Справа № 0640/3524/18
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2018-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2018 року м. Житомир справа № 0640/3524/18

категорія 10.2.4

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Овруцького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зобов'язання зарахувати стаж роботи і призначити пенсію по інвалідності,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить зобов"язати Овруцьке обєднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати стаж роботи з 01.03.1989 по 25.07.1994, з 04.08.1994 по 20.02.1996 в хмелерадгоспі ім.Куйбишева і призначити пенсію по інвалідності з 18.10.2017.

В обгрунтування позову зазначає, що при зверненні до відповідача про призначення пенсії по інвалідності їй було відмовлено та не зараховано до загального стажу стаж роботи з 01.03.1989 по 25.07.1994, з 04.08.1994 по 20.02.1996 у зв"язку з тим, що у трудовій книжці відсутній запис про звільнення з роботи завірений печаткою УРСР; в КСП ім.Куйбишева з 21.02.1996 по 10.03.2000 у зв"язку з тим, що в трудовій книжці запис про звільнення не завірений печаткою; не зараховано довідки видані трудовим архівом, оскільки прізвище в довідках не відповідає призвищу згідно паспорту. Такі дії вважає неправоімрними, оскільки її трудова книжка заповнена на підставі вимог чинного законодавства, тому вона має право на призначення пенсії по інвалідності.

Ухвалою від 10.07.2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 27.08.2018.

06.08.2018 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. В обгрунтування відзиву зазначено, що позивачу не можуть бути зараховані до страхового стажу стаж роботи з 01.03.1989 по 25.07.1994, з 04.08.1994 по 20.02.1996 у зв"язку з тим, що у трудовій книжці відсутній запис про звільнення з роботи завірений печаткою УРСР; в КСП ім.Куйбишева з 21.02.1996 по 10.03.2000 у зв"язку з тим, що в трудовій книжці запис про звільнення не завірений печаткою; не зараховано довідки видані, які трудовим архівом, оскільки прізвище в довідках не відповідає прізвищу згідно паспорту. Тому, просить у позові відмовити.

Сторони в судове засідання не з"явилися, повідомлені про розгляд справи належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

У відповідності до ч.9 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе справу розглянути без участі сторін, у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач є інвалідом третьої групи, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК від 26.07.2017. (а.с.24)

18.10.2017 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності. Відповідачем вказаний факт не заперечується.

За результатами розгляду заяви, позивачу надіслано лист від 28.11.2017, в якому відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності, оскільки при призначенні пенсії неможливо взяти до уваги та зарахувати до загального стажу періоди роботи за трудовою книжкою: з 01.03.1989 по 25.07.1994, з 04.08.1994 по 20.02.1996 у зв"язку з тим, що у трудовій книжці відсутній запис про звільнення з роботи завірений печаткою УРСР; в КСП ім.Куйбишева з 21.02.1996 по 10.03.2000 у зв"язку з тим, що в трудовій книжці запис про звільнення не завірений печаткою. Крмі того, не можуть бути зараховані періоди роботи згідно довідок №128,129 від 09.10.2017, виданий Трудовим архівом Лугинського району у зв"язку з тим, що прізвище в довідках не відповідає прізвищу згідно паспорту ВН 324394, виданого Лугинським РВ УМВС України в Житомирській області від 15.03.2006. Документи про підтвердження дошлюбного прізвища заявницею не надано. (а.с.11)

Вважаючи такі дії Пенсійного фонду неправомірними, позивач звернувся до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058 (далі Закон №1058) визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за № 1788-XII (далі - Закону № 1788-XII).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 1788-XII, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку із втратою годувальника та інших випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію (частина перша та друга статті 7 Закону № 1788-XII).

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Пунктом 20 Порядку 637 передбачено, що у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників

В довідці має бути вказано: період роботи, що зараховується до спеціального стажу: професія або посада, характер роботи: розділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включаються цій період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів - машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Аналізуючи чинні нормативно-правові акти України, які регулюють умови пенсійного забезпечення, суд приходить до висновку, що положення Порядку № 637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальнім по відношенню до Закону № 1788-XII, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (стаття 62 Закону № 1788-XII).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності, оскільки при призначенні пенсії не взято до уваги та не зараховано до загального стажу періоди роботи за трудовою книжкою: з 01.03.1989 по 25.07.1994, з 04.08.1994 по 20.02.1996 у зв"язку з тим, що у трудовій книжці відсутній запис про звільнення з роботи завірений печаткою УРСР; в КСП ім.Куйбишева з 21.02.1996 по 10.03.2000 у зв"язку з тим, що в трудовій книжці запис про звільнення не завірений печаткою. Крім того, не можуть бути зараховані періоди роботи згідно довідок №128,129 від 09.10.2017, виданий Трудовим архівом Лугинського району у зв"язку з тим, що прізвище в довідках не відповідає прізвищу згідно паспорту ВН 324394, виданого Лугинським РВ УМВС України в Житомирській області від 15.03.2006.

