Справа № 1740/1949/18
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2018-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 серпня 2018 року м. Рівне №1740/1949/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Головного управління ДФС у Рівненській області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 29.05.2018 №0-1705 на суму 12374,21грн. В обґрунтування позову зазначає, що в 2017 року їй необхідно сплатити податок в розмірі 3395,39грн. за фіксованою ставкою оподаткування 6,89грн. до бази оподаткування - у відповідності до розрахунку ставки затвердженого рішенням Дубровицької міської ради від 27.01.2015 №947 - 0,5% до м.з.п. на 01 січня звітного періоду та у взаємозв'язку із Законом України «Про державний бюджет на 2015 рік» від 28.12.2014. Цим Законом визначено м.з.п. із вересня 2015року в розмірі 1378грн. та яка не змінилась за Законом на 01.01.2016. Наступними ж рішеннями ради не було своєчасно оприлюднена саме нова фіксована ставка з врахуванням, дати оприлюднення нової м.з.п., яка б відповідала офіційно встановленій м.з.п. саме на 01.01.2017, а також саме рішення міської ради №332 від 16.02.2017 застосоване відповідачем, прийняте та оприлюднене по за встановленими Податкового кодексу України строками, що не дає законодавчих підстав для їх застосування на цей період. Фіскальним органом, при винесенні податкового повідомлення - рішення, не взято до уваги специфічність рішень міської ради щодо встановлення податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки. За всіма рішеннями ради встановлена (змінена) і оприлюднена не ставка оподаткування, а її розрахунок по встановленому відсотку в прямій залежності від ще не встановленого Законом, в більшості випадків, невідомого розміру мінімальної заробітної плати саме на 1 січня звітного (податкового) періоду та яка, в більшості випадків, не була оприлюднена і раніше - за шість місяців до початку цього періоду. Відповідач, при винесенні податкового повідомлення - рішення, зобов'язаний був попередньо, у відповідності до норм п.п.4.1.9 та 12.3.4 Податкового кодексу України встановити за такими рішеннями ради саму дату оприлюднення самої ставки (зміну ставки) податку, для наявності законодавчих підстав її застосування по визначенню податкових зобов'язань за звітний період, а не лише дату оприлюднення розрахунку ставки(зміну розрахунку ставки) - у відсотках до невідомої ще м.з.п. на 01.01.2017. Ним при цьому проігноровано норми Податкового кодексу України, які дають визначення ставки податку. Таким чином, у відповідності до норм Податкового кодексу України - ставка по даному податку повинна бути встановлена лише абсолютною (специфічною), фіксованою, конкретною величиною вираженою в грошах. Натомість, ж рішення міської ради, зобов'язують платника податків та контролюючого органу самим визначати розмір ставки і дату її оприлюднення при наявності інформації про офіційно встановлену і своєчасно оприлюднену мінімальну заробітну плату до 15 липня року, що передує плановому, звітному періоду, яка відповідала б і м.з.п, встановленій саме на 01 січня звітного (податкового) періоду. Однак, фіскальний орган протиправно не встановив дату фактичного оприлюднення саме зміненої ставки оподаткування, для наявності підстав по застосуванню цієї зміненої ставки за 2017 рік. На підставі викладеного, позивач просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 06.08.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін 29.08.2018.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, в позовній заяві просив справу розглянути за його відсутності.

Відповідач - Головне управління ДФС у Рівненській області, позов не визнав, подав відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначає, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. Звітним податковим періодом, щодо оскаржуваного рішення є 2017 рік. Статтею 8 Закону України «Про Державні бюджет України на 2017 рік» установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з січня - 3200 гривень. Відповідач зазначає, що затвердження державного бюджету відноситься до компетенції Верховної Ради України, а строки подання проекту закону про державний бюджет, де визначена мінімальна заробітна плата на плановий рік, та його оприлюднення чітко зазначено в Регламенті Верховної Ради України. Позивач є власником об'єкту нежитлової нерухомості, тому зобов'язаний сплачувати податок на нерухоме майно за 2017 рік. Фіскальний орган наголошує, що Дубровицькою міською радою Рівненської області 16.02.2017 прийнято рішення №332, відповідно до якого внесені зміни до рішення міської ради від 14.07.2016 №185, яким встановлено ставку оподаткування в розмірі 1% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня звітного періоду. Головне управління ДФС у Рівненській області діє згідно з наданими йому повноважень, та керується законодавчими актами, які були чинні за той податковий період коли виникло зобов'язання у позивача. Пунктом 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Законом України від 20 грудня 2016 року № 1791-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році», установлено що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього Закону, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфер якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом т

