Справа № 816/1856/18
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2018-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 серпня 2018 року м. ПолтаваСправа № 816/1856/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

31 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про:

- скасування рішення Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 26.04.2018 №164, яким відмовлено у перерахунку пенсії згідно довідки про заробітну плату від 30.11.2017 №224, виданої ПАТ "Лубнифарм", як незаконного;

- зобов`язання Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області перерахувати та сплачувати пенсію відповідно до довідки від 20.11.2017 №224 із заробітної плати: за липень 1986 року -0,01929 грн, за серпень 1986 року -0,01972 грн, а всього за червень та липень 1986 року -0,03901 грн, виданої ПАТ "Лубнифарм" відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок №207-7 від 10.06.1986 та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи із 30 березня 2018 року, з урахуванням раніше сплачених сум пенсій.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на призначення пенсії виходячи із заробітної плати, що мала бути ним одержана за роботу в зоні відчуження з урахуванням нормативних документів, з яких нещодавно було знято гриф "Таємно". У зв`язку з чим вважає незаконним оскаржуване рішення відповідача, яким відмовлено у перерахунку його пенсії на підставі довідки ПАТ "Лубнифарм" від 30.11.2017 №224, де його заробітна плата за період роботи в зоні відчуження була приведена у відповідність із урядовими нормативними документами, з яких нещодавно було знято гриф "Таємно".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04 червня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (суддя Довгопол М.В.), постановлено розглядати справу за правилами спрощеного провадження з викликом учасників справи.

Лубенським ОУ ПФУ Полтавської області надано відзив на адміністративний позов, де відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не надано первинних документів, які підтверджують довідку ПАТ "Лубнифарм" від 30.11.2017 №224, а тому управління не має правових підстав для врахування вказаної в довідці заробітної плати.

Позивач надав до суду відповідь на відзив на адміністративний позов, в якому вказав, що на підставі отриманої відповідачем довідки від 30.11.2017 №224, позивач має право на здійснення перерахунку пенсії.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Полтавського окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 року №84 у зв`язку із неможливістю судді Довгопол М.В. продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки встановлені КАС України справу № 816/1856/18 передано до провадження судді Алєксєєвої Н.Ю.

Ухвалою суду від 23 липня 218 року адміністративну справу за даним позовом прийнято до провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, у матеріалах справи наявні докази, що він належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання; надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника управління.

Відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на зазначене, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене, суд вирішив розглядати справу за відсутності представників сторін у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 є пенсіонером та учасником ЛНА на ЧАЕС І- категорії, та інвалідом II групи. Пенсію отримує через Лубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

Працюючи різноробочим на Лубенському хімфармзаводі, правонаступником якого є ПАТ "Лубнифарм" у 1986 році був призваний Лубенським районним військовим комісаріатом на військові збори, де у складі військової частини НОМЕР_1 виконував роботи пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС з 08.06.1988 року по 03.09.1988 року. Після виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС знову повернувся до попереднього місця роботи.

Отримавши захворювання під час виконання обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, отримав 2 групу інвалідності, що пов`язана з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та отримуває пенсію через Лубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

За змістом позовної заяви пенсія по інвалідності позивачу обчислена з урахуванням довідки про заробітну плату від 31.01.2012 №76, виданої ВАТ "Лубнифарм" з врахуванням заробітної плати за роботу в зоні відчуження за липень - серпень 1986.

Далі позивач пояснював, що у подальшому йому стало відомо що грошове забезпечення було йому нараховане та виплачене без врахування документів, які на той час були під грифом таємно та для службового користування і діяли на той час та є чинними тепер:

- Постанова від 10.06.1986 року № 207-7 Ради міністрів УРСР та Української республіканської ради професіональних спілок;

- Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» п. 1 ст. 54 ЗУ № 796-ХП;

- Постанова від 07.05.1986 року № 524-156 ЦК КПРС Президії верховної ради СРСР Ради міністрів СРСР всесоюзна центральна рада професіональних спілок;

