Справа № 2а-10192/10/2670
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2011-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 серпня 2011 року 11:12 № 2а-10192/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А. при секретарі судового засідання Черненко О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом

Прокурора Солом'янського району м.Києва

до

Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації

про

скасування розпорядження № 1099 від 26.08.2005року

за участю представників сторін:

від позивача - прокурор Фролова Н.П. (дов.від 01.01.11 №7)

від відповідача: не з’яв.

від 3-ї особи: не з’яв.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Прокурора Солом’янського району міста Києва до Солом’янської районної в м. Києві державної адміністрації, 3-тя особа - Комунальне підприємство “Солом’янка –Автопарк-Сервіс” про визнання протиправним та скасування розпорядження Солом’янської районної в м. Києві державної адміністрації №1099 від 26.08.05 «Про облаштування цілодобового паркувального майданчика для зберігання транспортних засобів по вул. Тупікова, 1 у м. Києві»

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 09.08.2011 року в 11 год. 12 хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено сторін після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч.2 ст. 167 КАС України.

В С Т А Н О В И В :

Прокурор звернувся до суду з позовом до Солом’янської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження Солом’янської районної в м. Києві державної адміністрації №1099 від 26.08.05 «Про облаштування цілодобового паркувального майданчика для зберігання транспортних засобів по вул. Тупікова, 1 у м. Києві»

Обгрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що відповідач ухилився від розгляду протесту прокурора, а зазначене розпорядження є протиправним, оскільки винесено без достатніх на те повноважень.

В попередніх судових засідання представником відповідача позовні вимоги заперечувались.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду про наступне.

Матеріалами справи встановлено, що розпорядженням Солом’янської районної у місті Києві державної адміністрації від 26.08.2005р. №1099 Комунальне підприємство «Солом’янка Автопарк - сервіс»зобов’язано облаштувати цілодобовий паркувальний майданчик для зберігання транспортних засобів, по вул. Тупікова. 1 у м.Києві.

Рішенням Київської міської ради №216/1090 від 27.11.2003р. районним у м. Києві радам рекомендовано створити комунальні підприємства по паркуванню та зберіганню автотранспортних засобів.

У відповідності до п.3 вказаного рішення Розпорядженням голови Солом’янської районної у м. Києві державної адміністрації №1309 від 29.10.2003р. створено комунальне підприємство «Солом’янка Автопарк-сервіс»для будівництва та експлутатації місць для відстою та зберігання автотранспортних засобів.

Рішенням Київської міської ради №261/922 від 15.03.2007р, а також рішенням Київської міської ради №930/1591 від 26.06.2007р. створено комунальне підприємство «Київтранспарксервіс», яке визначено єдиним оператором з паркування транспортних засобів, стягнення паркувального збору та виготовлення єдиних абонементів талонів з паркування автомобільного транспорту.

Водночас, п.4 рішення Київської міської ради №930/1591 від 26.06.2007р. скасовано п.3 рішення Київської міської ради №1309 від 29.10.2003р. в частині надання районним комунальним підприємствам права оператора з паркування та зберігання транспортних засобів, здійснення експлуатації платних місць паркування та стягнення збору за паркування, що свідчить про відсутність правових підстав для винесення розпорядження Солом’янської районної у місті Києві державної адміністрації №1099 від 26.08.2005 «Про облаштування цілодобового паркувального майданчика для зберігання транспортних засобів по вул. Тупікова, 1 у м. Києві».

Позивач зазначив, що розпорядження Солом’янської районної у місті Києві державної адміністрації №1099 від 26.08.2005р. винесено з порушенням законодавства, а прийняте розпорядження про облаштування цілодобового паркувального майданчика для зберігання транспортних засобів є таким, що не відповідає чинному законодавству.

На вказане розпорядження прокурором Солом’янського району міста Києва було 17.05.2010р. принесено протест, в якому висунуто вимогу про скасування розпорядження від 26.08.2005 № 1099.

Листом від 27.05.2010р. відповідач повідомив про те, що протест буде розглянуто після розгляду позовної заяви КП «Солом’янка Автопарк-сервіс»Солом’янської районної у місті Києві ради по суті.

Статтею 14 Конституції України встановлено, що право власності на землю гарантується і це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 9 Земельного кодексу України встановлено, що до повноважень Київської і Севастопольської міських рад у галузі земельних відносин на їх території належить: а) розпорядження землями територіальної громади міста; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності в порядку, передбаченому цим Кодексом; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб міста; д) припинення права користування земельними ділянками у випадках, передбачених цим Кодексом; е) прийняття рішення щодо звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок; є) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок із земель державної власності, що проводяться органами виконавчої влади; ж) встановлення та зміна меж сіл, селищ, районів у містах; з) організація землеустрою; и) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; і) здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ї) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) чи припинення використання земельної ділянки громадянами та юридичними особами в разі порушення ними вимог земельного законодавства; й) інформування населення щодо надання, вилучення (викупу) земельних ділянок; к) внесення у встановленому порядку пропозицій до Верховної Ради України щодо встановлення та зміни меж міст; л) вирішення земельних спорів; м) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві і Севастополі визначаються окремими законами України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою як безпосередньо, та і через органи місцевого самоврядування; сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Питання організації управління районами в містах належить до компетенції міських рад.

