Справа № 639/3892/18
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2018-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

30 серпня 2018 р. Справа № 639/3892/18

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мельников Р.В., розглянувши матеріали за антикорупційною заявою ОСОБА_1 про визнання незаконними дій та бездіяльності посадової особи прокуратури №2 м. Харкова Грюка В.В. при здійсненні процесуального нагляду за ходом досудового слідства, посадових осіб Новобаварського відділу поліції ГУ НП у Харківській області ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 при здійсненні досудового слідства, відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

25.07.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова із заявою в порядку статей 65, 67, 68 ЗУ "Про запобігання корупції", в якій просила суд:

- відкрити провадження по антикорупційній заяві, поданій в порядку статей 1, 3, 28, 65, 67, 68 ЗУ «Про запобігання корупції»;

- визнати незаконними дії та бездіяльність посадової особи прокуратури № 2 м. Харкова Грюка В.В. при здійсненні процесуального нагляду за ходом досудового слідства по заявах ОСОБА_1 та матеріалах виконавчої служби Жовтневого району м. Харкова на виконання ухвали Жовтневого районного суду від 26.12.2016 року по цивільній справі 2012/4613/2012, внесеними до ЄРДР № 0000692 від 08.04.2017 року та подальше протиправне закриття зазначеного кримінального провадження без застосування до джерел підвищеної небезпеки статті 164 КУАП слідчим ОСОБА_8 після отриманої нею інформації від Жовтневого ВДВС про відсутність документів дозвільного характеру у джерел підвищеної небезпеки ПРАТ «Харківський коксовий завод», ПРАТ «Термолайф», неприпинення злочину геноцид;

- визнати незаконними дії та бездіяльність посадової особи Новобаварського відділу поліції ГУ НП у Х/о ОСОБА_3. по ненаданню матеріалів кримінальних проваджень для ознайомлення, дій та бездіяльності посадових осіб Новобаварського відділу поліції ГУ НП у Х/о ОСОБА_4 та ОСОБА_5 при здійсненні досудового слідства по кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР за заявами ОСОБА_1 та безпідставного закриття провадження по матеріалах виконавчої служби Жовтневого району м. Харкова, отриманих ними на виконання ухвали Жовтневого районного суду від 26.12.2016 року по цивільній справі 2012/4613/2012 на виконання ухвали Жовтневого районного суду від 26.12.2016 року, внесених до ЄРДР за № 0000692 від 08.04.2017 року і закриття кримінального провадження без застосування статті 164 КУАП при наявній інформації про відсутність документів дозвільного характеру у джерел підвищеної небезпеки ПРАТ «Харківський коксовий завод», ПРАТ «Термолайф» - неприпинення злочину геноцид;

- відшкодувати нанесену корупційними порушеннями та порушеннями, пов'язаними із корупцією посадової особи прокуратури № 2 м. Харкова Грюком В.В. матеріальну та моральну шкоду потерпілій особі ОСОБА_1 у зоні викидів фігурантами кримінального провадження ЄРДР № 0000692 від 08.04.2017 року хімічної зброї масового враження - синильної кислоти, діоксину, аміаку та інших отруйних речовин та як наслідок отримання через дії та бездіяльність посадової особи Грюка В.В. каліцтва, яке прошу відшкодувати у сумі 1 млн грн. (один млн. грн.);

- відшкодувати нанесену корупційними порушеннями та порушеннями, пов'язаними із корупцією посадових осіб Новобаварського відділу поліції ГУ НП у Х/о ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 матеріальну та моральну шкоду потерпілій особі ОСОБА_1, залишеній у зоні викидів фігурантами кримінального провадження ЄРДР № 0000692 від 08.04.2017 року хімічної зброї масового враження - синильної кислоти, діоксину, аміаку та інших отруйних речовин та як наслідок отримання нею через дії та бездіяльність у кримінальному провадженні посадових осіб ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_4 каліцтва, яке відшкодувати у сумі 1 млн грн. з кожного ( один млн. грн.);

