Справа № 820/2600/18
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2018-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/2600/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Жигилія С.П.

суддів: Курило Л.В. , Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Чернишук К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2018р. (суддя Мельников Р.В.; м. Харків; повний текст рішення складено 08.06.2018) по справі № 820/2600/18

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДФС у Харківській області), в якому просила суд: визнати неправомірним та скасувати рішення № від 26.03.2018 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) єдиного внеску, яким з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 стягнуто штраф 20% від суми недоїмки у розмірі 3742,26 грн. та пеню за період з 10.02.2015 року по 26.02.2018 року у розмірі 5474,34 грн., а усього 9216,60 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано неправомірним та скасовано рішення № від 26.03.2018 року Головного управління ДФС у Харківській області.

Стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 61009, код - НОМЕР_1) сплачену суму судового збору в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46, код ЄДРПОУ - 39599198).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач, з посиланням на положення ст. 9 Закону № 2464-VІ та Інструкції № 449, вказує, що контролюючим органом було прийнято правомірне рішення про застосування штрафних санкцій у розмірі 20% своєчасно несплаченої суми та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску № від 26.03.2018, а відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час судового розгляду справи встановлено, що позивач - ФОП ОСОБА_4. відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань зареєстрована як суб'єкт господарювання 11.07.2013 року.

З 12.07.2013 р. позивач зареєстрована як платник єдиного внеску Управління Пенсійного фонду в Червонозаводському районі м. Харкова за №24555.

При цьому, позивач також перебуває на обліку як платник податків, зборів (обов'язкових платежів) у Східній ОДПІ м. Харкова.

Матеріали справи свідчать, що позивачем обрано спрощену систему оподаткування, у зв'язку з чим останній знаходиться у 3 групі платників єдиного податку з 01.01.2015 р. по теперішній час, що також підтверджується витягом з реєстру платників єдиного податку від 08.12.2014 року.

Головним управлінням ДФС у Харківській області відносно позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 було прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 9216,60 грн. від 26.03.2018 р.

Позивач, не погодившись із рішенням контролюючого органу звернувся до до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що факт сплати позивачем сум єдиного внеску на інший рахунок Державного бюджету не може бути підставою для застосування до нього штрафних санкцій та нарахування пені, оскільки відповідні кошти були сплачені та зараховані до Державного бюджету.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

Спеціальним Законом України, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати, та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України "Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальне обов'язкове соціальне страхування" від 08.07.2010 р. № 2464-VІ (далі - Закон №2464-VІ) із змінами та доповненнями.

На підставі Закону № 2464-VІ розроблено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яка затверджена наказом Міністерством фінансів України від 20.04.2015 року №449 та визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску, нарахування фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів.

Положеннями статті 1 Закону № 2464-VІ передбачено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне страхування (далі - ЄСВ) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ст. 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п.4 ч.1 ст.4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Як передбачено п. 2 ч. 6 розділу ІY Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яка затверджена наказом Міністерством фінансів України від 20.04.2015 року №449, платники, які перебувають на спрощеній системі оподаткування, сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом за який сплачується єдиний соціальний внесок.

Відповідно до положень ч.5 ст.9 Закону № 2464-VІ сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування.

Згідно з ч.8 ст. 9 Закону № 2464-VІ крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до абз. 3 ст.9 Закону № 2464-VІ платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за яким сплачується єдиний внесок.

Згідно ч. 11 ст. 9 Закону № 2464-VІ у разі не своєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до п.2 ч.11 ст.25 Закону № 2464-VІ за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому, відповідно до положень ч.10 ст.25 Закону № 2464-VІ на суму недоїмки нараховується неня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, є недоїмкою.

Судовим розглядом встановлено, що 21.01.2015 р. позивачем до контролюючого органу було надано Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014 рік, таблицю 1 (12міс) - сума нарахованого єдиного внеску 422,65 грн., таблицю 2 (1-6 міс) сума нарахованого єдиного внеску - 2535,90 грн.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що в подальшому у 2015-2017 роках позивачем поквартально сплачувались кошти єдиного внеску, на підтвердження чого до суду надано копії платіжних доручень та квитанцій від 19.01.2016 року №2Р194 на суму 1434,55 грн. з призначенням платежу ЄСВ за 4 кв. 2015 р., від 15.04.2016 року №2Р1546 на суму 909,48 грн. з призначенням платежу ЄСВ за 1 кв. 2016 р., від 13.07.2016 року №1Р1326 на суму 941,16 грн. з призначенням платежу ЄСВ за 2 кв. 2016 р., від 12.10.2016 року №70 на суму 957,00 грн. з призначенням платежу ЄСВ за 3 кв. 2016 р., від 19.01.2016 року №2Р194 на суму 1434,55 грн. з призначенням платежу ЄСВ за 4 кв. 2015 р., від 17.01.2017 року №1Р1735 на суму 990,00 грн. з призначенням платежу ЄСВ за 4 кв. 2016 р., від 18.04.2017 року №2Р1820 на суму 2112,00 грн. з призначенням платежу ЄСВ за 1 кв. 2017 р., від 17.07.2017 року №115 на суму 2112,00 грн. з призначенням платежу ЄСВ за 2 кв. 2017 р., від 18.10.2017 року №80 на суму 2112,00 грн. з призначенням платежу ЄСВ за 3 кв. 2017 р.

При цьому, як вбачається з наявних в матеріалах справи копії вказаних платіжних документів сплата позивачем коштів здійснювалась на рахунок (Комінтернівський район) - НОМЕР_2.

Також позивачем вказано, що сплачені суми єдиного внеску жодного разу не були ані повернуті, ані не прийняті до вказаного рахунку, у зв'язку з чим жодних сумнівів стосовно неналежності такого рахунку у позивача не виникало.

Проте, з наданих представником відповідача під час судового розгляду справи пояснень встановлено, що позивачем було сплачено кошти єдиного внеску на неналежний рахунок (Комінтернівський район)- НОМЕР_2, замість належного (Червонозаводський район) - НОМЕР_3 в загальній сумі 11568,19 грн.

Судом встановлено, що обидва рахунки НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 були відкриті в Основ'янській ОДПІ м. Харкова гу ДФС у Xарківській області, а потім в Східній ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області у зв'язку з реорганізацією Основ'янської ОДПІ м. Харкова у Харківській області в Східну ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, для зарахування єдиного соціального внеску, фізичними особами-підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем були вчинені дії щодо своєчасного виконання зобов'язання зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у повному обсязі, однак помилково перераховані не на той розрахунковий рахунок, та зважаючи на добросовісність позивача, застосування до позивача штрафних санкцій та пені порушує принцип пропорційності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного вимоги рішення № від 26.03.2018 року Головного управління ДФС у Харківській області відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, а відтак спірне рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2018 по справі № 820/2600/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, крім випадків, встановлених ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Курило Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 27.08.2018.