- Розпорядження № 1031 рс від 23.05.1986 року РМ СРСР Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС;

- Розпорядження № 964 рс від 17.05.1986 року РМ СРСР Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати;

- Постанова № 665-195 від 05.06.1986 року РМ СРСР всесоюзна центральна рада професіональних спілок;

- Постанова № 168-5 від 08.05.1986 року РМ УРСР Про умови оплати праці та матеріального забезпечення робітників підприємств організацій зони ЧАЕС;

- Лист Держкомпраці УРСР від 23.09.1986 року № 136-с;

- Лист № 03-3/1652-018-213 від 13.04.2001 року Міністерства праці та соціальної політики України від 29.10.1992 року № 09-3751;

- Постанова № 1210 від 23.11.2011 року КМ України Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи.

У зв`язку з тим, що вимоги вищеперелічених актів не були враховані при обчисленні заробітної плати позивача за відповідні періоди, то ОСОБА_1 звернувся до ПАТ "Лубнифарм" за перерахунком заробітної плати за період роботи у зоні відчуження в 1986 році.

Заробітна плата за час перебування на роботах по ліквідації наслідив аварії на ЧАЕС була перерахована з врахуванням нормативних документів, які діяли на час його перебування на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та ПАТ "Лубнифарм" була видана довідка № 224 від 30.11.2017 з перерахованою заробітною платою для подачі її до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області для нарахування пенсії у відповідності до постанови КМУ № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Розрахунок оплати праці позивачу за роботу в 30 км зоні відчуження у складі в/ч 48395 за вищевказаний період проведено в наступному порядку: враховано встановлений 6-годинний робочий день, посадовий оклад поділено на фонд робочого часу (при 6-годинному робочому дні), відповідно до вимог постанови Ради міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року № 524-156 тарифну ставку підвищено на 100%, за основним місцем роботи зберігалися тарифна ставка за кожен календарний день та середня заробітна плата за кожен робочий день, враховано оплату праці за фактично виконану роботу, оплату праці за роботу у вихідні дні у подвійному розмірі, з урахуванням кратності, враховано (додано до середньої заробітної плати для перерахунку пенсії) премію 400 крб. відповідно до п. 3 постанови РМ УРСР № 207-7 від 10.06.1986 року, визначено розмір середньої заробітної плати для перерахунку пенсії.

Отримавши дану довідку з перерахованою заробітною платою, позивач звернувся до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області з приводу перерахунку та виплати пенсії згідно вказаної довідки.

Рішенням Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 164 від 26.04.2018 року відмовлено в перерахунку та виплаті пенсії у відповідності до довідки підприємства, оскільки обчислення заробітку проведено на підставі різних законодавчих актів, що застосовувалися в різні періоди для обчислення заробітку за роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а не на підставі первинних документів.

Крім того, у цьому ж рішенні відмічається, що для застосування показників кратності до годинної тарифної ставки, підвищеної на 100 відсотків підстави відсутні, як це проведено ПАТ "Лубнифарм". Посилалися на розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964, яким було доручено установити зони небезпеки, де оплата праці працівників підприємств, установ і організацій, розташованих в межах 30-кілометрової зони, розділеної на III, II, І зону небезпеки, проводиться відповідно у 5-, 4-, 3- кратному розмірі тарифних ставок (посадових окладів). Оплата праці робітників і службовців, відряджених в зону ЧАЕС та призваних на військові збори, за якими відповідно до чинного Законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, проводилась згідно абзацу 4 підпункту 1 пункту 1 Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 у відповідних зонах небезпеки в 4-, 3- і 2-кратному розмірах (із врахуванням 100% тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

За висновком відповідача у наданій довідці невірно визначено показник кратності, так як відсутні первинні документи, які б підтверджували роботу ОСОБА_1 в конкретній зоні небезпеки зони відчуження.

Також, відповідач вказав, що підприємство безпідставно врахувало одноразову премію в розмірі 400 крб. та не надано підтверджуючих документів.

Позивач не погодився із рішенням Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 26.04.2018 № 164 у зв`язку з чим звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню суд виходить із такого.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом статті першої Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених Законом.