- відшкодувати нанесену корупційними порушеннями та порушеннями, пов'язаними із корупцією посадової особи Новобаварського відділу поліції ГУ НП у Х/о слідчої ОСОБА_6 матеріальну та моральну шкоду потерпілій особі ОСОБА_1, через протиправне закриття нею кримінального провадження, незастосування статті 164 КУАП до джерел підвищеної небезпеки, залишення потерпілої особи у зоні викидів фігурантами кримінального провадження ЄРДР № 0000692 від 08.04.2017 року хімічної зброї масового враження - синильної кислоти, діоксину, аміаку та інших отруйних речовин та як наслідок отримання потерпілою особою через її дії та бездіяльність у кримінальному провадженні каліцтва, яке відшкодувати потерпілій особі у сумі 1 млн грн. ( один млн. грн.);

- витребувати зазначені у антикорупційній заяві про кримінальні порушення матеріали кримінальних проваджень, щодо яких потерпіла особа позбавлена права на ознайомлення та оскарження протиправних дій посадових осіб, що є суб'єктами дії статті 3 антикорупційного закону;

- повідомити НАЗК про вчинення корупційних порушень та порушень, пов'язаних із корупцією посадовими особами Новобаварського відділу поліції ГУ НП у Х/о ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_8, посадовою особою міської прокуратури № 2 м. Харкова Грюком В.В. (вчинені ним в неврегульованому реальному конфлікті інтересів із заявником в порушення пп. 3 п. 1 статті 28 антикорупційного закону);

- передати матеріали про корупційні порушення посадових осіб до Національної поліції для притягнення посадової особи Грюка В.В. до адміністративної відповідальності за статтею 172-7 КУАП.

Після повторного автоматичного розподілу судової справи 01.08.2018 року матеріали справи передані судді Жовтневого районного суду м. Харкова Барковій Н.В.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.08.2018 року матеріали справи за антикорупційною заявою ОСОБА_1 про визнання незаконними дій та бездіяльності посадової особи прокуратури №2 м. Харкова Грюка В.В. при здійсненні процесуального нагляду за ходом досудового слідства, посадових осіб Новобаварського відділу поліції ГУ НП у Харківській області ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 при здійсненні досудового слідства, відшкодування шкоди - передано на розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

Зі змісту ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.08.2018 року вбачається, що судом вказано на обставини того, що справа була зареєстрована канцелярією суду як адміністративна справа. При цьому, суд, посилаючись на положення ч.1 та ч.2 ст. 20 КАС України, вказав, що Жовтневому районному суду м. Харкова, як місцевому суду, не підсудна адміністративна справа за заявою ОСОБА_1 про визнання незаконними дій та бездіяльності посадової особи прокуратури №2 м. Харкова Грюка В.В. при здійсненні процесуального нагляду за ходом досудового слідства, посадових осіб Новобаварсько відділу поліції ГУ НП у Харківській області ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 при здійсненні досудового слідства, відшкодування шкоди у розмірі 1 000000 грн., оскільки її розгляд за правилами розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів віднесено до підсудності окружного адміністративного суду. З огляду на вказаний висновок справу №639/3892/18 на підставі п.2 ч.1 ст. 29 КАС України, за правилами територіальної юрисдикції (підсудності) передано на розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

Розглянувши матеріали переданої до Харківського окружного адміністративного суду справи за заявою ОСОБА_1, суд зазначає, що відповідно до положень ст.30 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

Однак, суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з &?с;…&? ; питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів &ln;…&g ;". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запровадженні механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Положеннями пункту 1 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно пунктом 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, іншим суб'єктом при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду заявлено позовні вимоги про визнання незаконними дій та бездіяльності посадової особи прокуратури №2 м. Харкова Грюка В.В. при здійсненні процесуального нагляду за ходом досудового слідства, посадових осіб Новобаварського відділу поліції ГУ НП у Харківській області ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 при здійсненні досудового слідства, відшкодування шкоди.