Відповідно до 2 резолютивної частини рішення Конституційного суду України №11-рп/2001 від 13.07.2001р. під поняттям „організація управління районами в містах", що міститься в частині п'ятій статті 140 Конституції України треба розуміти повноваження міських рад як органів місцевого самоврядування в містах з районним поділом приймати рішення щодо: матеріально-фінансового та організаційного забезпечення здійснення місцевого самоврядування в районах міста; утворення чи не утворення в місті районних рад та в разі їх утворення визначення обсягу і меж повноважень районних рад; адміністративно-територіального устрою та з інших питань у межах і порядку, визначених Конституцією та законами України.

Згідно з ст.142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.

Відповідно до ст.18 Закону України „Про столицю України - місто-герой Київ" матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування у місті Києві є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності громади міста або знаходяться в її управлінні.

Згідно з ст.26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, в тому числі, вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин; приймаються рішення з питань адміністративно-територіального устрою в межах і в порядку, визначених цим та іншими законами; визначаються обсяг і межі повноважень, які здійснюють районні у містах ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до п.4 резолютивної частини рішення Конституційного суду України № 11 -рп/2001 від 13.07.2001р. положення ст.26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" про те, що до компетенції сільських, селищних, міських рад належить прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою, треба розуміти так, що ці питання, виходячи із спеціального конституційно-правового статусу міста Києва як столиці України, може вирішувати Київська міська рада.

Згідно з ст.22 Закону України „Про столицю України - місто-герой Київ" Київська міська рада та Київська міська державна адміністрація, кожна в межах своєї компетенції, встановленої законами України, мають право, в тому числі, встановлювати порядок утримання та експлуатації об'єктів, розташованих у місті, та прилеглої до них території, правила благоустрою, торговельного, побутового, транспортного, житлово-комунального та іншого соціально-культурного обслуговування, визначати особливості землекористування та використання інших природних ресурсів.

Згідно з ч.2 ст. 118 Конституції України виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації. Особливості здійснення виконавчої влади у містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України.

Відповідно до ст.6 Закону України „Про столицю України - місто-герой Київ" місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в місті ради та їх виконавчі органи. Місцеві державні адміністрації підзвітні і підконтрольні відповідним радам у частині повноважень, делегованих їм відповідними радами.

Рішенням Київської міської Ради від 15 липня 2004 року N 457/1867 було затверджено Порядок передачі (надання) земельних ділянок в користування або у власність у місті Києві, відповідно до пункту 1 статті 3 якого передача земельних ділянок в оренду або надання їх в постійне користування здійснюється відповідно до рішення Київської міської ради, яке приймається на підставі документації із землеустрою.

Станом на дату винесення оспорюваного розпорядження (26.08.2005р.) повноваження щодо вирішення питань передачі в користування земельних ділянок, зокрема, для організації стоянок, Київською міською радою жодному суб’єкту владних повноважень, зокрема Солом’янській районній у місті Києві державній адміністрації, делеговано не було.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі вищевикладеного суд погоджується з твердженнями прокурора, про те, що відповідач не мав права на передачу території Солом’янського району м.Києва у користування третій особі.

Згідно з ст. 1 Закону України „Про планування і забудову територій" територією є частина земної поверхні у визначених межах (кордонах) з властивими їй географічним положенням, природними та створеними діяльністю людей умовами та ресурсами, а також з повітряним простором та розташованими під нею надрами.

Передача за оскаржуваним розпорядженням у користування земельної ділянки підтверджується пунктами 1.2, 1.3 та 1.4 тексту самого розпорядження. Судом вбачається, що облаштування цілодобового паркувального майданчика є передачею земельної ділянки для використання. Використання в режимі цілодобового паркування, тобто безперервного циклу, який унеможливлює використання за іншим призначенням, остаточно кваліфікує передачу в таке використання як розпорядження земельною ділянкою.

Отже, розпорядження Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації від 26.08.2005 № 1099 видано з перевищенням встановлених повноважень органу виконавчої влади, тому підлягає скасуванню.

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу про адміністративні правопорушення у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов прокурора Солом'янського району міста Києва задовольнити повністю.

2.Визнати протиправним та скасувати розпорядження Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації №1099 від 26.08.2005 року "Про облаштування цілодобового паркувального майданчика для зберігання транспортних засобів по вул. Тупікова, 1 у м. Києві".

3. Постанова може бути оскаржена в порядку ст.ст. 185-187 КАС України.

Суддя І.А. Качур