Позивач у відповіді на відзив підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач у запереченні на відповідь на відзив просив відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Згідно з частинами 1, 9 статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що перешкоди для розгляду справи, передбаченні статтею 205 КАС України, та потреба заслухати свідка чи експерта відсутні, суд вважає за можливе розглянути дану адміністративну справу в порядку письмового провадження.

У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З'ясувавши обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на об'єкт нежитлової нерухомості за адресою АДРЕСА_1, нежитлова будівля "виробничий корпус" загальною площею 492,8 кв.м. (розмір частки 1).

У зв'язку з чим, Головним Управлінням ДФС у Рівненській області винесено податкове повідомлення-рішення від 29.05.2018 №-1705, якими позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» за 2017 рік в розмірі 15769,60грн.

Вважаючи дане податкове повідомлення-рішення протиправним, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи адміністративний спір по суті суд зазначає наступне.

Рішенням Дубровицької міської ради Рівненської області від 27.01.2015 №947 встановлений податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території міста Дубровиця. Зокрема, для інших будівель (приміщень), як типу об'єктів нежитлової нерухомості, якою володіє позивач, встановлена ставка податку на нерухоме майно у розмірі 0,5 % від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року.

Відповідно до рішення Дубровицької міської ради Рівненської області від 04.02.2016 №82, внесені зміни до рішення від 27.01.2015 №947, а саме змінена ставка податку для об'єктів нежитлової нерухомості, яка встановлена у розмірі 2 % від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) періоду.

Рішенням Дубровицької міської ради Рівненської області від 14.07.2016 №185 встановлений податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території міста Дубровиця. Зокрема, для інших будівель (приміщень), як типу об'єктів нежитлової нерухомості, якою володіє позивач, встановлена ставка податку на нерухоме майно у розмірі 1,5 % від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року.

Відповідно до рішення Дубровицької міської ради Рівненської області від 16.02.2017 №332 внесені зміни до рішення від 14.07.2016 №185, а саме змінена ставка податку для об'єктів нежитлової нерухомості, яка встановлена у розмірі 1% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) періоду.

Спірним питанням між сторонами у даних правовідносинах є питання розміру ставки податку на нерухоме майно для об'єктів нежитлової нерухомості, який повинен застосовуватися у 2017 році.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

З 01 січня 2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 №71-VIII, згідно з яким, зокрема, статтю 266 Податкового кодексу України викладено в іншій редакції та введено новий вид податку - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно із підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з підпунктами 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Як передбачено підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266266 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно з пп.266.5.1п.266.5 ст.266 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, станом на 2017 рік) ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Пунктом 12.3 статті 12 Податкового кодексу України визначені повноваження сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо встановлення місцевих податків та зборів.

Підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України встановлено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Таким чином, законодавець встановив чіткий строк до якого органами місцевого самоврядування необхідно прийняти рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішення Дубровицької міської ради Рівненської області від 16.02.2017 №332 прийнято поза межами цього строку.

Однак, пунктом 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Законом України від 20 грудня 2016 року № 1791-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році», установлено що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього Закону, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Отже, у 2017 році зупинено дію підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, і, відповідно, відсутні обмеження для органів місцевого самоврядування щодо строків прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Окрім того, підпунктом 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок.

Таким чином, Податковим кодексом України встановлений обов'язок громадянина сплатити податок за 2017 рік незалежно від наявності рішення органу місцевого самоврядування про встановлення відповідних податків і зборів.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №803/1307/17 (К/9901/927/17).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення суб'єкт владних повноважень діяв правомірно, в межах та спосіб визначений законом, а тому адміністративний позов до задоволення не підлягає.

Судові витрати на користь позивача не стягуються.

Керуючись статтями 122, 123, 205, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.05.2018 №0-1705 на суму 12374,21грн. відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1);

2) відповідач - Головне управління ДФС в Рівненській області (33023, м. Рівне, вул. Відінська, 12, ).

Суддя Комшелюк Т.О.