Справа № 815/4295/16
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2018-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 серпня 2018 року

Київ

справа №815/4295/16

адміністративне провадження №К/9901/36581/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12.12.2016 (суддя - Бжассо Н.В.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2017 (головуючий суддя - Запорожан Д.В., судді - Романішин Л.В., Шляхтицький О.І.) у справі №815/4295/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Блумі" до державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування рішень, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Блумі" звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (далі - ДПІ у Суворовському районі м. Одеси) від 13.09.2016 № , від 01.04.2016 №№, .

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 12.12.2016, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2017, позов задоволено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій ДПІ у Суворовському районі м. Одеси оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати прийняті у справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В доводах касаційної скарги ДПІ у Суворовському районі м. Одеси посилається на те, що судами попередніх інстанцій неповно з'ясовано всі обставини справи, не було досліджено та оцінено усі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення по суті, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідач, серед іншого, зазначає, що позивач придбав спірний товар у контрагентів, які не сплачували податки, діяльність яких мала ознаки фіктивного підприємництва, які за юридичною адресою не знаходяться, не звітували про свою діяльність. А також спірні постачальники не мали основних засобів, трудових ресурсів та виробничих потужностей.

Позивач не реалізував процесуальне право щодо подання заперечень на касаційну скаргу.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій з'ясовано, що на підставі наказу від 04.03.2016 № 141 відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «БЛУМІ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 16.05.2014 по 31.12.2015.

22.03.2016 за результатами зазначеної перевірки складено акт № 1041/15-54-14-02/39215751.

На підставі акту перевірки від 22.03.2016 № 1041/15-54-14-02/39215751, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 01.04.2016 № (яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток - 77 025,00 грн.), податкове повідомлення-рішення від 01.04.2016 № (яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податку на прибуток у розмірі 334 500,00 грн.), податкове повідомлення-рішення від 01.04.2016 № (яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість - 63 621,00 грн.), податкове повідомлення - рішення від 01.04.2016 № (яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 84 470,00 грн.).

Згідно акту перевірки від 22.03.2016 № 1041/15-54-14-02/39215751, підставами для донарахування позивачу зазначених грошових зобов'язань слугували висновки перевіряючих про неправомірність формування позивачем складу витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість по господарським взаємовідносинам з ПП «Орім» та ТОВ «Гранд Дистриб'юшин», оскільки, на переконання податкового органу, договори укладені позивачем із зазначеними контрагентами не мають мети реального настання правових наслідків обумовлених змістом правочину.

Позивач, не погодившись із прийнятими відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями, подав до ДФС України скаргу.

17.08.2016 ДФС України прийнято рішення № 17881/6/99-99-11-01-02-25 про результати розгляду скарги, згідно якого, ДФС України скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Суворовському районі м. Одеси від 01.04.2016 № , № в частині донарахувань по операціях за період 2015 року, щодо яких підтверджено здійснення оплати скаржником на користь ПП «Орім» та ТОВ «Гранд Дистриб'юшин Схід» та штрафної санкції з податок на прибуток за 2015 рік.

13.09.2016 ДПІ у Суворовському районі м. Одеси прийнято податкове повідомлення-рішення № , згідно якого, на підставі акту перевірки від 22.03.2016 № 1041/15-54-14-02/39215751 та рішення ДФС України від 17.08.2016 № 17881/6/99-99-11-01-02-25, збільшено суму грошового зобов'язання ТОВ «БЛУМІ» з податку на прибуток приватних підприємств на 66129 грн. 00 коп.

Вказані висновки, ґрунтуються на підставі податкової інформації ДПІ у Суворовському районі м. Одеси від 18.03.2015 № 170/10-13-22-05/39355541 та ДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 27.10.2015 № 1476/7/20-33-22-04-07.

Не погоджуючись із позицією та рішеннями відповідача, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

Надаючи оцінку правомірності дій контролюючого органу щодо прийняття податкових повідомлень-рішень від 13.09.2016 № , від 01.04.2016 №№, , суд виходить з наступного.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК України. Так, згідно з положенням пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 № 168/97-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 № 168/97-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції.

Таким чином, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з ПДВ вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі платника у зв'язку з його господарською діяльністю.

Як з'ясовано судами, 01.09.2014 між ТОВ «БЛУМІ» та ПП «ОРІМ» укладено договір № 316, згідно якого ПП «ОРІМ» зобов'язується надати ТОВ «БЛУМІ» послуги, а останній прийняти належним чином надані послуги та оплатити їх на умовах та в порядку, зазначених у договорі. Перелік та вид послуг зазначені в Додатку № 1 (Таблиця №1) до договору, який являється його невід'ємною частиною.

01.01.2015 року ТОВ «БЛУМІ» та ПП «ОРІМ» укладено договір № 316, згідно якого ПП «ОРІМ» зобов'язується надати ТОВ «БЛУМІ» послуги, а останній прийняти належним чином надані послуги та оплатити їх на умовах та в порядку, зазначених у договорі. Перелік та вид послуг зазначені в Додатку № 1(Таблиця №1) до договору, який являється його невід'ємною частиною.

