Справа № 815/2208/18
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2018-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2208/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Соколенко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про визнання наявності компетенції, визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

08 травня 2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі, в якій позивач просить суд:

- визнати незаконними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі підвищення розмірів посадових окладів працюючих державних службовців з урахуванням одноразової грошової допомоги у разі виходу на пенсію у розмірі 10-ти посадових окладів;

- скасувати рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду Украйни в м. Одесі про відмову у перерахунку пенсії від 30.03.2018 року №165/Я-11;

- зобов'язати Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити перерахунок раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії у зв'язку з підвищенням з 01.12.2015 року, 01.05.2016 року та з 01.01.2017 року посадових окладів нині працюючих державних службовців на підставі Постанови КМУ від 09.12.2015 року № 1013, Постанови КМУ від 28.03.2011 року № 329 зі змінами (від 06 04.2016 року №293, від 18.01.2017 року № 15) та виплату заборгованої частини пенсії у розмірі 96486,05 грн. за період з 01 грудня 2015 року по 31 грудня 2017 року;

- зобовязати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до ст.ст. 37, 37-1 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року №3723-ХІІ в редакції Закону, що діяла на момент призначення пенсії, з 01 січня 2018 року в розмірі 89% заробітної плати без обмежень, встановлених Законом України Про несення змін до деяких законодавчих актів України від 24.12.2015 року №911-VIII, з урахуванням п. 4 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року N 1058-ІV зі збереженням базового місяця для розрахунку індексації пенсії на підставі підвищення розміру посадового окладу працюючого державного службовця відповідної посади та рангу згідно Постанов КМУ від 09.12.2015 року № 1013, від 28.03.2011 року № 329 зі змінами від 06.04.2016 року № 292, від 18.01.2017 року № 15, від 25.01.2018 року № 24 в порядку, передбаченому абзацами 1, 2 пункту 1, пунктом 2, абзацами 1, 2, 5 підпункту 2 пункту 4 Постанови КМУ № 865 від 31.05.2000 року в редакції, що діяла на момент призначення пенсії, з доповненнями, встановленими Постановою КМУ від 26.05.2004 року №688, з урахуванням всіх виплат, на які нараховувались платежі до Пенсійного фонду України, в тому числі інших виплат, відкоригованих згідно п.2 Порядку коригування розміру виплат, що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу, затвердженого спільним Наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства фінансів України від 11.08.2013 року № 226/509, з використанням довідок управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси від 26.08.2011 року № 8163/07 та від 14.05.2014 року № 3810/04 та з урахуванням надбавки за вислугу років у розмірі 30% та одноразової грошової допомоги у разі виходу на пенсію у розмірі 10-ти посадових окладів згідно довідки головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 15.03.2013 року №1552/10 у сумі 11470 грн. 00 коп. та виплатити заборгованість, що виникне на день перерахунку.

Ухвалою суду від 14.05.2018 року, судом на підставі положень ч.1 ст.169 КАС України позовну заяву залишено без руху, та позивачу наданий десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали шляхом надання до суду доказів та інформації, визначених в ухвалі суду та уточненої позовної заяви (з копіями для відповідача).

Копію ухвали суду від 14.05.2018 року отримано позивачем 14.06.2018 року, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення.

21 червня 2018 року за вх. №17675/18 через канцелярію суду від позивача надійшла заява на виконання ухвали суду від 14 травня 2018 року разом із уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду Украйни в м. Одесі, в якій позивач просить суд:

1) визнати наявність компетенції Центральною об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо прийняття рішення про здійснення ОСОБА_1 перерахунку пенсії, нарахованої згідно Закону України Про державну службу від 16.12.1993 р. №3723-ХІІ в редакції Закону, що діяла на момент призначення пенсії;

2) визнати протиправною бездіяльність Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі та зобовязати прийняти рішення про перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі підвищення розмірів посадових окладів працюючих державних службовців з урахуванням одноразової грошової допомоги у разі виходу на пенсію у розмірі 10- ти посадових окладів;

3) зобов'язати Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити перерахунок раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії у зв'язку з підвищенням з 01.12.2015 р. 01.05.2016 р. та з 01.01.2017 р. посадових окладів нині працюючих державних службовців на підставі постанови КМУ від 09.12.2015 р. № 1013, постанови КМУ від 28.03.2011 р. № 329 зі змінами (від 06.04.2016 року № 292, від 18.01.2017 року № 15) та виплату заборгованої частини пенсії у розмірі 96486,05 грн. за період з 01 грудня 2015 р. по 31 грудня 2017 р.;

