Справа № 802/1038/18-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2018-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1038/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Чернюк А.Ю.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

22 серпня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Загороднюка А.Г. Полотнянка Ю.П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Тульчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Тульчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Тульчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання неправомірними дій Тульчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, щодо відмови в призначенні пенсії та зобов'язання призначити і нарахувати пенсію ОСОБА_2, відповідно до ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також виплачувати пенсію щомісячно починаючи з дня звернення з заявою до Пенсійного фонду України, та стягнути заборгованість за минулий час.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14.05.2018 адміністративний позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправними дії Тульчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_2, що оформлено протоколом № 309 від 07.03.2018.

- зобов'язано Тульчинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області призначити ОСОБА_2 пенсію, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відповідно до поданої заяви від 27.02.2018, та здійснити нарахування та виплату.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, подав апеляційну скаргу.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що підтвердженням права проживання на території посиленого радіологічного контролю є виключно посвідчення "потерпілого від Чорнобильської катастрофи", однак позивач прописаний в с.Богданівна з 25.02.1989, яке не включено до зони посиленого радіологічного контролю, а також з 01.04.1989 по 26.06.1996 був членом колгоспу "Зоря комунізму" с.Калініно, яке також не відноситься до зони посиленого радіологічного контролю.

Від позивача відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Позивач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Разом з тим перед початком розгляду справи від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі 27.02.2018 позивач звернувся до Тульчинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до п.2 ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до протоколу № 309 від 07.03.2018 відповідачем відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з підстав того, що заявником не надано документів, які б не підтвердили факт проживання чи роботи ОСОБА_2 в зоні радіологічного контролю в період з 26.04.1986 по 01.01.1993.

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що вимога позивача щодо зобов'язати відповідача призначити ОСОБА_2 пенсію за віком, відповідно до поданої заяви від 27.02.2017 року на підставі ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", здійснювати та нарахування та виплату є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки наявні в позивача документи, які долучені до матеріалів справи та які були додані до заяви про призначення пенсії, містять дані на підтвердження факту проживання ОСОБА_2 в зоні радіологічного контролю в період з 1987 року по 01.01.1993 та, яких є достатньо для призначення позивачу пенсії, передбаченої ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до п.2 ч.1 ст.9 Закону №796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема потерпілі від Чорнобильської катастрофи-громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В пункті 4 ч.1 ст.11 Закону № 796-XII зазначено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року проживали або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Згідно з п.4 ч.1 ст.14 Закону №796-XII, для встановлення пільг і компенсацій визначається така категорія осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Статтею 55 Закону №796-XII визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

В частині 2 статті 55 вказаного Закону зазначено, що особи мають право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років.

При цьому, згідно з частиною 3 цієї ж статті, призначення та виплата пенсій особам, які мають право на її отримання із зменшенням пенсійного віку, провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Статтею 44 Закону № 1058-IV передбачено, що заява про призначення пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Перелік документів, що подаються до органу Пенсійного фонду для призначення пенсії, встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846).

Так, за змістом Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

В ч.3 ст.65 Закону №796-XII закріплено, що посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Статтями 14 і 65 Закону №796 - XII передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій вказаним особам встановлюється категорія 4 та видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи регулює Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 із змінами і доповненнями.

За визначенням, наведеним у Порядку № 51, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Пунктом 6 Порядку №51 закріплено, що особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Отже, аналіз зазначених вище правових норм свідчить про те, що у разі звернення особи із заявою про призначення їй пенсії із застосуванням статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для підтвердження особливого статусу заявника додається посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період проживання на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.

Так, постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 № 106 Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", визначено перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи.

Цією постановою Тульчинський район віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, позивач надав органу пенсійного фонду копії трудової книжки УКР № 2203840, паспорта Серії АА 277832, довідки виданої виконавчим комітетом Клебанської сільської ради від 22.05.1989 №110, з яких встановлено, що дружині позивача належить будинок в с.Клебань по вул.Сонячній, буд.6, довідки (акту) №16 від 26.02.2018 виданої Клебанською сільською радою про фактичне проживання позивача з 1987 року по даний час за адресою с.Клебань Тульчинського району, Вінницької області по вул.Сонячна, 6, копії посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4, серії В-І №038158 від 10.09.1999.

Необхідно зазначити, що визначені вище документи, надані позивачем для підтвердження роботи та проживання на території посиленого радіологічного контролю не визнано недійсним та не скасовано у встановленому Законом порядку.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Тульчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 23 серпня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4