Справа № 813/2517/18
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2018-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/2517/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.

секретар судового засідання Сільник Н.Є.

за участю:

представника позивача - Альховської С.В.

представника відповідача - Шийовича С.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за позовом приватного підприємства "Р.Е.Д." до Державної фіскальної служби України про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Львівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом приватного підприємства "Р.Е.Д." (далі - позивач, ПП «Р.Е.Д») до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач, ДФС України), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України №609462/41538642 від 06.03.2018 про відмову в реєстрації приватному підприємству "Р.Е.Д." податкової накладної №11 від 29.11.2017 та рішення комісії Державної фіскальної служби України №609463/41538642 від 06.03.2018 про відмову в реєстрації приватному підприємству "Р.Е.Д." податкової накладної №12 від 29.11.2017;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України здійснити в Єдиному реєстрі податкових накладних реєстрацію податкової накладної №11 від 29.11.2017 та податкової накладної №12 від 29.11.2017, сформованих приватним підприємством "Р.Е.Д.".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 вересня 2017 року між позивачем та СПТОВ «Модерн - Експо» укладено договір поставки № 18. Предметом поставки були - POS-термінал 1505 та каса самообслуговування SCO-1703 JABKA. На виконання вказаного договору СПТОВ «Модерн - Експо» було здійснено оплату на рахунок позивача, у зв'язку із чим позивачем було складено податкові накладні № 11 та № 12 від 29.11.2017, які подано на реєстрацію. Однак, 13.12.2017 ДФС України вказані податкові накладні прийнято, втім реєстрацію зупинено. Підставою для зупинення реєстрації податкової накладної вказано, що ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 № 567. Вказано, що за результатами СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД. У вказаних квитанціях запропоновано позивачу надати пояснення та /або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПП. Позивач вказує, що на виконання вище зазначених вимог, ним було надіслано повідомлення №11 та № 12 року від 01.03.2018 про надання пояснень щодо реальності здійснення операцій. Додатками до таких повідомлень позивачем було надано документи, а саме видаткові накладні, вантажні, митні декларації, відповідно до яких ПП «Р.Е.Д.» співпрацює із рядом контрагентів (як резидентів, так і нерезидентів України) для закупівлі комплектуючих виробів, які в подальшому?використовуються для складання торговельного устаткування, яке було предметом договору між позивачем та СПТОВ «Модерн - Експо». Однак, 06.03.2018 відповідач прийняв рішення про відмову в реєстрації податкових накладних позивача з підстав надання платником податку копії документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування. Позивач вважає, рішення про відмову в реєстрації податкових накладних позивача є протиправним та підлягає скасуванню, а податкові накладні підлягають реєстрації, оскільки оскаржувані рішення не містять чіткого визначення підстав про відмову в реєстрації податкових накладних. Вказує, що відповідач в оскаржуваних рішеннях зазначає про невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах УКТ ЗЕД. Втім, позивач стверджує, що відповідачем безпідставно не було взято до уваги те, що позивач не закуповує даний товар, а є виробником торгового обладнання (каси та термінали для торговельної діяльності), що унеможливлює наявність у підприємства відповідності обсягів постачання обсягам придбання по товару за відповідним УКТ ЗЕД визначеним у податкових накладних. Окрім того, позивач зазначив, що відповідачем не враховано, що коди УКТ ЗЕД для певних комплектуючих виробів та кінцевого продукту, яким є каса - самообслуговування та РОБ-термінал будуть відрізнятися. Позивач вважає, що підприємством було надано достатній перелік документів для підтвердження факту реальності господарської операції, однак відповідач не надав оцінки цим документам та прийняв безпідставне рішення щодо відмови в реєстрації податкових накладних. Позивач просить позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечив, з підстав викладених у відзиві на позов. У відзиві на позов відповідач зазначив, що не погоджується з вимогами позовної заяви, вважає її такою, що не враховує усіх обставин справи та не базується на нормах чинного законодавства. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

16 серпня 2018 року позивачем було подано пояснення, в яких позивач надав суду судову практику та зазначив, що оскаржувані рішення не містять конкретного переліку документів, які складенні з порушенням законодавства та яких саме первинних та платіжних документів не достатньо. На переконання позивача, вказане свідчить про протиправність оскаржуваних рішень. Просить суд врахувати надану судову практику та задовольнити позовні вимоги.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду 18 червня 2018 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

У судовому засідання 9 серпня 2018 року судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідачів, дослідивши подані суду письмові докази, суд встановив наступне.