4) зобовязати Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до ст.ст. 37, 37-1 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 р. №3723-ХІІ в редакції Закону, що діяла на момент призначення пенсії, з 01 січня 2018 року в розмірі 89% заробітної плати без обмежень, встановлених Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24.12.2015 № 911-VIII, з урахуванням п. 4 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 9.07.2003 року № 1058-ІV зі збереженням базового місяця для розрахунку індексації пенсії на підставі підвищення розміру посадового окладу працюючою державного службовця відповідної посади та рангу згідно постанов КМУ: від 09.12.2015 року № 1013, від 28.03.2011 р. № 329 зі змінами від 06.04.2016 року № 292, від 18.01 2017 року № 15, від 25.01.2018 року № 24 в порядку, передбаченому абзацами 1, 2 пункту 1, пунктом 2, абзацами 1, 2, 5 підпункту 2 пункту 4 постанови КМУ № 865 від 31.05.2000 року в редакції, що діяла на момент призначення пенсії, з доповненнями, встановленими постановою КМУ від 26.05.2004 р. № 688, з урахуванням всіх виплат, на які нараховувались платежі до Пенсійного фонду України, в тому числі інших виплат, відкоригованих згідно п.2 Порядку коригування розміру виплат, що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України Про державну службу, затвердженого спільним Наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства фінансів України від 11.08.2003 N 226/509, з використанням довідок управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси від 26.08.2011 р. № 8163/07 та від 14.05.2014 року № 3810/04 та з урахуванням надбавки, за вислугу років у розмірі 30% та одноразової грошової допомоги у разі виходу на пенсію у розмірі 10-ти посадових окладів згідно довідки головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 15.03.2013 р. №1552/10 у сумі 11470 гри 00 коп. та виплатити заборгованість, що виникне на день перерахунку.

В уточненій позовній заяві позивачем зазначено власний реєстраційний номер облікової картки платника податків.

Також, до вказаної уточненої позовної заяви ОСОБА_1 додано засвідчені копії доказів, які додавались до позовної заяви.

Окрім того, 05 липня 2018 року за вх. №19239/18 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог (з копією для відповідача), в якій ОСОБА_1 п.3 прохальної частини уточненої позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі по справі №815/2208/18 виклала в наступній редакції:

- визнати протиправною бездіяльність Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо неприйняття рішення про перерахунок або відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі підвищення розмірів посадових окладів працюючих державних службовців з урахуванням одноразової грошової допомоги у разі виходу на пенсію у розмірі 10-ти посадових окладів та зобовязати прийняти рішення про перерахунок або про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі підвищення розмірів посадових окладів працюючих державних службовців з урахуванням одноразової грошової допомоги у разі виходу на пенсію у розмірі 10- ти посадових окладів.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона працювала на посадах державної служби в органах Пенсійного фонду України. На підставі висновку медико-соціальної експертної комісії Приморського району м.Одеси, згідно довідки до акта МСЕК від 11.05.2011 року №085316 серії 2-18ОД позивачу встановлено ІІ групу інвалідності за загальним захворюванням. Згідно наказу №89-О від 26.09.2011 року позивач звільнилась з посади заступника начальника відділу по контрольно-перевірочній роботі за нарахуванням та сплатою платежів управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси та починаючи з 29.08.2011 року управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси позивачу призначено пенсію по інвалідності у розмірах, передбачених Законом України «Про державну службу».

Як вказує ОСОБА_1 16.03.2018 року вона звернулась до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі, яке є правонаступником управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси з письмовим зверненням, в якому просила здійснити перерахунок призначеної пенсії з урахуванням одноразової грошової допомоги у разі виходу на пенсію в розмірі 10 посадових окладів до заробітної плати, з якої призначено пенсію, а також, просила здійснити перерахунок пенсії у звязку з підвищенням посадових окладів працюючих державних службовців відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», в редакції, що діяла на час призначення їй пенсії державного службовця. До вказаного звернення, як вказує позивач, нею було додано довідку про розмір одноразової грошової допомоги у разі виходу на пенсію в розмірі 10 посадових окладів, надану ГУ ПФУ в Одеській області від 15.03.2013 року №1552/10. Відповідач надав позивачу відповідь від 30.03.2018 року №165/Я-11, в якій зазначив, що звернення в межах компетенції розглянуто, але про прийняття будь-яких рішень за поданою заявою ОСОБА_1 не повідомив, надавши, при цьому, інформацію про скасування певних нормативно-правових актів.

