Справа № 387/722/18
Суддя: Цоток В. В.
Дата ухвалення: 2018-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 387/722/18
Номер провадження по справі 2-а/387/10/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2018 року смт. Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області в складі :

головуючого судді Цоток В. В.

при секретарі Придатченко О.О.

за участі представника позивача Бабенка О.О.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області адміністративну справу за позовом Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області в особі Добровеличківського районного сектору до громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 про примусове видворення з України ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про примусове видворення з України, в якому зазначив, що 14 березня 2018 року завідувачем Добровеличківського районного сектору Управління ДМС України в Кіровоградській області Бабенко О.О. прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 , в країну походження та зобов'язано його покинути територію України у термін до 12 квітня 2018 року. Однак, відповідач порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, не виконав у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення. У зв'язку з цим, позивач просить прийняти рішення про примусове видворення з України громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 та зоборонити йому подальший в'їзд в Україну строком на п'ять років.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та обґрунтував їх обставинами, викладеними в позовній заяві . Додав, що відповідач перебував на території України на законних підставах починаючи з 02 грудня 2017 року. Однак, по спливу 90-денного строку не порушував питання про продовження строку свого перебування, в зв'язку з чим, 14.03.2018 року, був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП. 14.03.2018 року позивачем було прийнято рішення про примусове повернення ОСОБА_2 за межі України та встановлено строк до 12.04.2018 року. На момент розгляду спору, відповідач зазначене вище рішення не оскаржив та не виконав. Представник позивача стверджував, що ОСОБА_2 не відноситься до категорії осіб, які не можуть бути примусово видворені з України.

Відповідач у судовому засіданні не оспорював обставин справи, які були зазначені позивачем. Додав, що після закінчення встановленого терміну перебування в Україні він не вживав заходів щодо легалізації свого становища, оскільки не знав діючого законодавства. До моменту розгляду спору проживав у будинку його нині покійної матері, що знаходиться в місті Помічна Добровеличківського району Кіровоградської області по вулиці Партизанська,20. Крім того, зазначив, що на території Російської Федерації він не має родичів та житла .

Дослідивши заяву по суті спору, письмові докази, заслухавши усні пояснення сторін, суд вважає, що позов обґрунтованиий з наступних підстав.

З паспорта Російської Федерації № НОМЕР_1, виданого 19.12.2014 року ФМС 86019, встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином Російської Федерації (а.с.6).

Постановою про накладення адміністративного стягнення серії ПН МКВ № 038046 від 14.03.2018 року, завідувач Добровеличківського РС УДМС України в Кіровоградській області Бабенко О.О. притягнув до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень за те , що останній, 14.03.2018 року, являючись громадянином Російської Федерації, ухиляється від виїзду із України після закінчення відповідного терміну перебування ( а.с.9 ).

З квитанції № 40 від 14.03.2018 року виданої ТВБВ № 10010/0125 встановлено , що ОСОБА_2 сплатив зазначений вище штраф (а.с.10 ).

14.03.2018 року завідувач Добровеличківського РС УДМС України в Кіровоградській області Бабенко О.О. прийняв рішення № 23 про примусове повернення за межі України громадянина Російської Федерації ОСОБА_2, та зобов'язав його покинути територію України у термін до 12.04.2018 року ( а.с.11 ).

З рішенням ОСОБА_2 ознайомився 14.03.2018 року та не оскаржував його.

Про прийняте рішення 14.03.2018 року було повідомлено начальника Добровеличківського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ( а.с.12).

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України №3773-VI від 22.09.2011 "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

За приписами частини 1 статті 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Статтею 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави. Іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у цій статті, забороняється подальший в'їзд в Україну строком на п'ять років. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення та додається до строку заборони в'їзду в Україну, який особа мала до цього.

Отже, із змісту наведеної норми слідує, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини:

1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення;

2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Тобто, обов'язковим є попереднє прийняття компетентними органами рішення про примусове повернення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на території України з 02.12.2017 року. За порушення правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, 14.03.2018 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 203 КУпАП . Відповідно до прийнятого рішення про примусове повернення, яке він не оскаржував, іноземець повинен був самостійно залишити територію України, тобто виїхати до будь-якої країни світу, в строк, зазначений у рішенні - не пізніше 12.04.2018 року. Однак, громадянин Російської Федерації ОСОБА_2 рішення в установлений строк без поважних причин не виконав.

При вирішенні питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судом враховано, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуація міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Відповідно до положень ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що : громадянин Російської Федерації ОСОБА_2 досяг 18-річного віку, порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства і не виконав в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення; у відповідача відсутні документи на право перебування на території України, а також відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту; підстави вважати, що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" відсутні.

З огляду на вказане, є підстави для примусового видворення відповідача з України, а тому позов слід задовольнити повністю.

На підставі ст.ст.26,30,31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", керуючись ст.ст. 9, 19, 77, 90, 139, 246, 271, 288, 371 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю .

Примусово видворити з України громадянина Російської Федерації ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт Російської Федерації № НОМЕР_1 виданий 19.12.2014 року ФМС 86019 та заборонити йому подальший в'їзд в Україну строком на п'ять років.

Рішення суду звернути до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду на протязі десяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції .

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя

Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області Цоток В. В.