Справа № 823/2323/18
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2018-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року справа № 823/2323/18 м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Тимошенко В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

13 червня 2018 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернулася фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Черкаській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області №000374057, №000384057, №000394057, №000404057 від 29.03.2018.

Обгрунтування позову полягає в тому, що ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою-підприємцем з 19.12.2001 року, вид діяльності - роздрібна торгівлі в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування. Напоями та тютюновими виробами та перебуває на обліку як платник єдиного податку 2 група в Смілянській ОДПІ (Шполянське відділення). Має у власності житлове приміщення з вбудованим магазином за адресою АДРЕСА_1 де і здійснює підприємницьку діяльність.

Так, 29.03.2018 відповідачем прийняті податкові повідомлення - рішення:

1) №000374057, яким встановлено порушення ч. 11 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» на суму 17000 грн;

2) №000384057, яким встановлено порушення ч. 4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» на суму 17000 грн;

3) №000394057, яким встановлено порушення ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» на суму 17000 грн;

4) №000404057, яким встановлено порушення ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» на суму 17000 грн.

У відповіді на відзив, який надійшов до суду 23.07.2018, позивачка зауважує, що у відзиві відповідача не надано пояснення щодо складення акту на номерному бланку та аркуші не підписані перевіряючими та іншими учасниками. Також зазначила, що Шполянським районним судом Черкаської області досліджувалися всі докази, і суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять достатньо доказів, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та провадження закрито у зв'язку з відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Таким чином позивачка вважає, що оскаржуване рішення прийняті при неповному з'ясуванні усіх обставин та не у відповідності до вимог чинного законодавства з порушенням процедури проведення фактичної перевірки та є такими, що підлягають скасуванню.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що процедура проведення фактичної перевірка, передбачена Податковим кодексом України відповідачем дотримана в повному обсязі, про що свідчать записи в п. 1.3 розділу 1 акту перевірки, власноручні записи в п. 4.1 розділу 4 про відсутність зауважень до акта перевірки та пояснення і підписи на всіх документах позивачки. Встановлені відповідачем порушення грунтуються на законних підставах, а факт звільнення від адміністративної відповідальності районним судом Громадянки ОСОБА_1 не може бути підставою для скасування оскаржуваних рішень, оскільки звільнення від відповідальності фактично відбулося з формальних підстав через недоліки оформлення адміністративного протоколу, про що прямо зазначено в рішенні суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

На підставі Наказу Головного управління ДФС у Черкаській області від 13.02.2018 №279 відповідно до приписів пп.20.1.2, 20.1.4, 20.1.8- 20.1.11 п.20.1 ст. 20, п. ст. 75, ст. 80 Податкового кодексу України, статті 16, проведена фактична перевірка позивача з питання дотримання вимог Закону України «Про держане регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481 (далі-Закону №481)

За результатами перевірки складено акт від 19.02.2018 №12/23-00-40-0224/240880580, який в той же день підписаний позивачкою без зауважень.

За результатами перевірки встановлений факт реалізації однієї пляшки слабоалкогольного напою «Ром Кола» без придбання відповідної ліцензії, а також факт зберігання для подальшої реалізації прозорої рідини з характерним запахом спирту в пластикові тарі об'ємом 5 літрів в кількості 3 штук та 1 об'ємом 3 літри, загальним об'ємом 18 літрів. Вказані алкогольні напої не марковані марками акцизного податку та розлиті в тару, не передбачену ст. Закону №481. Всі алкогольні напої знаходилися безпосередньо в приміщенні магазину «Уют».

На підставі акту перевірки Головним управлінням ДФС у Черкаській області на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України прийнято податкові повідомлення-рішення:

1) №000374057, яким встановлено порушення ч. 11 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» на суму 17000 грн;

2) №000384057, яким встановлено порушення ч. 4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» на суму 17000 грн;

3) №000394057, яким встановлено порушення ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» на суму 17000 грн;

4) №000404057, яким встановлено порушення ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» на суму 17000 грн.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пункт 75.3 статті 75 ПК України).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульовано статтею 80 ПК України, пунктом 80.1 якої передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до підпунктів 80.2.5 та 80.2.6 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

Функції контролюючих органів визначені статтею 19-1 ПК України.

Так, відповідно до пункту 19-1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, зокрема: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів; забезпечують контроль за дотриманням суб'єктами господарювання, які провадять роздрібну торгівлю тютюновими виробами, вимог законодавства щодо максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких виробів; забезпечують контроль за дотриманням суб'єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої.

Відповідно до підпунктів 20.1.4, 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб'єктами господарювання установлених законодавством обов'язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

З матеріалів справи встановлено, що вищенаведені вимоги для початку перевірки працівниками відповідача виконанні про що свідчать записи в п.1.3 розділу 1 акта перевірки, власноручні записи в п. 4.1. розділу 4 про відсутність зауважень до акта перевірки та пояснення і підписи на всіх документах ФОП ОСОБА_1

Щодо виявлених порушень суд зазначає таке.