06.01.2015 між ТОВ «БЛУМІ» та ТОВ «Гранд Дистриб'юшин Схід» укладено договір № 13-14, згідно якого ТОВ «Гранд Дистриб'юшин Схід» бере на себе зобов'язання по наданню рекламних, інформаційних та маркетингових послуг замовнику, що має на меті збільшення реалізації продукції замовника, а саме: організація і проведення заходів із стимулювання збуту, робота спеціалістів по стимулювання збуту товарів.

Сплачені за вказаним зобов'язанням кошти включені позивачем до валових витрат та сум податкового кредиту з податку на додану вартість звітних періодів, що перевірялись податковим органом.

На підтвердження реальності господарських операцій з ПП «Орім» позивачем надано: договори, акти звірки взаєморозрахунків, оборотно-сальдові відомості, звіти про дебетові та кредитові операції, виписки по особовим рахункам, акти здачі-прийняття робіт, податкові накладні, визначення залишків продукції ТМ «Сніжна Панда» в торгових точках ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», які беруть участь в дослідженні за звітний період (виконано ПП «Орім»»), визначення відносної динаміки продажу продукції ТМ «Сніжна Панда» у торговій мережі «АТБ-МАРКЕТ» (виконано ПП «Орім»), визначення об'єму продажу продукції ТМ «Сніжна Панда» у торговій мережі ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», яка бере участь в дослідженні за звітний період (виконано ПП «Орім»), звіти за результатами проведення маркетингових досліджень за грудень 2014 року, листопада 2014 року,березень 2015 року, звіт за результатами проведеного опитування споживачів туалетного паперу в м. Дніпропетровськ,визначення відносної динаміки продажу продукції ТМ «Сніжна Панда» в торговій мережі «АТБ-Маркет» (виконано ПП «Орім»), договори поставки між ТОВ «БЛУМІ» та ТОВ «АТБ-Маркет», наказ № 14а про проведення маркетингових досліджень.

На підтвердження реальності господарських операцій з ТОВ «Гранд Дистриб'юшин Схід» позивачем надано: договори, оборотно-сальдові відомості, звіти про дебетові та кредитові операції, виписки по особовим рахункам, акти здачі-прийняття робіт, податкові накладні, акти звірки взаєморозрахунків, договори поставки між ТОВ «БЛУМІ» та ТОВ «АТБ-Маркет».

Оцінивши подані платником докази за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що ці документи оформлені з дотриманням вимог чинного законодавства, містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяг розглядуваних операцій.

Так, суди попередніх інстанцій встановили, що надані документи відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, є первинними документами та мають всі необхідні встановлені законом обов'язкові реквізити. Докази того, що вказані документи не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними - у суду відсутні.

На момент складання податкових накладних контрагенти позивача були зареєстровані як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому мали право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну поставку товару, в свою чергу, податкові накладні, на підставі яких позивач формував податковий кредит, та копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідають вимогам, встановленим пунктом 201.1 статті 201 ПК України вимогам.

Натомість, податковий орган не посилається на відсутність реєстрації податкових накладних у встановленому порядку, що виписані контрагентами позивача, на підставі яких останнім і нараховано податок на додану вартість.

Відповідачем не надано документальних підтверджень відсутності фактичного виконання господарських операцій за вказаними договорами, узгодженості дій позивача з контрагентами з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаності з можливими протиправними діями постачальника.

Оцінка господарських операціях повинна даватись на підставі комплексного, всебічного аналізу специфіки та умов укладення конкретного правочину з обов'язковим врахуванням його господарської мети, економічної доцільності, а також використання отриманих товарів чи послуг у подальшій діяльності підприємства. При цьому, формальні помилки в первинних документах не мають бути вирішальною ознакою безтоварності здійснених господарських операцій.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

У доводах касаційної скарги ДПІ у Суворовському районі м. Одеси посилається на відсутність у контрагентів позивача необхідних умов для здійснення господарської діяльності.

Суд касаційної інстанції відхиляє такі доводи відповідача, оскільки відсутність у спірних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів також не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди позивачем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, зокрема, від фактичної сплати ними податку до бюджету, а тому якщо останні не виконали своїх зобов'язань щодо сплати податку або мінімізували свої податкові зобов'язання, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цих осіб, проте вказана обставина не є підставою для позбавлення платника податку-покупця права на формування податкового кредиту з ПДВ за наявності факту реального вчинення господарських операцій, як у даній ситуації, та у разі, якщо такий платник має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Наведене правозастосування відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постановах від 01.06.2010 у справі № 21-573во10, від 31.01.2011 у справі № 21-47а10, від 31.01.2011 у справі № 21-42а10, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, враховуючи, що спірні господарські операції здійснено позивачем з метою подальшого їх використання в оподаткованих операціях у межах своєї господарської діяльності, спричинили реальну зміну його майнового стану, а також наявні в матеріалах справи документи бухгалтерського та податкового обліку є достатніми, належними та допустимими доказами для підтвердження реальності здійснення господарських операції з вищезазначеними контрагентами позивача, суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог та скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судом апеляційної інстанції виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки апеляційного суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для його перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Касаційну скаргу державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12.12.2016 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

_________________________

_________________________

_________________________

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

Судді Верховного Суду