Нормами статті 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі по тексту Закон №796-XII ) передбачено пенсії особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

У відповідності з частини першої статті 54 Закону №796-XII пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок ЧАЕС можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Частиною 5 цієї статті 54 Закону № 796-XII передбачено, що умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі за текстом Порядок №1210).

Позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 01.06.1986 року по 05.09.1986 року, що підтверджується довідкою Лубенсько-Оржицького об`єднаного міського військового комісаріату та архівною довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України.

Згідно ч. 7 Порядку, пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Як зазначено у листі Міністерства праці та соціальної політики України від 13.04.2001 року № 03-3/1652-018-2 «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища», листом Держкомпраці УРСР від 13.06.1989 року № 10-769 повідомлено, що Рада Міністрів СРСР зняла гриф «секретно» з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року № 524-156, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987 року № 1497-378, розпоряджень від 03.09.1986 року № 1767-рс і від 11.12.1986 року № 2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 08.05.1986 року № 168-5, від 10.06.1986 року № 207-7, розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10.09.1986 року № 530-рс, від 16.12.1986 року № 694-рс, від 06.01.1988 року № 12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення Ради Міністрів УРСР: № 4с від 09.05.1986 року, № 58с від 11.06.1986 року, № 132с від 16.09.1986 року, № 179с від 25.12.1986 року, № 8с від 22.01.1988 року. Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Постанова Кабінету Міністрів СРСР та ВЦРПС «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища» від 05.10.1986 року № 665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого п.п. 1 п. 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195) провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Отже, ПАТ "Лубнифарм" визначена кратність із врахуванням розсекреченої постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195 «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7), оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964 - у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Як передбачено п. 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС», підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100%.

Згідно Постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 року № 153/10-43, премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій було дозволено підвищувати до 60 % тарифної ставки (окладу) на місяць (п.п. 4 п. 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7).

Виходячи з п. 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07.05.1986 року, п. п. 1,4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05.06.1986 року, п. 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок № 207-7 від 10.06.1986 року, оплата за роботу у зонах небезпеки провадитися з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці.

Крім того, постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.10.1986 року № 153/10-43 встановлено, що працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, заохочення й винагороди нараховувати відповідно до діючих положень на збільшені, згідно п. 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року № 524-156 тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про правонаступництво України», вказані нормативні акти не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України, іншими нормативними актами порядок та умови оплати праці осіб, що приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, не передбачені, у зв`язку з чим вони є діючими на теперішній час.

Зі змісту спірної довідки вбачається, що розрахунок заробітної плати (грошового забезпечення) проводився на підставі постанови Ради Міністрів УРСР 10.06.1986 року № 207-7 та постанови КМУ від 23.11.2011 року № 1210.

Слід зазначити, що відповідач не надав будь-які письмові докази, які б свідчили про незаконність цієї довідки. Таким чином, вказана довідка враховується та є належним доказом.

Доводи відповідача щодо проведення ПАТ "Лубнифарм" обчислення заробітної плати позивача на підставі різних законодавчих актів, що застосовувалися в різні періоди для обчислення заробітку за роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а не на підставі первинних документів, судом оцінюються критично з огляду на таке.

Вищепереліченими нормативними актами були встановлені підвищення до фактичних складових заробітної плати окреслених осіб. В даному ж випадку дані підвищення не були своєчасно застосовані до обрахунку заробітної плати для призначення пенсії позивачу.

Однак, це в жодному випадку не означає, що позивач має бути позбавлений права на належну йому частину заробітної плати, хоч вона йому і не була нарахована своєчасно.

Як зазначено у рішенні Конституціного суду України від 15.10.2013 № 8-рп/2013, з аналізу положень трудового законодавства слідує, що обсяг заробітної плати найманого працівника становлять винагорода за виконану роботу, про що йдеться у статті 94 Кодексу і статті 1 Закону, та гарантовані державою виплати, передбачені у статті 12 Закону.