Правовідносини, що визначають основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, врегульовані Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року № 481/95-ВР (далі - Закон України №481/95-ВР).

Так, згідно зі ст. 1 Закону №481/95-BP:

- алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об'ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об'ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД;

- пиво - насичений діоксидом вуглецю пінистий алкогольний напій із вмістом спирту етилового від 0,5 відсотка об'ємних одиниць, отриманий під час бродіння охмеленого сусла пивними дріжджами, що відноситься до товарної групи УКТ ЗЕД за кодом 2203;

- роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування;

- місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання;

- Єдиний державний реєстр місць зберігання (Єдиний реєстр) - перелік місць зберігання, який ведеться органами доходів і зборів і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників;

- ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Разом з тим, згідно з ч.ч. 14, 37, 40 та 42 ст. 15, ч. 6 ст. 15-3, ч. 1, абз.абз. 5, 9, 12 ч. 2, ч. 4 ст. 17 Закону №481/95-BP, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

Суб'єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

Довідка про внесення місця зберігання до Єдиного реєстру видається суб'єкту господарювання протягом семи календарних днів від дня подання заяви. Ведення Єдиного реєстру та видача довідок про внесення місць зберігання до Єдиного реєстру здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України. Органи влади забезпечують вільний доступ до відомостей, які містяться в Єдиному реєстрі.

В порушення вищевказаних положень закону реалізовано пляшку слабоалкогольного напою «Ром Кола» без придбання відповідної ліцензії, а також у невстановленому місці зберігалась прозора рідина з характерним запахом спирту.

Суд зазначає, що згідно результату аналізу проведеного ТОВ «Золотоніський лікеро-горілчаний завод «Златогор» від 27.02.2018, прозора рідина з характерним запахом спирту в пластикові тарі об'ємом об'ємом 3 літри, являється фальсифікатом.

Щодо посилання позивачки на рішення Шполянського районного суду Черкаської області у справі № 710/383/18 від 10.05.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 як аргумент щодо спростування факту порушення, покладеного в основу оскаржуваних рішень суд зазначає таке.

Як вбачається із тексту рішення Шполянського районного суду Черкаської області у справі № 710/383/18 від 10.05.2018 судом розглядалося питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - як фізичної особи, а не фізичної особи-підприємця. Також рішенням суду надано оцінку лише протоколу про адміністративного правопорушення, що спростовує аргумент позивачки, що судом досліджувалися всі докази. Суд з підстав неналежного оформлення адміністративного протоколу, а саме «…протокол про адміністративне правопорушення №13/18 від 26.03.2018 не відповідає вимогам, визначеним в ст. 256 КУпАП, а саме: в протоколі не зазначено яку норму нормативного акту порушено особою, не підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності та відсутнє пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, відсутні відомості про ознайомлення із правами, відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 була повідомлена про складання протоколу та що їй вручений другий примірник протоколу…», дійшов висновку, що матеріали справи не містять достатньо доказів, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та провадження закрито у зв'язку з відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Су зауважує, що підставою винесення спірних рішень є акт перевірки, складений за результатами проведеної контролюючим органом фактичної перевірки, в якому встановлені порушення.

Кодексом адміністративного судочинства України , що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду (ч. 7 ст. 78 КАС України).

Су зазначає, що факт звільнення від адміністративної відповідальності районним судом громадянки ОСОБА_1 не може бути підставою для скасування оскаржуваних рішень, оскільки звільнення від відповідальності фактично відбулося з формальних підстав через недоліки оформлення адміністративного протоколу, про що прямо зазначено в рішенні суду.

Таким чином, суд не бере до уваги докази, на підставі яких не можна встановити дійсні обставини справи ( стаття 75 КАС України) .

Стаття 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність чи відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Крім того, ч. 6 статті 78 КАС України визначено, що вирок суду у кримінальному провадженні, ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи стосовно якої ухвалений вирок, ухвали або постанови суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом з'ясовано, що місцевим судом не досліджувалися докази (окрім адмінпротоколу) , на підставі яких можливо встановити наявність чи відсутність порушень, які стали підставою для винесення спірних рішень.

Встановлені відповідачем порушення грунтуються на законних підставах,

Отже, в ході розгляду справи відповідачем надано достатньо доказів на підтвердження факту продажу алкогольного напою без наявності ліцензії, в свою чергу доказів наявності ліцензії позивачем не надано.

За порушення норм Закону №481/95-BP щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі:

- оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень;

- зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 - 246, 255, 295 підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297 КАС України шляхом подання до суду першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням п.п.15.5. п.15 ч.1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Тимошенко