Суд встановив, що ПП "Р.Е.Д." зареєстровано як юридичну особу 22.08.2017 за № 1 042413. Вид діяльності товариства є виробництво комп'ютерів і периферійного устаткування (основний); оптова торгівля комп'ютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням; ремонт комп'ютерів і периферійного устаткування; оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням; неспеціалізована оптова торгівля; роздрібна торгівля комп'ютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах; комп'ютерне програмування; консультування з питань інформатизації; інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп'ютерних систем; установлення та монтаж машин і устаткування, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, 29 вересня 2017 року між приватним підприємством «Р.Е.Д.» та спільним підприємством товариством з обмеженою відповідальністю «Модерн - Експо» укладено договір поставки № 18.

Відповідно до п.1.1 вказаного Договору № 18 Постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у даному Договорі, поставити (передати у власність) Покупцеві Товар, а Покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у даному Договорі прийняти та оплатити Товар по цінам, в кількості і асортименті згідно Специфікацій до даного Договору, які є його невід'ємними частинами.

Вартість договору і порядок розрахунків визначено у п. 4 Договору №18.

На виконання умов Договору № 18 Сторонами 29 листопада 2017 року було оформлено видаткові накладні №13 та №14. Предметом поставки були - POS-термінал 1505 та каса самообслуговування SCO-1703 JABKA.

Спільне підприємство товариства з обмеженою відповідальністю «Модерн - Експо» за наданні ПП "Р.Е.Д." послуги (товар) здійснило оплату на рахунок ПП "Р.Е.Д.".

На проведену оплату ПП "Р.Е.Д." виписано податкові накладні № 11 та № 12 від 29.11.2017.

Позивачем під час здійснення вищезгаданої господарської операції було оформлено та направлено засобами електронного зв'язку для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних для реєстрації податкові накладні № 11 та № 12 від 29.11.2017.

Однак, через автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» 13 грудня 2017 року ДФС України направило ПП "Р.Е.Д." квитанції, в яких містилась інформація про зупинення реєстрації вказаних податкових накладних відповідно до пункту 201.16 ст.201 ПК України, оскільки податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризику, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 № 567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД та запропоновано позивачу надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН.

На виконання цих вимог ПП «Р.Е.Д.» через засоби електронного зв'язку надіслано повідомлення №11 та № 12 від 01.03.2018 року про надання пояснення щодо реальності здійснення операцій. Додатками до таких повідомлень ПП «Р.Е.Д.» було надано документи, а саме видаткові накладні, вантажні, митні декларації, відповідно до яких ПП «Р.Е.Д.» співпрацює із рядом контрагентів (як резидентів, так і нерезидентів України) для закупівлі комплектуючих виробів, які в подальшому використовуються для складання торговельного устаткування, яке було предметом договору між позивачем та спільним підприємством товариством з обмеженою відповідальністю «Модерн - Експо».

6 березня 2018 року комісією ДФС України було прийнято рішення №609462/41538642 та №609463/41538642 про відмову у реєстрації спірних податкових накладних.

Позивач вважає, що рішення комісії ДФС України про відмову в реєстрації ПН/РК в ЄРПН від 06.03.2018 №609462/41538642 та №609463/41538642 є протиправними, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За приписами пункту 201.7 статті 201 цього ж Кодексу податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Положенням пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до положень пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

В свою чергу, за приписами пункту 74.2 статті 74 Податкового кодексу України в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до положень пункту 201.16.1 статті 201 Податкового кодексу України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування;

в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29.12.2010 (Порядок №1246), податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації;

Згідно пункту 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки:

відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту);

чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201Кодексу;

наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1статті 201 Кодексу;

наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу;

дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567 (Критерії оцінки ступня ризиків).

Пункт 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків містить у собі визначення двох різних критеріїв. Так, моніторинг податкової накладної / розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

Згідно з Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Перелік), у розрізі Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних:

1) для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством;

2) для критерію, зазначеного в підпункті 2 пункту 6 Критеріїв:

договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

У відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 №190 «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» (чинної на момент прийняття оскаржуваних рішень), підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Таким чином, після отримання позивачем оплати від спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Модерн - Експо» за Договором поставки № 18 від 29.11.2017 у позивача виникло визначене законом право на складання податкових накладних № 11 та № 12 від 29.11.2017, які було направлено для реєстрації.