Зазначена відповідь, на думку позивача, є свідченням протиправної бездіяльності та є такою, що порушує та обмежує права ОСОБА_1 на пенсійне забезпечення, передбачені чинним законодавством, з огляду на наступне.

Щодо неврахування відповідачем під час розрахунку пенсії позивача одноразової грошової допомоги у разі виходу на пенсію у розмірі 10-ти посадових окладів, позивач, посилаючись на положення ст.41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.2 Закону України «Про оплату праці», постанову Верховного Суду України від 14.05.2013 року по справі №21-125а13, вказує, що відповідачем право на розрахунок її пенсії в розмірах відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723 порушено на дату звільнення з посади державного службовця згідно наказу від 13.03.2013 року.

Стосовно твердження відповідача щодо того, що Закон України «Про державну службу» №889 не передбачає проведення перерахунку пенсій, а згідно зі ст.90 цього Закону, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", то на думку позивача, зазначене твердження є порушенням конституційних прав позивача з наступних підстав.

Посилаючись на положення ст.3, розділ VI Закону України «Про державну службу» №889, ч.ч.7-9 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», позивач вказує, що за часів її перебування на державній службі діяли інші соціальні стандарти, згідно якими їй були надані певні гарантії щодо пенсійного забезпечення.

Окрім цього, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що з листа відповідача від 30.03.2018 року №165/Я-11 вона дізналась, що у звязку із підвищенням з 01.12.2015 року, з 01.05.2016 року, з 01.01.2017 року та з 01.01.2018 року посадових окладів нині працюючих державних службовців неодноразово встановлювались нові розміри окладів для осіб, що працюють на посадах державних службовців.

Посилаючись на положення ст.ст.8,9.22,51,64,92 Конституції України, ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723, в редакції чинній на день призначення пенсії позивачу, ОСОБА_1 стверджує, що новий порядок призначення та виплати пенсії, встановлений Законом №889 не може поширюватись на пенсіонерів, яким пенсія вже призначена в минулому часі, до набрання чинності змін в законодавстві, а тому не можуть бути застосовані до позивача як пенсіонера, якій пенсію призначено 29.08.2011 року. Позивач стверджує, що вона за Законом №3723 набула право на перерахунок пенсії в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям. На час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (16.03.2018 року) постанову КМ України №865 скасовано, державою не визначено порядку перерахунку пенсій державним службовцям, а тому позивач вважає доцільним застосувати той порядок, який діяв на день призначення пенсії, з тих підстав, що право особи на пенсію є триваючим та починає свій перебіг з моменту її призначення. Також, позивач стверджує, що Управління повинно розрахувати та виплачувати позивачу пенсію без обмеження максимального розміру, з урахуванням всіх виплат, на які нараховувались платежі до Пенсійного фонду України, які необхідно відкоригувати на рівень зростання посадового окладу і надбавки за ранг.

Ухвалою суду від 06 липня 2018 року судом

- прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1;

- відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про визнання наявності компетенції, визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії;

- вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ст.262 КАС України;

- встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Письмовою ухвалою суду від 06.07.2018 року судом витребувано в Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі матеріали пенсійної справи ОСОБА_1

18 липня 2018 року за вх. №20685/18 через канцелярію суду від відповідача надішли матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 (т.1 а.с.95-263).

25 липня 2018 року за вх. №21513/18 (у визначений судом строк) через канцелярію суду від представника Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі до суду надійшов відзив на позовну заяву разом із доказами направлення його копії на адресу позивача (т.2 а.с.1-12).

Так, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що не погоджується із вимогами позивача з наступних підстав.

Посилаючись на п.5 розділу 3 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76-VIII, Постанову Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865, Постанову Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013, ст.37, ст.37-1 Закону України «Про державну службу» №3723, ст.90 Закону України «Про державну службу» №889, постанову Верховного суду України від 20.02.2018 року по справі №637/772/16-а відповідач вказує, що оскільки законодавством, чинним на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку у звязку із підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, у Центрального УПФУ в м.Одесі не було правових підстав для здійснення такого перерахунку.

Окрім цього, відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що після 01.04.2014 року відсутні законні підстави для виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів державним службовцям у разі виходу на пенсію за наявності стажу державної служби не менше 10 років.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

08 серпня 2018 року через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву та клопотання про продовження строку для її подання, а також клопотання про витребування доказів у відповідача.

