Справа № 760/19132/17
Суддя: Кушнір С. І.
Дата ухвалення: 2018-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/521/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря - Гаєвської С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві

справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 у вересні 2017 р. звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати дії інспектора 6 роти 1 батальйону УПП у м. Києві Стрітенко Г.Г. з притягнення позивача до адміністративної відповідальності - протиправними; скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №424563 від 14.09.2017 р., винесену інспектором 6 роти 1 батальйону УПП у м. Києві Стрітенком Г.Г. про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП і справу про адміністративне правопорушення закрити.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серія АР № від 14.09.2017 року, на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень. Вважає, що постанова є необгрунтованою, незаконною, та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Зазначає, що 14 вересня 2017 року в постанові у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 424563, інспектор вказав, що позивач порушив п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, а саме керуючи транспортним засобом Кіа Сееd, номерний знак НОМЕР_1 14.09.2017 року об 20 д. 25 хв. в м. Києві проїхав перехрестя вул. Ушинського та вул. Гетьмана на заборонений жовтий сигнал світлофора.

Так, зазначив, що він дійсно 14 вересня 2017 р. близько 20 год. 25 хв. рухався по вул. Ушинського в напрямку перехрестя цієї вулиці із Чоколівським бульваром, проте позивач не вчиняв вищевказаного правопорушення з огляду на наступне.

Під'їхавши до світлофору, він помітив зелений миготливий сигнал. Враховуючи те, що його автомобіль рухався по вул. Ушинського, під кутом, із гори, то він не міг зупинити транспортний засіб у місці передбаченому пунктом 8.10 Правил дорожнього руху, не вдаючись до екстреного гальмування, тому продовжив рух із забезпеченням при цьому безпеки нього руху.

Згідно п. 8.11. ЗУ "Про правила дорожнього руху" водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Вважає дії інспектора протиправними та незаконними, оскільки інспектор 6 роти 1 батальйону УПП у м. Києві Стрітенко Г.Г., пояснення у позивача не відібрав, про наявність будь-яких інших доказів порушення ним Правил дорожнього руху, не повідомив, тому вважає, що інспектор Стрітенко Г.Г. виніс постанову відносно позивача з грубим порушенням ряду процесуальних норм, тому вона підлягає скасуванню.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з підстав, викладених в позові.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час і місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не надав, а тому суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Так, заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.09.2017 року інспектором 6 роти 1 батальйону УПП у м. Києві Стрітенко Г.Г. винесено постанову серії АР №424563 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою притягнено позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до змісту постанови вбачається, що водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Kia Ceed», д.н.з. НОМЕР_1, 14.09.2017 р. об 20 д. 25 хв. в м. Києві на перехресті вул. Ушинського та вул. Гетьмана, проїхав на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.п. 8.7.3 ПДР, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, у зв'язку з чим до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП України передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди,.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов'язки і відповідальність суб'єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об'єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до статті 14 зазначеного Закону, учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов'язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 затверджено Правила дорожнього руху.

Пунктом 8.7.3 «г» ПДР України передбачено, що жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Згідно п. 8.10 ПДР України, у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Відповідно до п.8.11 ПДР України водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Позивач вказав в позовній заяві та в судовому засіданні встановлено, що він продовжив рух транспортного засобу на перехресті після ввімкнення жовтого сигналу світлофора, оскільки при екстреному гальмуванні він не міг зупинитися згідно вимог ПДР України.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху України, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідачі, всупереч вимогам ст. 77 КАС України не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото-чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб'єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення. Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у постанові від 14.09.2017 року та не підтверджується жодними іншими доказами.

Наявні у справі докази, зокрема, постанова не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Таким чином, суд вважає, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, не надав суду жодних належних і допустимих у розумінні ст. 70 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу саме правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Отже, в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення від 14.09.2017 р. серії АР №424563 і задоволення адміністративного позову в цій частині позовних вимог.

Разом з тим, перевіряючи наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову в іншій частині позовних вимог, тобто щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає, що у відповідності до ст.ст. 247, 284 КУпАП вирішення питання про закриття справи про адміністративне правопорушення належить до дискреційних повноважень того органу, яким було порушено таку справу.

Водночас, у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980р. на 316-й нараді, зазначено, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що зазначені позовні вимоги є передчасними і задоволенню не підлягають.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР №424563 від 14.09.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, 122, 251, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Визнати дії інспектора 6 роти батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Стрітенко Г.Г. щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР №424563 від 14.09.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Кушнір С.І.