З огляду на вище викладене та з аналізу наявних у матеріалах позову доказів суд зазначає, що в даному випадку спірні правовідносини пов'язані з вчиненням посадовою особою прокуратури №2 м. Харкова незаконних, на думку позивача, дій та бездіяльності, щодо здійснення процесуального нагляду за ходом досудового слідства у відповідному кримінальному провадженні, протиправним, на думку позивача, закриттям кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за заявами ОСОБА_1, а також вчиненням посадовими особами Новобаварського відділу поліції ГУ НП у Харківській області ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 незаконних, на думку позивача, дій та бездіяльності, при здійсненні досудового слідства по кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР за заявами ОСОБА_1, безпідставним, на думку позивача, закриттям провадження по матеріалах виконавчої служби Жовтневого району м. Харкова і закриттям кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за заявами ОСОБА_1

При цьому, позивач вказала, що є потерпілою особою.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 60 Кримінального процесуального кодексу України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Положеннями статті 303 Кримінального процесуального кодексу України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відтак, приписами п.1 ч.1 ст.303 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011, № 19-рп/2011 з метою реалізації положень статті 55 Конституції України та недопущення обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина у разі оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого, органу дізнання стосовно заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини такі скарги суди повинні розглядати аналогічно до порядку оскарження до суду рішень і дій прокурора, слідчого, органу дізнання, встановленого КПК України.

З огляду на вище викладене, суд зазначає, що враховуючи обставини того, що в даному випадку в розумінні положень КПК України позивач є потерпілою особою, то розгляд питань, пов'язаних з оскарженням дій органу під час розгляду її заяв не віднесено до юрисдикції адміністративних судів, а віднесено до компетенції національного суду, до юрисдикції якого належить розгляд вказаних скарг щодо прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб'єктом владних повноважень стосовно заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини, тобто до суду, який спеціалізується на розгляді кримінальних справ.

Таким чином оскарження дій чи бездіяльності органів прокуратури та посадових осіб поліції до суду може здійснюватися у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, оскільки діяльність таких посадових осіб має свої особливості, не належить до сфери управлінської діяльності і не може бути предметом оскарження в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Враховуючи вище наведене суд приходить до висновку, що в даному випадку спір виник не з приводу реалізації відповідачем управлінських функції як суб'єкта владних повноважень, а з правовідносин, котрі склались при виконанні повноважень під час здійснення діяльності в рамках Кримінального процесуального кодексу України.

Також, стосовно позовних вимог позивача про відшкодування шкоди суд зазначає, що зі змісту заяви вбачається, що вказані вимоги є похідними від вимог про визнання незаконними дій та бездіяльності посадової особи прокуратури №2 м. Харкова Грюка В.В. при здійсненні процесуального нагляду за ходом досудового слідства, посадових осіб Новобаварського відділу поліції ГУ НП у Харківській області ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 при здійсненні досудового слідства, а отже також не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, зі змісту позову вбачається, що позивач звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова керуючись ст. 1,3, 28, 65, 67, 68 Закону України "Про запобігання корупції", статтями 303-307 КПК України, статтями 364, 366, 397, 396 КК України.

Таким чином, з огляду на наведений характер правовідносин, вимоги позивача не належать до юрисдикції адміністративного суду, оскільки не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади.

Суд зазначає, що відповідно до п.1 ч. ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 170, 243, 248, 250, 256, 294, 295, 297 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за антикорупційною заявою ОСОБА_1 про визнання незаконними дій та бездіяльності посадової особи прокуратури №2 м. Харкова Грюка В.В. при здійсненні процесуального нагляду за ходом досудового слідства, посадових осіб Новобаварського відділу поліції ГУ НП у Харківській області ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 при здійсненні досудового слідства, відшкодування шкоди.

Роз'яснити позивачу, що він має право звернутись із відповідним позовом до місцевого загального суду в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Мельников Р.В.