Так, у відповіді на відзив ОСОБА_1 зазначає, що копію відзиву на позовну заяву нею отримано поштою 08.08.2018 року, а тому строк для подання відповіді не пропущено.

На думку позивача, доводи, викладені відповідачем у відзиві є необґрунтованими і такими, що грубо порушують її права на пенсійне забезпечення, передбачені Конституцією України та чинним законодавством, з огляду на наступне.

Як стверджує позивач, окремі положення Закону України від 28.12.2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» не мають під собою жодної юридичної визначеності, не забезпечують передбачуваність правовідносин. На думку позивача, жодні зміни в законодавстві не можуть звужувати її права.

Також, ОСОБА_1 стверджує, що відповідач грубо порушено ч.2 п.4.7 Порядку №22-1, не прийнявши жодного рішення за результатами розгляду заяви позивача, а лише надіслав лист про надання відповіді від 30.03.2018 року №165/Я-11.

Вказана відповідь на відзив, надана позивачем судом прийнята як заява по суті справи.

Ухвалою суду від 17.08.2018 року судом відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування у відповідача доказів по справі №815/2208/18.

Станом на 27.08.2018 року інших заяв по суті справи та інших доказів на адресу суду з боку сторін не надходило.

Відповідно до ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі. Згідно з ч.4 ст.243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Частиною 1 статті 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Зважаючи на викладене, враховуючи наведені приписи КАС України, суд розглядав дану справу у межах строку, визначеного для її розгляду із прийняттям рішення 27.08.2018 року.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою (уточненою) та доданими до неї доказами, ознайомившись з відзивом відповідача на адміністративний позов і відповіддю на нього та наданими доказами, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються заяви по суті справи, та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Як вказує позивач та не заперечується відповідачем, ОСОБА_1 до 29.08.2011 року працювала на посаді заступника начальника відділу по контрольно-перевірочній роботі за нарахуванням та сплатою платежів управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси; на даний час позивач перебуває на обліку в Центральному обєднаному управління Пенсійного фонду України в м.Одесі та з 29.08.2011 року їй призначено пенсію по інвалідності згідно з Законом України «Про державну службу».

Судом встановлено, що 16 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Одеси із заявою, в якій, зокрема, просила прийняти рішення про перерахунок пенсії державного службовця з 01.12.2015 року, право на яке виникло з 01.12.2015 року у звязку із підвищенням посадових окладів працюючих державних службовців, а також з 01.05.2016 року, з 01.01.2017 року та з 01.01.2018 року (всі наступні перерахунки у разі, якщо розмір пенсії при цьому не знижується згідно з ч.4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування») у звязку із підвищення посадових окладів працюючих нині державних службовців на відповідній посаді, з якої ОСОБА_1 вийшла на пенсію у серпні 2011 року у розмірі 80 % зарплати з урахуванням постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2016 року по справі №522/20101/14-а без зміни базового місяця. У вказаній заяві позивач також просила при проведенні перерахунку врахувати суму одноразової грошової допомоги у разі виходу на пенсію, яка була виплачена ОСОБА_1 та неврахована при нарахування пенсії у розмірі 10-ти посадових окладів згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 15.03.2013 року №1552/10 (т.1 а.с.20-21).

В іншій частині ця заява за своїм змістом була подана в порядку Закону України «Про звернення громадян», та як зазначено у ній, в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації».

До вказаної заяви позивачем було додано в копії довідку Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 15.03.2013 року №1552/10 (т.1 а.с.29).

Зі змісту довідки від 15.03.2013 року №1552/10 вбачається, що вона видана Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області позивачу ОСОБА_1 про те, що на день звільнення їй, зокрема, було нараховано 10 окладів у розмірі 11470,00 грн.

За розглядом даної заяви позивача, відповідачем на адресу ОСОБА_1 направлено лист «Про надання відповіді» від 30.03.2018 року №165/Я-11 (т.1 а.с.22-23), в якому зазначено наступне:

«Ваше звернення від 15.03.2018 р. (зареєстровано 16.03.2018 р. № 165/Я-11) Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі в межах компетенції розглянуто.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в України ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно Закону України «Про доступ до публічної інформації» повідомляємо, що на посаді заступника начальника відділу, станом на 01 грудня 2015 року на аналогічній посаді становить:

- посадовий оклад - 1378 грн.00 коп.;

- надбавка за ранг (11 ранг) - 70 грн.00 коп.;

- інші виплати станом на 01 грудня 2015 року на аналогічній посаді встановлювались індивідуально для кожного працівника і є конфіденційною інформацією.

