Справа № 303/5099/18
Суддя: Довжанин В. М.
Дата ухвалення: 2018-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 303/5099/18
рядок стат. звіту - 13
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2018 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Довжанин В.М., при секретарі Тромпак В.В. за участю представника позивача Рукін К.А., відповідача громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4, перекладача ОСОБА_3, розглянувши адміністративний позов Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління прикордонної служби України до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4 про примусове видворення іноземця за межі території України,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4 про примусове видворення іноземця за межі території України.

Позовні вимоги мотивує тим, що 18.008.2018 року незаконно, поза пунктами пропуску, без документів, що посвідчують особу перетнув державний кордон з України в Румунію на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби «Солотвино» відділу прикордонної служби «Тячів», в районі 289-290 прикордонних знаків, на території Солотвинської сільради Тячівського району Закарпатської області, однак після незаконного перетину кордону був затриманий представниками прикордонної поліції Румунії та 19 серпня 2018 року, в пункті пропуску «Солотвино» Мукачівського прикордонного загону, на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб переданий на територію України у встановленому угодою порядку під час проведення прикордонно - представницької зустрічі.

Своїми діями вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 204-1

КУпАП.

В подальшому, відповідно до ст. 263 КУпАП, його було затримано в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з'ясування обставин правопорушення.

В ході з'ясування обставин правопорушення було встановлено, що відповідач до України в'їхав незаконно, поза пунктами пропуску через державний кордону, державу Україну використовував, виключно, як країну транзиту, тому наміру залишитись в Україні для подальшого життя не мав; до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, не звертався, а 05.06.2018 року з метою потрапити до країн Європейського Союзу здійснив спробу незаконного, поза пунктами пропуску, перетину державного кордону з України в Республіку Польща на ділянці відділу прикордонної служби «Шегині» Мостиського прикордонного загону. На момент спроби незаконного перетину кордону документів, що посвідчують особу не мав.

Під час перебування в пункті тимчасового тримання Мостиського прикордонного загону, 08 червня 2018 року, звернувся із заявою про надання статусу біженця або особи, що потребує додаткового захисту, яку було направлено до Головного управління міграційної служби в Львівській області для розгляду.

08 червня 2018 року постановою Мостиського районного суду Львівської області відповідач був затриманий до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, що потребує додаткового захисту в Україні з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк, визначений ч. 11 ст. 289 КАС України, достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців.

19 червня 2018 року на підставі вказаної вище постанови суду був поміщений до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, звідки не дочекавшись прийняття остаточного рішення за заявою про визнання біженцем або особою, що потребує додаткового захисту в Україні здійснив втечу.

За інформацією, отриманою від Головного управління міграційної служби в Львівській області заява відповідача про визнання біженцем або особою, що потребує додаткового захисту в Україні залишена без розгляду.

Виходячи з вище викладеного, згідно зі ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», з моменту відмови у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідач втратив законні підстави для перебування на території України та підлягає примусовому видворенню.

Також слід зазначити, що не зважаючи на те, що відповідачу все-таки вдалося потрапити в країну Європейського Союзу, для цього незаконно перетнувши державний кордон з України в Румунію, за що і був затриманий прикордонною поліцією Румунії, однак у набутті статусу біженця йому було відмовлено та повернуто на територію України в порядку реадмісії.

Вивчаючи матеріали адміністративної справи відповідача, можна прийти до висновку,

що реалізуючи свої права та свободи, він міг встановленим порядком іммігрувати в Україну або

іншу Європейську країну на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством України, законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України. Вибравши найбільш легкий, однак, незаконний спосіб потрапити до країн Західної Європи, усвідомлюючи, що для досягнення цієї метипорушуватиме законодавство України, відповідач своїми діями грубо та свідомо порушив законодавство України та підтвердив своє небажання законно перебувати на території України.

Україною будь-які міжнародні Угоди з Республікою Узбекистан про реадмісію осіб не укладались, Законами України такі Угоди не ратифікувались.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав повністю, просив його задоволити.

Відповідач в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову.

Судом встановлено, що 18.008.2018 року незаконно, поза пунктами пропуску, без документів, що посвідчують особу перетнув державний кордон з України в Румунію на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби «Солотвино» відділу прикордонної служби «Тячів», в районі 289-290 прикордонних знаків, на території Солотвинської сільради Тячівського району Закарпатської області, однак після незаконного перетину кордону був затриманий представниками прикордонної поліції Румунії та 19 серпня 2018 року, в пункті пропуску «Солотвино» Мукачівського прикордонного загону, на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб переданий на територію України у встановленому угодою порядку під час проведення прикордонно - представницької зустрічі.

Своїми діями вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 204-1

КУпАП.

В подальшому, відповідно до ст. 263 КУпАП, його було затримано в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з'ясування обставин правопорушення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 20, 160, 243, 257, 258, 259, 260, 289 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", суд, -

у х в а л и в:

Адміністративний позов Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління прикордонної служби України до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4 про примусове видворення іноземця за межі території України - задоволити.

Примусово видворити за межі України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 23 серпня 2018 року.

Головуючий В.М. Довжанин