Справа № 826/13656/18
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

31 серпня 2018 року м. Київ № 826/13656/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1
до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ «Авант-Банк» Ларченко Ірини Миколаївни, Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Авант-банк» Кічука Олега Івановича
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ «Авант-Банк» Ларченко Ірини Миколаївни (03110, м. Київ, вул. Івана Клименка, 23), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Авант-банк» Кічук Олега Івановича (адреса: 02100, м. Київ, бул. Верховної Ради, 7, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення оформлене повідомленням від 25.02.2016 № 887/3 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Авант-Банк» Ларченко Ірини Миколаївни, щодо віднесення до нікчемних правочинів Договору банківського рахунку фізичної особи № Д-Ф/16/1019- 01248, укладеного 26.01.2016, а також операції, щодо перерахування коштів з рахунку фізичної особи на рахунок № НОМЕР_2 у ПАТ «Авант- Банк», код банку 380708, відкритого на підставі договору банківського рахунку фізичної особи № Д-Ф/16/1019-01248, укладеного 26.01.2016 між ОСОБА_1 ПАТ «Авант - Банк», яка була проведена 29.01.2016 на суму 8000 (вісім тисяч) доларів США 00 центів;

зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Авант-Банк» Кічука Олега Івановича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Авант - Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які були розміщені на рахунку № НОМЕР_2 у ПАТ «Авант- Банк», код банку 380708, відкритого на підставі договору банківського рахунку фізичної особи № Д-Ф/16/1019-01248, укладеного 26.01.2016 між ОСОБА_1 ПАТ «Авант - Банк», яка була проведена 29.01.2016 на суму 8000 (вісім тисяч) доларів США 00 центів.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі, суддя виходить з наступного.

Відповідно до п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу та чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Одночасно з позовною заявою позивачем заявлено клопотання про звільнення її від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Вирішуючи вказане клопотання, суд зазначає про наступне.

Так, відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

У спірних відносинах ОСОБА_1 не є споживачем продукцію/послуг по відношенню до Уповноваженої особи Фонду. У даному випадку позивач просить задовольнити її вимоги відносно відшкодування вкладу за рахунок коштів Фонду. У цих відносинах Уповноважена особа Фонду, як і сам Фонд не є надавачами споживчих послуг, з огляду на що позивачка не може бути звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Водночас, відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, проаналізувавши вказані норми та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позиває не є особою, яку може бути звільнено від сплати судового збору на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір», оскільки матеріали позовної заяви не містять документів, на підтвердження обставин, зазначених у ст. 8 Закону України «Про судовий збір», з огляду на що ОСОБА_1 є платником судового збору на загальних умовах.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», установлено у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 01.01.2018 - 1762,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З прохальної частини позовної заяви видно, що остання містить 2 (дві) вимоги немайнового характеру, з огляду на що позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1409,60 грн. (704,80 грн. (0,4% від 1762,00 грн.) * 2 немайнові вимоги).

Крім того, у позовній заяві позивач просить суд поновити строк звернення до суду. В обґрунтування вказаного прохання позивач посилається на те, що про нікчемність договору банківського вкладу вона дізналась лише 19.07.2018, з моменту отримання листа-відповіді від 11.07.2018 № 415, з огляду на що, за висновком позивача, вона не пропустила строк звернення до суду.

Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду, суд вказує на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Суд звертає увагу позивача на те, що постановою Правління Національного банку України від 29.01.2016 № 44 ПАТ «Авант Банк» визнано неплатоспроможним.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 25.02.2016 № 109 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Авант Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 26.02.2016 № 262 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Авант Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

26.02.2016 на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/157-pat-avant-bank/3587-rozpochato-protseduru-likvidatsii-pat-avant-bank-ta-delehovano-povnovazhennia-likvidatora-banku) було розміщено інформацію про початок процедури ліквідацію ПАТ «Авант-Банк».

01.03.2016 на офіційному сайті Фонду розміщено оголошення наступного змісту:

«У зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) рішення від 26 лютого 2016 р. № 262, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «АВАНТ-БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку», Фонд з 02 березня 2016 р. розпочинає виплати коштів вкладникам даного банку.

Для отримання коштів вкладники ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АВАНТ-БАНК» (далі - ПАТ «АВАНТ-БАНК») з 02 березня 2016 р. до 12 квітня 2016 р. включно можуть звертатись до установ банків-агентів Фонду: АТ «ОТП БАНК» та АТ «УКРСИББАНК».

Відшкодування вкладникам ПАТ «АВАНТ-БАНК», які з будь-яких причин не звернуться до банку-агенту Фонду в період з 02 березня 2016 р. до 12 квітня 2016 р. здійснюватимуться за результатами розгляду їх індивідуальних письмових звернень на адресу Фонду до дня внесення запису про ліквідацію банку як юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб.