У звязку з набранням чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889 - VIII (далі - Закон № 889) скасовано, зокрема, ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723) (пункт 2 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889).

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно - правових актів» (далі - Постанова № 1013) скасовано пункт 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865, яким визначався механізм перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 3723.

Схема посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів на 01.05.2016 року, на 01.01.2017 року та на 01.01.2018 року затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2011р. № 329 зі змінами (від 06.04.16 р. № 292. від 18.01.17 р. № 15, від 25.01.18 р. № 24)

Враховуючи те, що Закон № 889 не передбачає проведення перерахунку пенсій, в тому числі призначених згідно із Законом № 3723, Постановою № 1013 скасовано пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. № 865, підстави для видачі довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії, який був передбачений статтею 37 Закону № 3723, відсутні.

Тому копія довідки від 15.03.2013 р. вих. № 1552/10 ГУ ПФУ в Одеській області видана на Ваше імя, не створює для управління правових підстав.

Згідно ст. 90 Закону України «Про державну службу», пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058.

Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148, пенсіонерам, пенсія яким призначена відповідно до Закону України «Про державну службу», з 01.10.2017 р. у разі доцільності здійснюється розрахунок виключно за нормами Закону № 1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) за 2014-2016 рр. та величини оцінки одного року страхового стажу - 1 %.

На Ваше прохання надаємо витяг з Наказу від 12.12.2011 р. № 147-0 УПФУ в Приморському районі м. Одеси.

У разі Вашої незгоди з даною відповіддю на звернення Ви маєте право оскаржити її до органу Пенсійного фонду України вищого рівня або в судовому порядку». (т.1 а.с.22-23).

Тобто, відповідачем на заяву ОСОБА_1 надано відповідь в порядку Закону України «Про звернення громадян» та згідно Закону України «про доступ до публічної інформації».

Як зазначено позивачем у позовній заяві (т.1 а.с.47), саме вказану відповідь ОСОБА_1 вважає такою, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.

Вирішуючи дану справу та надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані, зокрема, але не виключно, Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

До 01 травня 2016 року умови пенсійного забезпечення державних службовців визначалися Законом України Про державну службу № 3723-ХІІ.

Зокрема, відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу № 3723-ХІІ, за якою позивачу у цій справі призначено пенсію, на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Постановою правління Пенсійного фонду України, який є центральним органом виконавчої влади, 25 листопада 2005 року за № 22-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846.

Цим Порядком передбачено, що заява про призначення (поновлення) пенсії подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації). Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. (п.5 Порядку).

Відповідно до 1.5 Порядку № 22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у звязку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сімї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сімї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Згідно з п.2.7 розділу 2 «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 до заяви про перерахунок пенсії у звязку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у звязку зі зміною кількості членів сімї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу. При зміні групи інвалідності орган, що призначає пенсію, додає до пенсійної справи виписку з акта огляду МСЕК про зміну групи інвалідності.

В свою чергу, відповідно до 2-4 пункту 2.1 цього розділу Порядку № 22-1 визначено, що документами, які додаються до заяви про перерахунок пенсії є:

- документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

- для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 1). За бажанням особи для додаткового виключення періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до абзацу третього частини першої статті 40 Закону за період з 01 липня 2000 року до 01 січня 2005 року подається довідка з місця роботи про період такої відпустки.

Особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, та довідку згідно з додатком 1 до цього Порядку;

- документи про місце проживання (реєстрації) особи.

В свою чергу, згідно з п.2.6 розділу 2 Порядку № 22-1 визначено, що при призначенні до пенсій надбавок, допомог, додаткової пенсії, компенсації, пенсії за особливі заслуги перед Україною та підвищень відповідно надаються документи, які зазначені у п.п.1-14.

Згідно з п.2.24 розділу 2 Порядку № 22-1 при призначенні (перерахунку) пенсії відповідно до Законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України для визначення розміру пенсії за нормами Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" для розмежування джерел фінансування особа надає пакет документів, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2.1 цього розділу.

При цьому, в порушення вищевказаних вимог Порядку № 22-1, ОСОБА_1 до заяви, яка надійшла до Управління 16.03.2018 року за вх. №165/Я-11 не додала, зокрема, документи про стаж; індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року.