Однак, комісією ДФС України було прийнято рішення про відмову в реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

З наявних у матеріалах справи письмових доказів вбачається, що рішеннями комісії ДФС України від 06.03.2018 №609462/41538642 та №№609463/41538642 відмовлено позивачу у реєстрації податкових накладних № 11 та № 12 від 29.11.2017 в ЄРПН з підстав надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування, відповідно до Постанови КМУ від 29 березня 2017 року № 190 "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації"

Проте, зазначений висновок контролюючого органу спростовується наявними у справі письмовими доказами, а саме документами, які були надані позивачем на підтвердження здійснення господарської операції, зокрема: видаткові накладні № РН-0000381 від 28.09.2017, № РТУК 30933356 від 02.10.2017, № 2368 від 22.09.2017, № 611244 від 10.10.2017, № 3151 від 01.11.2017, №25574 від 13.11.2017, № РН-0007924 від 10.11.2017, № РН-0000147 від 25.09.2017, № 2911 від 11.10.2017, № РТУК 3059092 від 22.09.2017, № РН-0000381 від 28.09.2017, № 605230 від 20.09.2017, від 10.11.2017, № 18512 від 28.09.2017 технологічний процес збірки каси обслуговування, технологічний процес збірки РОS-терміналу 1505 та інші документи наявні в матеріалах справи.

Так, у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 року за №190 «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» (чинної на момент прийняття оскаржуваних рішень), підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування серед іншого є надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування.

Однак, всупереч цьому, як вбачається із змісту зазначених рішень, в них не вказано, які саме документи складені з порушенням законодавства та/або яких саме документів не достатньо для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних. Тобто, рішення відповідача не містить чіткого визначення підстав прийняття рішення про відмову в реєстрації податкових накладних.

Як вбачається із змісту наявних квитанцій про зупинення реєстрації податкових накладних, контролюючим органом, всупереч вимогам п.п..201.16.1 п.201.16 ст.201 ПК України, не зазначено конкретного критерію чи критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатнього для зупинення реєстрації податкової накладної.

Також, не зазначено, які саме документи згідно Вичерпного переліку слід надати до перевірки, що були б достатні для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вказані обставини свідчать про те, що такі рішення відповідача не відповідають критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії суб'єкта владних повноважень, що перешкоджає платнику податків своєчасно та в повній мірі виконати свої обов'язки та скористатись своїми правами, передбаченими чинним податковим законодавством, яким врегульовано порядок реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем мало місце порушення вимог підпункту 201.16.1 пункту 201 статті 201 ПК України (в редакції, чинній на дату зупинення реєстрації спірної податкової накладної), оскільки в квитанціях про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних чітко не вказано, на підставі якого саме критерію оцінки ступеня ризиків було здійснено зупинення реєстрації спірних податкових накладних в ЄРПН, та в оскаржуваних рішеннях не зазначено, які саме документи складені з порушенням законодавства та/або яких саме документів не достатньо для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Отже, відмова у прийнятті до реєстрації податкової накладної з підстав недостатності документів для прийняття рішення можлива виключно за умови наявності вичерпного переліку таких документів (п.п. «в» п. 201.16.1 ст.201 ПК України).

Посилання на вказану підставу в обґрунтування прийняття рішень про відмову, за відсутності встановленого законодавством вичерпного переліку документів, та за умови не наведення комісією доказів того, що документи, подані є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, свідчить про протиправність такого рішення.

В свою чергу, позивачем було подано контролюючому органу Повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення господарських операцій по податкових накладних, реєстрація яких зупинена, з додаванням відповідних копій документів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач відповідно до повідомлень № 11 та №12 щодо подачі документів на підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрацію якої зупинено (далі повідомлення № 11, та повідомлення № 12), 01.03.2018 подав пояснення і копії документів щодо здійснення господарської операції по податкових накладних № 11 та №12 від 29.11.2017.

Як вбачається з наданого пояснення у повідомленнях № 11 та № 12 від 01.03.2018, ПП «Р.Е.Д.» зазначило, що виготовляє каси та термінали для торгівельних підприємств (код УКТ ЗЕД ), що є основним видом діяльності підприємства. На підтвердження зазначеного підприємство надало технологічні описи та накладні на придбання матеріалів та комплектуючих. Кількість документів, яка додавалася до повідомлень разом становить 23.

Таким чином, подані позивачем копії документів до ДФС України по яких складено податкові накладні, ознак порушення вимог законодавства щодо їх складення вони не містять та є достатніми для прийняття комісією ДФС України рішення про реєстрацію вказаних податкових накладних.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та підлягає застосуванню національними судами при розгляді справ.

В своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер'їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер'їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

Крім того, Резолюцією Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977 урядам держав-членів рекомендовано керуватися у своєму праві й адміністративній практиці принципами, які наводяться у додатку до цієї резолюції.

Ці принципи застосовуються для захисту осіб, як фізичних, так і юридичних, в адміністративних процедурах відносно будь-яких індивідуальних заходів або рішень, які були прийняті в ході здійснення публічної влади і які за своїм характером безпосередньо впливають на їхні права, свободи або інтереси (адміністративні акти).

В ході реалізації цих принципів слід ураховувати належним чином вимоги щодо належного та ефективного управління, а також інтереси третіх сторін та основні публічні інтереси. У випадках, коли вимоги зумовлюють необхідність внесення змін або вилучення одного чи більше принципів у конкретних випадках або в специфічних сферах публічної адміністрації, слід докласти всіх можливих зусиль, відповідно до фундаментальних цілей цієї резолюції, для досягнення якомога вищого ступеня справедливості.

Такими принципами, згідно з Додатком до Резолюції, зокрема, є:

- право бути вислуханим, що означає, що щодо будь-якого адміністративного акта, який за своїм характером може несприятливо впливати на права, свободи або інтереси особи, така особа може пред'явити факти й аргументи та, у відповідних випадках, докази, що будуть ураховані адміністративним органом;

- виклад мотивів, що означає, що якщо адміністративний акт є таким, що за своїм характером несприятливо впливає на права, свободи або інтереси особи, така особа отримує інформацію про мотиви, на яких він ґрунтується. Інформація про мотиви зазначається в акті або передається відповідній особі, за її запитом, у письмовій формі протягом розумного строку.

Відтак, суд вважає, що дії відповідача стосовно прийняття оскаржуваного рішення, в яких не наведені мотиви їх ухвалення та не зазначені підстави неврахування наданих позивачем документів та пояснень, свідчать про порушення відповідачем як принципу належного урядування, так і принципів, закріплених в Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977 року, свідчать про непрозорість та непередбачуваність дій відповідача, що перешкоджають можливості платника податків планувати в подальшому свою господарську діяльність.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наданих сторонами доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази, що містять відомості про обставини, які є предметом доказування у цій справі, підтверджують відповідність суті укладеного позивачем правочину та відповідають вимогам чинного законодавства України, а відтак податкові накладні № 11 та № 12 від 29.11.2017 підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до приписів частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення від 06.03.2018 №609462/41538642 та №609463/41538642 про відмову в реєстрації в ЄРПН податкових накладних прийнято необґрунтовано, з порушенням вимог зазначених вище нормативно-правових актів, без зазначення у них мотивів їх прийняття, тому позовна вимога про визнання протиправними та скасування рішень підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в ЄРПН податкові накладні № 11 та № 12 від 29.11.2017, що складені ПП «Р.Е.Д.2, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до підпункту 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій:

а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У першому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, яке ухвалюється саме комісією ДФС України.

У другому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної.

Таким чином, нормами Податкового кодексу України чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної.

Пунктом 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 встановлено, що у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Враховуючи, що судом встановлено відсутність у відповідача правових підстав для відмови у реєстрації податкових накладних шляхом прийняття відповідних рішень, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного прав позивача є зобов'язання відповідача зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подані ПП «Р.Е.Д.» податкові накладні № 11 та № 12 від 29.11.2017.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено факт правомірності своїх дій та рішень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України №609462/41538642 від 06.03.2018 про відмову в реєстрації приватному підприємству «Р.Е.Д.» податкової накладної №11 від 29.11.2017 та рішення комісії Державної фіскальної служби України №609463/41538642 від 06.03.2018 року про відмову в реєстрації приватному підприємству «Р.Е.Д.» податкової накладної №12 від 29.11.2017.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України здійснити в Єдиному реєстрі податкових накладних реєстрацію податкової накладної №11 від 29.11.2017 та податкової накладної №12 від 29.11.2017, сформованих приватним підприємством «Р.Е.Д.».

Стягнути з Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) за рахунок її бюджетних асигнувань 3524 (три тисячі п'ятсот двадцять чотири) грн сплаченого судового збору на користь приватного підприємства "Р.Е.Д." (79024, м. Львів, вул. вул. Б. Хмельницького, 106, Код ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 27.08.2018.

Суддя Р.М. Брильовський