Справа № 818/1367/17
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 серпня 2018 року

Київ

справа №818/1367/17

касаційне провадження №К/9901/54893/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Олендера І.Я.

розглянув матеріали касаційної скарги Офісу великих платників податків ДФС на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 07.11.2017 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2018 в адміністративній справі №818/1367/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» до 1. Офісу великих платників податків ДФС, 2. Управління державної казначейської служби України у м.Харкові Харківської області про стягнення пені,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» звернулося у вересні 2017 року до адміністративного суду з позовом до Офісу великих платників податків ДФС, Управління державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області про стягнення пені.

Сумський окружний адміністративний суд постановою від 07.11.2017 позовні вимоги задовольнив.

Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 14.03.2018 постанову Сумського окружного адміністративного суду від 07.11.2017 залишив без змін.

Офіс великих платників податків ДФС звернувся 27.06.2018 до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, у якій просив скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 07.11.2017 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2018, прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку касаційного оскарження.

В обґрунтування підстав для поновлення строку касаційного оскарження відповідач вказує на наявність об'єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав, передбачених статтею 44, 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення до суду з касаційною скаргою), щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку в такі строки.

В обґрунтування поважності підстав пропуску строку касаційного оскарження відповідач вказує на те, що був позбавлений можливості здійснити сплату судового збору за подання касаційної скарги раніше у зв'язку із безспірним списанням коштів, утім скаржником надано докази щодо вчинення ним дій спрямованих на сплату судового збору у справі №818/1367/17.

У підтвердження вчинення дій з метою отримання коштів для сплати судового збору відповідач надав копію доповідної записки від 17.04.2018, адресованої Начальнику Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - Бамбізову Є.Є. з вимогою сплатити судовий у справі №818/1367/17.

Таким чином, викладені обставини свідчать про те, що відповідачем вчинено дії з метою здійснення касаційного оскарження судових рішень у найкоротші строки.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстави пропуску відповідачем строку на касаційне оскарження є поважними, у зв'язку з чим такий строк підлягає поновленню.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.

Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017), а також через складність та інші обставини.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі №818/1367/17 є вимоги про стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за жовтень та листопад 2016 року у сумі 263694,65 грн.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, виходили з того, що відповідачем - 2 допущено протиправну бездіяльність, що полягала у неперерахуванні коштів на рахунок платника податків у п'ятиденний термін та призвела до порушення прав позивача на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість. Натомість податковий орган вчасно склав і направив висновок до управління Державної казначейської служби, виконавши в повному обсязі свій обов'язок у відповідності до вимог статті 200 Податкового кодексу України.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається. У касаційній скарзі таких застережень, також не міститься.

Отже, постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2018, ухвалена за результатами апеляційного перегляду рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.11.2017 у справі щодо стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за жовтень та листопад 2016 року у сумі 263694,65грн., не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись частиною четвертою статті 332, статтями 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Поновити Офісу великих платників податків ДФС пропущений з поважних підстав строк на касаційне оскарження постанови Сумського окружного адміністративного суду від 07.11.2017 та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2018 в адміністративній справі №818/1367/17.

2. Відмовити Офісу великих платників податків ДФС у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 07.11.2017 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2018 в адміністративній справі №818/1367/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» до 1. Офісу великих платників податків ДФС, 2. Управління державної казначейської служби України у м.Харкові Харківської області про стягнення пені.

3. Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М.Шипуліна Л.І.Бившева І.Я.Олендер