Відповідно до п.4.1 розділу 4 «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Суд зазначає, що заява ОСОБА_1, яка надійшла до Управління 16.03.2018 року за вх. №165/Я-11 подана не за формою та змістом, визначеними у додатку 3 Порядку № 22-1, оскільки, окрім іншого, в ній не міститься даних щодо дати народження позивача, паспортних даних, даних щодо того, чи працює позивач та інших обовязкових даних, які повинні міститись у заяві про порахунок пенсії.

Як вбачається зі змісту заяви позивача, вона була подана разом із іншими вимогами відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Окрім цього, з боку позивача не надано до суду доказів того, що вищевказана заява подана нею саме в порядку, визначеному Порядком № 22-1, а саме як заява про перерахунок пенсії, так як до суду протягом усього строку розгляду справи не надано та в пенсійній справі не міститься розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви.

Як вже встановлено судом, заява про ОСОБА_1 про перерахунок пенсії, яка зареєстрована в Центральному обєднаному управлінні 16.03.2018 року за вх. №165/Я-11, не відповідає формі, встановленій у порядку №22-1 та до неї не було додано документи про стаж; індивідуальні відомості про застраховану особу.

Крім того, суд зазначає, що в матеріалах справи вказана заява позивача яка зареєстрована в Центральному обєднаному управлінні 16.03.2018 року за вх. №165/Я-11, не міститься, що також свідчить про те, що за своїм змістом та формою вона не є завою про порахунок пенсії.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не подано до відповідача заяви про перерахунок пенсії встановленого зразка із зазначенням усіх необхідних даних, разом із документами, обовязок щодо подання яких закріплено у Порядку №22-1.

З урахуванням встановлених обставин, суд доходить висновку, що позивачем не дотримано встановленого порядку звернення за перерахунком пенсії, оскільки вона не зверталася до відповідача із заявою встановленого зразка про призначення та виплату пенсії за віком відповідно до вимог Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування із зазначенням усіх необхідних даних, та необхідним пакетом документів для перерахунку пенсії, а відтак відповідач не мав достатніх та законних підстав для прийняття рішення щодо перерахунку пенсії (про перерахунок або відмову у перерахунку пенсії) на підставі вказаної заяви позивача.

Зважаючи на вищевикладене, вимога позивача про визнання протиправною бездіяльності Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо неприйняття рішення про перерахунок або відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі підвищення розмірів посадових окладів працюючих державних службовців з урахуванням одноразової грошової допомоги у разі виходу на пенсію у розмірі 10-ти посадових окладів та зобовязання прийняти рішення про перерахунок або про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі підвищення розмірів посадових окладів працюючих державних службовців з урахуванням одноразової грошової допомоги у разі виходу на пенсію у розмірі 10- ти посадових окладів є необґрунтованою, недоведеною, а отже не підлягає задоволенню.

В свою чергу, вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 про зобовязання відповідача здійснити перерахунок раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії у зв'язку з підвищенням з 01.12.2015 р. 01.05.2016 р. та з 01.01.2017 р. посадових окладів нині працюючих державних службовців на підставі постанови КМУ від 09.12.2015 р. № 1013, постанови КМУ від 28.03.2011 р. № 329 зі змінами (від 06.04.2016 року № 292, від 18.01.2017 року № 15) та виплату заборгованої частини пенсії у розмірі 96486,05 грн. за період з 01 грудня 2015 р. по 31 грудня 2017 р. та зобовязання здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до ст.ст. 37, 37-1 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 р. №3723-ХІІ в редакції Закону, що діяла на момент призначення пенсії та виплатити заборгованість, що виникне на день перерахунку, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.4.2 розділу 4 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає памятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Згідно з п.4.3. розділу 4 Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Після надходження даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду з дати призначення пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем проведення перерахунку.

В аналогічному порядку після визначення Пенсійним фондом України розміру середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, здійснюється перерахунок пенсії у разі відсутності на дату призначення пенсії даних про середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески.

Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

У разі якщо на дату звернення особи за перерахунком пенсії відповідно до частини четвертої статті 42 Закону в реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про страховий стаж за двадцять четвертий місяць після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, за бажанням особи перерахунок пенсії проводиться за наявні місяці страхового стажу або після надходження відповідних даних за цей місяць за умови, якщо дані надійшли не пізніше трьох місяців від дня звернення за перерахунком пенсії. У цьому разі днем звернення за перерахунком пенсії є день приймання органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обовязків) та завіряється печаткою управління.

