Справа № 812/1207/17
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2018-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року справа №812/1207/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компотерм Плюс» на рішення Луганського окружного адміністративного суду (суддя І інстанції Секірська А.Г.) від 21 червня 2018 року у справі № 812/1207/17, повний текст складено 26 червня 2018 року, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компотерм Плюс» до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.08.2017 року №, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 14.08.2017 року № яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб» на загальну суму 16 620,47 грн, з яких 8 096,00 грн сума грошового зобовязання за податковим зобовязанням, 5 842,00 грн штрафні (фінансові) санкції, 2 682,47 грн - пеня.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Позивач вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що п.173.1 ст.173 ПКУ прямо визначено, що дохід платника податку від продажу (обміну) обєкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою, визначеною в п.167.2 ст.167 цього Кодексу. Дохід від продажу (обміну) обєкта рухомого майна (крім легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів) визначається виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу (міни), але не нижче оціночної вартості цього обєкта, визначеної згідно із законом. В матеріалах справи відсутні обґрунтування та спростування того, що ціна у договорі купівлі-продажу обєкту рухомого майна нижче оціночної вартості цього обєкта. Крім того, у Порядку проведення оцінки вартості обєкту, затв. постановою КМУ України №231 від 04.03.2013 року, відсутнє регулювання відносин в разі застосування сторонами договірних цін. Судом першої інстанції не було враховано те, що чинним законодавством не передбачено обовязок нотаріально засвідчувати спірний договір купівлі-продажу рухомого майна. Крім того, судом першої інстанції не було застосовано до спірних правовідносин положення п.56.21 ст.56 Податкового кодексу України.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що відповідачем відповідно до п.п. 20.1.4 п.20.1 ст. 20, п.75.1 ст. 75, ст. 77, п.79.5 ст. 79, ст. 82 Податкового кодексу України проведено планову виїзну документальну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2016р., податку на додану вартість за період з 01.06.2014р. по 31.12.2016р., правильності нарахування, обчислення та сплати військового збору за період з 02.08.2014р. по 31.12.2016р., а також по єдиному внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, за результатами якої складено акт від 27.07.2017р. № 201/12-32-14-11/39050572 (т.1 арк.спр. 29-80) та прийнято податкові повідомлення-рішення від 14.08.2017р. № НОМЕР_1, яким визначено суму грошового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб, пені на суму 16 620,47 грн., з яких за податковим зобовязанням 8096, 00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 5842,00 грн., пеня відповідно до п.п.129.1.3 п. 129.1 ст. 129 ПКУ 2682,47 грн.

Підставою для прийняття спірного рішення послужив висновок податкового органу про порушення позивачем вимог п.п.163.1.2 п. 163.1 ст. 163, п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п.п. 167.5.1, п.167.1, 167.5 ст. 167, п.п.168.1.1, 168.1.2, 168.4.1 п. 168.1, 168.4 ст. 168, абзацу а) п. 171.2 ст. 171, абзацу а) п. 176.2 ст. 176, п. 51.1 ст. 51 Податкового кодексу України в частині заниження податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 8196,50 грн., у т.ч. за 05.2014р. - 40,50 грн., за 06.2014 р.- 60,00 грн., за 07.2014р. - 15,00 грн., за 11.2014р. - 890,00 грн., за 12.2014 р.- 555,00 грн., за 01.2015р. - 45,00 грн., за 03.2015р. - 15,00 грн., за 04.2015 р. - 15,00 грн., за 06.2015р. - 1000,00 грн. та за 12.2015р - 5561, 00 грн.

Актом перевірки також встановлено, що позивачем на порушення вимог ст. 163, п.п. 164.2.20 п.164.2 ст. 164, п.п.167.5.1 п. 167.5 ст. 167, п.п.168.1.1, 168.1.2, 168.4.1 ст. 168, абзацу а) п.171.2 ст. 171, абзацу а) п. 176.2 ст. 176 ПКУ не включено до складу загальномісячного оподатковуваного доходу платника податків суми доходів у вигляді відсотків як комісійний платіж за касове обслуговування, при видачі позик з каси підприємства, не утримано ПДФО та не перераховано до бюджету. Зазначене порушення позивачем не оскаржується.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що при здійсненні перевірки встановлено, що у відповідності до акта закупівлі товарно - матеріальних цінностей від 04.06.2014 р. б/н у ОСОБА_2 позивачем придбано сейф касовий броньований загальною вартістю 600,00 грн. Виплату доходу ОСОБА_2 в сумі 570,00 грн. здійснено готівковими коштами ОСОБА_3 відповідно до авансового звіту № 2 від 04.06.2014 р.

Відповідно до акта закупівлі товарно - матеріальних цінностей від 15.08.2014 року б/н та від 18.09.2014 року б/н у ОСОБА_4 позивачем придбано компютерну техніку та системи відеонагляду загальною вартістю відповідно до актів придбання на 4400,00 грн. та 4500,00 грн. відповідно. Виплату доходу ОСОБА_4 в сумі 8455,00 грн. здійснено шляхом зарахування коштів з розрахункового рахунку підприємства на особовий рахунок ОСОБА_4 відповідно до платіжного доручення від 11.11.2014 року № 92.

У відповідності до акта закупівлі товарно - матеріальних цінностей від 01.11.2014 року б/н у ОСОБА_5 позивачем придбано компютерну техніку, системи відеонагляду та сертифікований сейф загальною вартістю відповідно до акта придбання на 4800,00 грн. Виплату доходу ОСОБА_5 в сумі 4560,00 грн. здійснено шляхом виплати готівковими коштами з каси підприємства відповідно до видаткового касового ордеру від 02.12.2014 № 53.

