Справа № 405/2652/15-а (2-а/405/134/15)
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 серпня 2018 року

Київ

справа №405/2652/15-а (2-а/405/134/15)

адміністративне провадження №К/9901/43369/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними матеріалами касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2017 року (суддя Ясенова Т.І.) у справі за позовом приватного підприємства «Вагран» до Кіровоградської міської ради (на сьогодні - Міська рада міста Кропивницького; далі - Міськрада), треті особи - виконавчий комітет Міськради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, про визнання незаконним і скасування рішення, -

встановив:

25 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою на постанову Ленінського районного суду міста Кіровограда від 30 листопада 2015 року у зазначеній справі.

Цю апеляційну скаргу Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 31 серпня 2017 року залишив без руху та надав строк тридцять днів з моменту отримання апелянтом копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги. Пропонував направити до суду апеляційної інстанції докази на підтвердження подання апеляційної скарги в межах строку, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, або подати заяву про поновлення строку апеляційного оскарження судового рішення із зазначенням поважних причин його пропуску, надати відповідні докази на підтвердження поважності таких причин, а також додати оригінал документу про сплату судового збору в розмірі 80 грн 39 коп., копії апеляційної скарги і письмових матеріалів до неї відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

На виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_1 подала документ про сплату судового збору, апеляційну скаргу і їхні копії з письмовими матеріалами відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та клопотання про поновлення строку. У клопотанні покликалася на те, що з червня 2014 року проживає у місті Києві, під час розгляду справи судом першої інстанції участі у справі не брала і не була залучена судом першої інстанції до участі у справі як сторона або третя особа. Повідомила також, що в місті Кіровограді не проживає з 18 липня 2013 року.

27 жовтня 2017 року Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на підставі частини четвертої статті 189 КАС у редакції, чинній на момент звернення зі скаргою.

ОСОБА_1 не погодилася із цим рішенням суду апеляційної інстанції і 17 листопада 2017 року звернулася із касаційною скаргою з вимогами скасувати це рішення і передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Скаргу обґрунтувала доводами, які аналогічні викладеним у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження.

У відзиві на касаційну скаргу Міськрада просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду з'ясував обставини, на підставі яких було прийнято оскаржене рішення суду апеляційної інстанцій, обговорив доводи касаційної скарги і дійшов висновку про таке.

Відповідно до статті 102 КАС, у редакції чинній до 15 грудня 2017 року, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі. Аналогічна норма міститься у статті 121 КАС, у чинній на сьогоднішній день редакції.

Вирішення суддею питання про наявність або відсутність підстав для поновлення строку касаційного оскарження в конкретній справі залежить від вказаних у клопотанні причин, підтверджених відповідними засобами доказування.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на апеляційне оскарження, на які скаржник посилається як на поважні, суд має виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів і з того, чи мав скаржник за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на апеляційне оскарження.

У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини у вимірі положень пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначив, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Так, у справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції, визнавши причини пропуску процесуального строку неповажними, виходив із того, що ОСОБА_1 долучила до апеляційної скарги копію постанови суду першої інстанції від 30 листопада 2015 року з відміткою про те, що «судове рішення набрало законної сили 11.11.2015 р.». Копія рішення прошита та пронумерована 22 січня 2016 року.

З цього суд зробив висновок, що фактично копія судового рішення була видана у січні 2016 року. Доказів неможливості оскаржити судове рішення у встановлені законодавством строки з моменту його отримання, апелянт не надала. Із посиланням на будь-які докази, без наведення обставин, які об'єктивно заважали вчасно подати апеляційну скаргу, не підтвердила апелянт й того, що про оскаржуване судове рішення від 30 листопада 2015 року вона дізналась 20 липня 2017 року.

Комплексна оцінка наведених конкретних обставин, на які покликалася скаржниця, не дала суду апеляційної інстанції можливість за внутрішнім переконанням визнати їх непереборними чи такими, що об'єктивно завадили їй своєчасно реалізувати своє право на апеляційне оскарження.

В аспекті наведеного слід також зазначити, що відповідно до статті 341 КАС у редакції, чинній після 15 грудня 2017 року, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Підсумовуючи зазначене, колегія суддів визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, тому касаційну скаргу ОСОБА_48 потрібно залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

З огляду на викладене, керуючись статтями 341, 342, 345, пунктом 1 частини першої статті 349, статтями 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців

Судді : Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко