах справи листа ДП «Інститут Генерального плану міста Києва» від 18 липня 2018 року № 148: «на основному кресленні Генерального плану міста Києва на період до 2020 р. вулиці та дороги були показані умовними буферними зонами, які значно ширше червоних ліній вулиць на забудованій території, для наочності показу в М 1:10 000. У зв'язку з цим дана земельна ділянка показана як частково розташована на території, що за функціональним призначенням визначена територією вулиць та доріг (згідно з додатком 1).

Детально територію вулиць і доріг треба вважати в межах червоних ліній. Схема містобудівного обґрунтування коригування червоних ліній, яка розроблялась в ДП «Інститут Генерального плану міста Києва», додається.

Зважаючи на вищезгадане, будівля за адресою вул. Московська, 8, корпус 59 літ. «К» у Печерському р-ні м. Києва, та земельна ділянка кадастровий номер :82:033:0004 на якій знаходиться вказана будівля, повністю знаходиться на території громадських будівель і споруд».

Наведені доводи дають підстави суду вважати, що земельна ділянка за адресою: вул. Московська, 8, корпус 59, літ «К» у Печерському районі м. Києва (кадастровий номер :82:033:0004), не знаходиться на території, що за функціональним призначенням віднесена до території вулиць і доріг. Крім того, така позиція позивача не була обґрунтовано, з наданням суду відповідних доказів, спростована відповідачем, в той час як відповідно до ч. 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З таких обставин, суд визнає наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Мірра-Девелопмент» щодо визнання протиправним та скасування рішення відповідача, що затверджене його наказом від 08 червня 2016 року № 476, як такого, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

А оскільки судом була встановлена протиправність відмови у наданні позивачу містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, що була зафіксована оскаржуваним рішенням, яке підлягає скасуванню в судовому порядку, суд вважає обґрунтованими також похідні вимоги ТОВ «Мірра-Девелопмент» про зобов'язання відповідача скласти та надати позивачу містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки загальною площею 1, 0554 га, право користування якої посвідчено договором оренди земельної ділянки, зареєстрованим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Демяненко Т.М. 27 липня 2017 року за № 740, для реконструкції адміністративно-виробничої будівлі для розміщення торгово-розважального комплексу з апартаментами, вбудовано-прибудинковими приміщеннями та паркінгом, за адресою: вул. Московська, 8, корпус 59, літ «К» у Печерському районі м. Києва.

Відповідно до статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги наведене вище, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Мірра-Девелопмент» підлягають задоволенню повністю.

Згідно з вимогами статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 3 524, 00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративного позов товариства з обмеженою відповідальністю «Мірра-Девелопмент» (03680, місто Київ, вулиця Святошинська, 34, корпус 17, кімната 14; ) до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01001, місто Київ, вулиця Хрещатик, 32; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затверджене його наказом від 08 червня 2016 року № 476.

Зобов'язати Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) скласти та надати товариству з обмеженою відповідальністю «Мірра-Девелопмент» містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки загальною площею 1, 0554 га, право користування якої посвідчено договором оренди земельної ділянки, зареєстрованим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Демяненко Т.М. 27 липня 2017 року за № 740, для реконструкції адміністративно-виробничої будівлі для розміщення торгово-розважального комплексу з апартаментами, вбудовано-прибудинковими приміщеннями та паркінгом, за адресою: вул. Московська, 8, корпус 59, літ «К» у Печерському районі м. Києва.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Мірра-Девелопмент» понесені останнім судові витрати у розмірі 3 524, 00 грн. (три тисячі п'ятсот двадцять чотири гривні).

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону №2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Р.О. Арсірій