Право працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат.

Таким чином, під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

При цьому, у випадку порушення роботодавцем законодавства про оплату праці, строки звернення за усуненням таких порушень не застосовуються.

Тож ПАТ "Лубнифарм" було зобов`язане здійснити перерахунок заробітної плати позивача на підставі його звернення та включити до її складу своєчасно не застосовані підвищення.

Згідно пункту 3 частини 3 Порядку № 1210 обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі, коли особа пропрацювала у зоні відчуження менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження.

Враховуючи, що позивач пропрацював у зоні відчуження менше 12 місяців підряд, пенсія йому має обраховуватися згідно довідки № 224, виданої 30.11.2017 ПАТ "Лубнифарм", виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці роботи підряд у зоні відчуження, а саме за липень 1986 року (31 календарний днь), серпень 1986 року (31 календарний день).

За змістом розрахунку заробітної плати до довідки від 30.11.2017 № 224 перерахунок заробітної плати позивача за вказаний період здійснювався виходячи із роботи останнього у липні, серпні 1986 року у ІІ зоні небезпеки.

Згідно вказаного розрахунку заробітна плата для перерахунку пенсії відповідно до п. 1 ст. 54, ст. 57 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за два повні календарні місця роботи у зоні ЧАЕС за вказаний період розрахована без додавання премії 60% тарифної ставки.

Судом не приймаються до уваги доводи відповідача про те, що нормативно правові акти, якими встановлено виплату посадового окладу в подвійному розмірі та встановлено кратність за зонами небезпеки, не можуть застосовуватися одночасно, оскільки такі акти діяли одночасно та не суперечили одне одному.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Водночас, відповідно до вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В спірному випадку суд вважає, що відповідачем на виконання вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не надано суду жодних доказів, що відомості, які містяться в довідці про заробіток позивача, виданої ПАТ "Лубнифарм", 30.11.2017 № 224 містять неправдиві або недостовірні дані.

Суд зазначає, що відповідач не надав суду письмових доказів, які б свідчили про незаконність цієї довідки.

Дана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду України, викладені у постанові від 24.11.2015 у справі № 539/3949/14-а (номер в ЄДРСР 54688735) та постанові від 24.11.2015 у справі № 539/339/15-а (номер в ЄДРСР 54688661).

Право позивача на призначення пенсії виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 році в розмірі фактичної заробітної плати з роботу у зоні відчуження із врахуванням коефіцієнта 2, 3, 4, а не виходячи з мінімальної заробітної плати в Україні, передбачено п. 1 Порядку № 1210 і не може відповідачем тлумачитись та застосовуватись на власний розсуд.

Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає відмову відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі наданих ним документів про заробітну плату, одержану в зоні відчуження, необґрунтованою, а тому суд вважає, що позовна вимога ОСОБА_1 про скасування означеного рішення є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

При цьому, зважаючи на те, що спірне рішення є правовим актом індивідуальної дії, який відповідно до повноважень суду, встановлених частиною 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, визнається судом протиправними і скасовується, суд вважає за необхідне згідно з частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог в частині вимог про скасування рішення Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 26.04.2018 № 164 та визнати його протиправним та скасувати.

Суд також погоджується із обраним позивачем способом захисту його порушених прав, а тому вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії і провести виплати ОСОБА_1 із заробітної плати відповідно до довідки ПАТ "Лубнифарм" від 30.11.2017 №224 починаючи із 30 березня 2017 року з урахуванням раніше сплачених сум.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Шевченка, 8, м. Лубни, Полтавська область, 37500, ) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 26 квітня 2018 року № 164 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії згідно довідки про заробітну плату від 30 листопада 2017 року № 224, виданої Публічним акціонерним товариством "Лубнифарм".

Зобов`язати Лубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерехунок пенсії і провести виплати ОСОБА_1 відповідно до довідки Публічного акціонерного товариства "Лубнифарм" від 30 листопада 2017 року № 224 починаючи із 30 березня 2018 року з урахуванням раніше сплачених сум.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва