Справа № 805/3863/18-а
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2018-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2018 р. Справа№805/3863/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення № 1587 від 07.02.2018 року, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька обл., м. Селидове, вул. Героїв праці, б.6) про визнання протиправним та скасування рішення № 1587 від 07.02.2018 року, зобов`язання вчинити певні дії.
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що 24.04.2018 року він звернувся до відповідача із заявою про зарахування до страхового стажу, з урахуванням його безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та захисті з 08.05.2015 року по 02.10.2015 року, з 01.04.2016 року по 29.11.2016 року у кратному розмірі (один місяць служби за три місяці). 04 травня 2018 року відповідачем було надано відповідь за № 32/І-01-01-08, що зазначене пільгове обчислення стажу не поширюється на пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або Закону України «Про пенсійне забезпечення». Проте, позивач вважає, що вказані дій відповідача суперечать нормам чинного законодавства та просив визнати протиправним та скасувати рішення № 1587 від 07.02.2018 року про відмову у призначенні пенсії та зобов`язати відповідача зарахувати оспорюваний період на страхового стажу роботи на пільгових умовах один місяць служби за три місяці.
В матеріалах справи наявний відзив відповідача на позовну заяву, відповідно до якого позивачу відмовлено у призначенні пенсії, відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи - 21 рік. Отже, представник відповідача вважає, що управління не порушило прав позивача, діяло в межах наданих йому законами та нормативно-правовими актами повноваженнями, а тому у задоволенні позовних вимог, слід відмовити.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30.05.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення № 1587 від 07.02.2018 року, зобов`язання вчинити певні дії та відкрито провадження по справі № 805/3863/18-а. Призначено підготовче засідання по адміністративній справі № 805/3863/18-а за правилами загального позовного провадження на 15 годину 30 хвилин 20.06.2018 року. Витребувано у ОСОБА_1 копію військового квитка ОСОБА_1 , а також копію офіцерського посвідчення, засвідчені відповідно до вимог чинного законодавства.
Ухвалою суду від 20.06.2018 року повторно витребувано у ОСОБА_1 копію військового квитка ОСОБА_1 , а також копію офіцерського посвідчення, засвідчені відповідно до вимог чинного законодавства та оголошено перерву у підготовчому засіданні по адміністративній справі до 09:30 год. 25.07.2018 року.
Ухвалою суду від 25.07.2018 року закрито підготовче провадження по адміністративній справі та призначено судовий розгляд справи по суті на 15 годину 30 хвилин 15.08.2018 року.
Розгляд справи перенесено з 15.08.2018 року на 27.08.2018 року о 09:15 у зв`язку з неявкою сторін.
Позивачем до суду надано заяву про проведення судового засідання без його участі.
Позивач та представник відповідача, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились, отже згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.14-16).
Згідно посвідчення офіцера серії НОМЕР_2 та військового квитка серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 у період з 08.05.2015 року по теперішній час перебуває на службі у Збройних силах України (а.с.15-17, 35).
Поряд з цим, згідно довідки Донецького обласного військового комісаріату від 30.10.2015 року № 05/2711 позивач у період з 08.05.2015 року по 02.10.2015 року брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції (а.с.11).
Довідкою польової пошти В0927 Військової частини Міністерства оборони України від 17.11.2016 року № 2/130324 підтверджено, що у період з 01.04.2016 року по 29.11.2016 року ОСОБА_1 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції (а.с.12).
Також, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 28.03.2017 року по теперішній час приймає безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції, відповідно до довідки польової пошти В0927 Військової частини Міністерства оборони України від 19.06.2017 року № 2/1/2639 (а.с.13).
Рішенням відповідача від 07.02.2018 року № 1597 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за нормами п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 2 розділу ХV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та за нормами Закону України № 213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи 21 рік, оскільки його страховий стаж складає 19 років 02 місяці 24 дні (а.с. 6-7).
24.04.2018 року позивач звернувся до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про зарахування до страхового стажу періоду його безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та захисті з 08.05.2015 року по 02.10.2015 року, з 01.04.2016 року по 29.11.2016 року у кратному розмірі (один місяць служби за три місяці) (а.с.9-10).
Однак, згідно відповіді Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 04.05.2018 року № 32/І-01-01-08 ОСОБА_1 відмовлено у зарахуванні оспорюваного періоду, з огляду на те, що пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 року (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 232 від 04.06.2014 року) передбачено, що до вислуги років для призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» один місяць за три місяці зараховується час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції. Як зазначив відповідач, обчислення вислуги років для призначення пенсії належить до компетенції міністерства відомств, у яких військовослужбовці проходять службу. Крім того, пільги по обчисленню стажу за час перебування на фронті, визначені статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення», застосовуються лише при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовців. Зазначене пільгове обчислення стажу не поширюється на пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або «Про пенсійне забезпечення» (а.с.18-19).
Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Зарахування строку участі в АТО до стажу роботи відповідно до ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, що визначається КМУ.
Час проходження військової служби, протягом якого військовослужбовець брав участь в АТО в особливий період, зараховується до стажу державної служби на пільгових умовах. Зокрема, один місяць стажу зараховується за три, тобто в трикратному розмірі.
Зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці, відповідно до наказу Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року «Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року № 1294/26071.
Судом встановлено та підтверджено довідкою Донецького обласного військового комісаріату від 30.10.2015 року № 05/2711, що позивач у період з 08.05.2015 року по 02.10.2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції, а також довідкою польової пошти В0927 Військової частини Міністерства оборони України від 17.11.2016 року № 2/130324 підтверджено період з 01.04.2016 року по 29.11.2016 року.
Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлено, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.
Поряд з цим, суд зазначає, позивачем при поданні документів до органів пенсійного фонду не було надано довідку Донецького обласного військового комісаріату від 30.10.2015 року № 05/2711, а тому відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу період безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції з 08.05.2015 року по 02.10.2015 року саме на підставі цієї довідки.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не погоджується саме з рішенням відповідача № 1597 від 07.02.2018 року, однак він помилково просить скасувати рішення № 1587 Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 07.02.2018 року.
Суд, враховуючи критерії правомірності, які пред`являються до рішень суб`єкта владних повноважень та які визначені ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає, що оскаржене рішення відповідача № 1597 від 07.02.2018 року підлягає скасуванню, оскільки відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу період з 01.04.2016 року по 29.11.2016 року, коли позивач брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції у трикратному розмірі.
Наведені вище обставини свідчать, що відповідачем, при прийнятті рішення порушено принцип пропорційності щодо дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав особи на пенсійне забезпечення, яке гарантується ст. 46 Конституції України і визначено законодавцем як основне джерело існування громадянина і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія.
Доводи відповідача, наведені у відзиві на адміністративний позов, спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та наведеними судом у даному рішенні нормами права.
Проте, стосовно позовної вимоги щодо зобов`язання Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період з 08.05.2015 року по 02.10.2015 року та 01.04.2016 року по 29.11.2016 року, коли він брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на пільгових умовах, а саме один місяць служби за три, суд вважає що вона не підлягає задоволенню, оскільки вказані повноваження відносяться до дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень.
Так, дискреційне повноваження суб`єкта владних повноважень може полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.
Дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою. Для позначення дискреційного повноваження законодавець використовує, зокрема, терміни «може», «має право», «за власної ініціативи», «дбає», «забезпечує», «веде діяльність», «встановлює», «визначає», «на свій розсуд». Однак наявність такого терміну у законі не свідчить автоматично про наявність у суб`єкта владних повноважень дискреційного повноваження.
При реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.
Комітетом Міністрів Ради Європи розроблено принципи здійснення дискреційних повноважень, а саме мета дискреційного повноваження; об`єктивність та неупередженість; рівність перед законом; пропорційність; розумний час; застосування вказівок; відкритість вказівок; відступ від вказівок; характер контролю; утримання правоохоронного органу від дій; повноваження контрольних органів щодо отримання інформації тощо. Ці принципи з огляду на членство України у Раді Європи зобов`язані повною мірою дотримуватися також і вітчизняні суб`єкти публічної адміністрації.
З огляду на вищевказане, суд зазначає, що вчинення відповідачем зазначених дій є дискреційним повноваженням. Проте, у будь-якому випадку суб`єкт владних повноважень має діяти керуючись ст. 2 КАС України, а саме справедливо, неупереджено та своєчасно, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Отже, на підставі викладеного, з урахуванням вимог частини другої статті 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне, задовольнити частково позовні вимоги позивача, шляхом визнання протиправним та скасування рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 07.02.2018 року № 1597 «Про відмову в призначенні пенсії». Проте, щодо зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період з 08.05.2015 року по 02.10.2015 року та 01.04.2016 року по 29.11.2016 року, коли він брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на пільгових умовах, а саме один місяць служби за три, суд вважає за необхідне відмовити, з огляду на те, що вказані повноваження відносяться до дискреційних. Разом з тим, суд вважає на необхідне зобов`язати відповідача вирішити питання щодо здійснення перерахунку страхового стажу ОСОБА_1 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.
Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
Враховуючи відсутність судових витрат у цій адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85400, Донецька обл., м. Селидове, вул. Героїв праці, б.6) про визнання протиправним та скасування рішення № 1587 від 07.02.2018 року, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 07.02.2018 року № 1597 «Про відмову в призначенні пенсії» ОСОБА_1 .
Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області вирішити питання щодо здійснення перерахунку страхового стажу ОСОБА_1 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.
В решті заявлених позовних вимог, - відмовити.
Повний текст рішення виготовлено та підписано 27.08.2018 року.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Голуб В.А.