Зважаючи на вищевказані висновки суду, оскільки за поданою позивачем заявою (вх. №165/Я-11 від 16.03.2018 року) у відповідача не виникли підстави для прийняття рішення щодо перерахунку пенсії (про перерахунок або відмову у перерахунку пенсії), суд дійшов висновку, що вказані позовні вимоги про зобовязання відповідача здійснити перерахунок раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії у зв'язку з підвищенням з 01.12.2015 р. 01.05.2016 р. та з 01.01.2017 р. посадових окладів нині працюючих державних службовців на підставі постанови КМУ від 09.12.2015 р. № 1013, постанови КМУ від 28.03.2011 р. № 329 зі змінами (від 06.04.2016 року № 292, від 18.01.2017 року № 15) та виплату заборгованої частини пенсії у розмірі 96486,05 грн. за період з 01 грудня 2015 р. по 31 грудня 2017 р. та зобовязання здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до ст.ст. 37, 37-1 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 р. №3723-ХІІ в редакції Закону, що діяла на момент призначення пенсії та виплатити заборгованість, що виникне на день перерахунку, також є безпідставними, недоведеними, а отже не підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги позивача про визнання наявності компетенції Центральною об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо прийняття рішення про здійснення ОСОБА_1 перерахунку пенсії, нарахованої згідно Закону України Про державну службу від 16.12.1993 р. №3723-ХІІ в редакції Закону, що діяла на момент призначення пенсії, суд виходить з наступного.

Компетенція - це сукупність юридично установлених повноважень, прав і обов'язків конкретного органа чи посадової особи та визначає його місце в системі державних органів. Юридичний зміст поняття "компетенція" включає в себе такі елементи: предмети підпорядкування (коло об'єктів, явищ, дій, на які розповсюджуються повноваження); права і обов'язки, повноваження органа чи особи: відповідальність; відповідність поставленим цілям, задачам і функціям.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовязує надавати такі послуги виключно субєкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є субєктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у звязку із порушенням її прав у такому процесі з боку субєкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно з п.7 ч.1 ст.4 КАС України субєкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Однак, пунктом 3 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах між субєктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Отже, під компетенційними спорами розуміються спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень.

Компетенцію державного органу чи посадової особи становлять їхні повноваження, визначені законом. Внаслідок різного тлумачення законодавства компетенція суб'єктів владних повноважень може перетинатися, внаслідок чого виникає компетенційний спір.

Завдання суду у компетенційних спорах, з урахуванням загального завдання адміністративного судочинства, - розв'язати законодавчі колізії, що обумовили виникнення спору, а також усунути наслідки дублювання повноважень чи зловживання ними.

З огляду на викладене вище вбачається, що позивачем у компетенційних спорах повинен бути суб'єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб'єкт владних повноважень - відповідач - своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію або у випадку, коли прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.

Таким чином, спори, визначені пунктом 3 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, можуть виникати внаслідок різного тлумачення суб'єктами владних повноважень законодавства щодо їхньої компетенції на вирішення певних питань у сфері управління. Також спори з приводу компетенції виникають у разі виявлення привласнення повноважень іншого суб'єкта владних повноважень або перевищення власних повноважень.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що адміністративний позов може містити вимогу про встановлення відсутності компетенції, однак, така вимога може мати місце лише у спорі між суб'єктами владних повноважень, що виник з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_1 у даних правовідносинах не здійснює жодних управлінських функцій та не є суб'єктом владних повноважень, позовна вимога позивача про визнання наявності компетенції Центральною об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо прийняття рішення про здійснення ОСОБА_1 перерахунку пенсії, нарахованої згідно Закону України Про державну службу від 16.12.1993 р. №3723-ХІІ в редакції Закону, що діяла на момент призначення пенсії, вищевказана вимога про визнання наявності у відповідача певної компетенції не підлягає задоволенню, оскільки спір щодо відсутності компетенції (повноважень) допускається виключно між суб'єктами владних повноважень.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням положень чинного законодавства та враховуючи вищевикладені у рішенні висновки, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про визнання наявності компетенції, визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72, 77, 90, 120, 139, 241-246, 258, 262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 65009) до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі (вул.Ільфа і Петрова, 4а, м.Одеса, 65121) про визнання наявності компетенції, визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.М. Соколенко

.