Згідно з актом закупівлі товарно - матеріальних цінностей від 15.01.2015 року б/н у ОСОБА_6 позивачем придбано компютерну техніку, системи відеонагляду та сертифікований сейф загальною вартістю відповідно до акта придбання на 5000,00 грн. Виплату доходу ОСОБА_6 в сумі 4675,00 грн. здійснено шляхом виплати готівковими коштами з каси підприємства відповідно до видаткового касового ордеру від 15.06.2015 № 42.

У відповідності до акта закупівлі товарно - матеріальних цінностей від 02.02.2015 року б/н у ОСОБА_4 позивачем придбано компютерну техніку та системи відеонагляду загальною вартістю відповідно до акта придбання на 5000,00 грн. Виплату доходу ОСОБА_4 в сумі 4675,00 грн. здійснено шляхом виплати готівковими коштами з каси підприємства відповідно до видаткового касового ордеру від 15.06.2015 № 43.

Відповідно до акта закупівлі товарно - матеріальних цінностей від 02.07.2015 б/н у ОСОБА_7 позивачем придбано компютерну техніку та системи відеонагляду загальною вартістю відповідно до акта придбання на 34910,00 грн. Виплату доходу ОСОБА_7 в сумі 32640,85 грн. здійснено шляхом виплати готівковими коштами з каси підприємства відповідно до видаткового касового ордеру від 07.12.2015 № 78.

У відповідності до акта закупівлі товарно - матеріальних цінностей від 02.11.2015 року б/н у ОСОБА_8 позивачем придбано комп`ютерну техніку та системи відеонагляду загальною вартістю відповідно до акта придбання на 20700,00 грн. Виплату доходу ОСОБА_8 в сумі 19354,50 грн. здійснено шляхом виплати готівковими коштами з каси підприємства відповідно до видаткового касового ордеру від 07.12.2015 № 79.

За наведеними господарськими операціями позивачем, як податковим агентом, визначено суму податку з доходів фізичних осіб, що підлягає сплаті в бюджет на підставі вимог пунктів 173.1, 173.3 статті 173 Податкового кодексу України за ставкою, передбаченої пунктом 167.2 статті 167 Податкового кодексу України у розмірі 5%, про що свідчать податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за II-IV квартали 2014 року, III та IV квартали 2015 року.

Наведені обставини сторонами не оспорюються. Розбіжність позицій сторін полягає у тому, що податковий орган доводить необхідність оподаткування таких доходів у загальному порядку за ставками, встановленими пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України. Позивач вказує, що такий дохід підлягає оподаткуванню за ставкою 5%, як дохід від продажу рухомого майна, розповсюджуючи при цьому правовий режим рухомого майна на майнові права, на підставі приписів статті 173 Податкового кодексу України.

Порядок оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом, визначено пунктом 168.1 статті 168 Податкового кодексу України , згідно підпункту 168.1.1 якого податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України (в редакції, чинній у спірний період) ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у звязку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата).

За приписами наведеної норми, встановлені в абзацах першому - сьомому цього пункту ставки податків не застосовуються до доходів, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті.

Згідно з пунктом 167.2 статті 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування у випадках, прямо визначених цим розділом.

Тобто, за приписами наведених норм ставка податку 5 відсотків бази оподаткування застосовується лише у випадках, прямо визначених цим розділом.

У відповідності до пункту 173.1 статті 173 Податкового кодексу України дохід платника податку від продажу (обміну) об'єкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою, визначеною в пункті 167.2 статті 167 цього Кодексу.

Дохід від продажу (обміну) обєкта рухомого майна (крім легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів) визначається виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу (міни), але не нижче оціночної вартості цього обєкта, визначеної згідно із законом.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні визначені Законом України від 12 липня 2001 року N 2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", згідно статті 7 якого проведення оцінки майна є обов'язковим, зокрема, у випадках, оподаткування майна згідно з законом, крім випадків визначення розміру податку при спадкуванні власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою.

Пунктом 173.3 статті 173 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо стороною договору купівлі-продажу об'єкта рухомого майна є юридична особа чи фізична особа - підприємець, така особа вважається податковим агентом платника податку та зобов'язана виконати всі визначені цим розділом функції податкового агента. При цьому податковий агент утримує податок за ставками, визначеними відповідно до пунктів 173.1 або 173.2 цієї статті з урахуванням інформації про черговість продажу рухомого майна, зазначеної платником податку у договорі купівлі-продажу чи в окремій заяві.

У відповідності до положень пункту 173.4 статті 173 Податкового кодексу України під час проведення операцій з відчуження об'єктів рухомого майна в порядку, передбаченому цією статтею: нотаріус посвідчує відповідний договір купівлі-продажу (міни) об'єктів рухомого майна (крім легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів) за наявності документа про оцінку майна та документа про сплату до бюджету продавцем (сторонами договору міни) податку, обчисленого виходячи із ціни, зазначеної в договорі.

Нотаріальне посвідчення договорів про відчуження майна здійснюється відповідно до ст. 54, ст.55 Закону України від 02 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат".

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що положення статті 173 Податкового кодексу України передбачають наявність оцінки майна, документа про сплату податку до бюджету та укладання договору купівлі-продажу з відповідним нотаріальним його посвідченням.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про те,що дохід, отриманий за спірними господарськими операціями, має включатися податковим агентом до складу загального оподатковуваного доходу платника податку як "інші доходи" та оподатковується ПДФО за ставкою 15% згідно з вимогами пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України, а тому правомірно відмовлено у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наведені вище норми Податкового кодексу України не суперечать між собою та не припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків, а тому відсутні правові підстави для застосування положень п.56.21 ст.56 Податкового кодексу України.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компотерм Плюс» на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року у справі № 812/1207/17 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року у справі №812/1207/17 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 22 серпня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 22 серпня 2018 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

ОСОБА_1