Банк, що здійснює виплату коштів, визначається залежно від місця реєстрації проживання за паспортом, вказаному вкладниками під час укладання договору банківського вкладу/рахунку з ПАТ «АВАНТ-БАНК». Перелік банків наведено у таблиці».

02.03.2016 на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/157-pat-avant-bank/3631-do-uvahy-vkladnykiv-pat-avant-bank) розміщено оголошення для вкладників у ПАТ «Авант-Банк», в якому зазначено: «Відповідно до частини 5 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги кредиторів приймаються протягом 30 днів з дня опублікування в газеті «Голос України» оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив, що інформацію про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, призначення уповноваженої особи Фонду та відшкодування коштів вкладникам ПАТ «АВАНТ-БАНК» опубліковано в газеті «Голос України» від 02 березня 2016 року № 39 (6293).

Кредиторські вимоги приймаються за адресою:02100, м. Київ, б-р Верховної Ради, буд.7.

Довідкова інформація за телефонами:

«Гаряча лінія з питань гарантування вкладів фізичних осіб»: 0 800 30-40-10, 0 800-308-108 (дзвінки по Україні безкоштовні).

ПАТ «АВАНТ-БАНК»: , 0 800 21-34-34».

Окрім того, 02.03.2016 в газеті «Голос України» від 02.03.2016 № 39 (6293) було опубліковано оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, призначення уповноваженої особи Фонду та відшкодування коштів вкладникам ПАТ «Авант-Банк».

Таким чином, зважаючи на викладене, а також беручи до уваги те, що ліквідація ПАТ «Авант-Банк» була загальновідомою у 2016 році, суд дійшов висновку, що позивач ще у березні 2016 року повинна була дізнатись про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Авант-Банк» та, враховуючи відсутність себе у переліку вкладників/рахунків, на яких поширюються гарантії Фонду, позивач мала можливість та повинна була дізнатися у період з 02 березня 2016 р. до 12 квітня 2016 р. про відсутність себе у переліку вкладників/рахунків, можливе порушення у зв'язку з цим прав вкладника, що і зумовлювало початок спливу строку звернення до суду.

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалах від 04.07.2018 у справі № 826/12236/17 (провадження № К/9901/54391/18).

Більш того, суд вказує на те, що в матеріалах позовної заяви міститься договір банківського вкладу (депозиту) від 26.01.2016 № Д-Ф/16/1019-01248, укладений між ПАТ «Банк-Авант» (далі - Банк) та ОСОБА_1 (далі - вкладник).

Відповідно до умов вказаного договору банк приймає від вкладника грошові кошти на строковий вкладний (депозитний) рахунок на наступних умовах:

Строк депозиту - 7 календарних днів;

Валюта депозиту 840 дол. США;

Сума вкладу - 8000 дол. США;

Процентна ставка (річних) - 7%;

Порядок оплати процентів - щомісячно - в перший робочий день після закінчення кожного повного місяця, відлік якого починається з дня надходження вкладу на депозитний рахунок.

Тобто, після спливу 7 днів після 26.01.2016 та враховуючи наступні рішення та дії регулятора щодо банку (відкликання ліцензії), у т.ч. і з моменту закінчення отримання процентної ставки по депозитному вкладу, ОСОБА_1 могла і повинна була знати про обмеження за її вкладом, що зумовлювало початок спливу строку звернення до суду.

Суд зазначає, що матеріали позовної заяви не містять жодних доказів про те, що у період, починаючи з прийняття регулятором вищезгаданих рішень щодо банку, позивач була обмежена у можливостях отримати інформацію щодо банку та коштів на рахунку, була обмежена у зверненні до ПАТ «Авант-Банк», ФОГВФО або Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Авант-Банк» відносно не виплати суми гарантованого відшкодування.

Більш того, суд звертає увагу позивача на те, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Більш того, суд вважає за необхідне також зазначити, що при вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, підсумовуючи вказане, суд дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду є безпідставним, необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає, оскільки причини вкладені у ньому, за висновком суду, є не поважними.

Згідно з ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Наведене вище у сукупності свідчить про недотримання вимог Кодексу адміністративного судочинства України та є недоліками позовної заяви, що в свою чергу створює перешкоди для вирішення питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 122, 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом подання до суду (вул. Болбочана Петра, 8, корп. 1, блок А, м. Київ, 01601) протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху:

1) оригіналу документу про сплату судового збору за звернення до суду у розмірі 1409,60 грн.

2) заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із цим позовом та доказів поважності причин його пропуску.

Керуючись статтями 160-162, 169, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

2. Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку звернення до суду з даним позовом.

3. Позовну заяву залишити без руху.

4. Встановити позивачу строк для усунення недоліків - протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

5 Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до пункту 1 частини третьої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

6. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Відповідно до положень ст. 169 та ч. 1 ст. 294 КАС України ухвала про залишення позову без руху не оскаржується

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя О.А. Кармазін