Щодо періоду роботи з 01.03.1989 по 25.07.1994.

Так, у трудовій книжці ОСОБА_1 міститься запис , що 01.03.1989 її прийнято на роботу робітником їдальні у хмелерадгосп ім.Куйбишева та 25.07.1994 звільнено з роботи за власним бажанням.

Твердження відповідача про те, що вказаний періо зарахувати до страхового стажу неможливо у зв'язку з тим, що періоди роботи у даних організаціях завірено печаткою УРСР не ґрунтуються на жодній нормі законодавства, а положення Постанови Верховної Ради України від 11.05.1992 "Про заходи щодо забезпечення виконання вимог дозвільної системи" № 2318-XII та Інструкції про порядок видачі дозволів на виготовлення печаток і штампів", затвердженої наказом МВС України від 18.10.1993 № 643 не містять положень про нечинність фактично існуючих печаток та штампів та про обов'язок їх заміни. Не впливає на права та законні інтереси позивача й факт припинення статусу СРСР як суб'єкта міжнародного права, а також факт створення Співдружності Незалежних Держав.

На думку суду, та обставина, що підприємство не замінило свою печатку новою після припинення УРСР, не робить документи, які засвідчені нею, неправдивими. Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 Справа № 275/615/17 (К/9901/768/17).

Що періоду роботи з 21.02.1996 по 10.03.2000.

Так, у трудовій книжці міститься запис , що 20.02.1996 ОСОБА_1 звільнено з роботи у зв"язку з реорганізацією радгоспу в КСП.

21.02.1996 прийнято в КСП робочою бригади №2.

10.03.2000 її звільнено з КСП в зв"язку з реорганізацією в ПСП.

Вказаний пеоріод позивачу не зараховано у зв"язку з тим, що в трудовій книжці запис про звільнення не завірений печаткою.

Разом з тим, суд відмічає, що у даному випадку відбулося не звільнення з підприємства, а звільнення у зв"язку з реорганізацією з КСП в ПСП. Тобто, фактично відбулося перейменування. При цьому, позивач залишилася там працювати.

Отже, доводи відповідача про те, що в трудовій книжці запис про звільнення не завірений печаткою не заслуговує на увагу та є безпідставним.

Таким чином, суд приходить до переконання, що вищезазначені періоди роботи позивача слід зарахувати до його стажу роботи для призначення пенсії, оскільки вони підтверджені належним чином оформленими записами в трудовій книжці.

Що стосується посилань відповідача у своєму листі на те, що не можуть бути зараховані періоди роботи згідно довідок №128,129 від 09.10.2017, виданий Трудовим архівом Лугинського району у зв"язку з тим, що прізвище в довідках не відповідає прізвищу згідно паспорту ВН 324394, виданого Лугинським РВ УМВС України в Житомирській області від 15.03.2006.

Суд зазначає, що вказані довідки жодним чином не спростовують факту роботи позивача у спірні періоди в хмелерадгосп ім.Куйбишева та КСП ім.Куйбишева.

Крім того, позивачу не було зараховано до трудового стажу деякі періоди роботи у зв"язку з недоліками у трудовій книжці. Довідки підставою для відмови не були.

Також, рішенням Лугинського районного суду Житомирської області від 04.04.2018 у справі №281/146/18 встановлено факт належності ОСОБА_1 архівних довідок №128 та 129 від 09.10.2017, виданий Трудовим архівом Лугинського району на ім"я Бігун.

Отже, помилка в документах була допущена не з вини позивача, а доводи відповідача з даного приводу спростовано.

З огляду на зазначено, суд вважає, що позивачу протиправно не зараховано стаж роботи з 01.03.1989 по 25.07.1994, з 04.08.1994 по 20.02.1996 в хмелерадгоспі ім.Куйбишева в результаті чого відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності.

Щодо дати з якої має бути призначена пенсія.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії 18.10.2017.

Враховуючи, що спірні періоди роботи підтверджені належним чином оформленими записами в трудовій книжці, а помилка в документах була допущена не з вини позивача, суд вважає, що пенсія повинна бути призначена з 18.10.2017, тобто з моменту звернення.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до ч.1 ст.139 КАСУ сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Овруцького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Керуючись статтями 242-246,262,256 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовольнити.

Зобов"язати Овруцьке обєднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Гетьмана Виговського,12, м.Овруч, Житомирська область, ) призначити ОСОБА_1 (с.Березовий Груд, Лугинський район, Житомирська область, 11301, ідентифікаційний код НОМЕР_1) пенсію по інвалідності з 18.10.2017, зарахувавши стаж роботи з 01.03.1989 по 25.07.1994, з 04.08.1994 по 20.02.1996.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Овруцького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Гетьмана Виговського,12, м.Овруч, Житомирська область, ) на користь ОСОБА_1 (с.Березовий Груд, Лугинський район, Житомирська область, 11301, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя О.В. Капинос