Справа № 820/5108/18
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2018-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Рішення

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"22" серпня 2018 р. № 820/5108/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Попова А.О.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "ПФ "Данко Декор" (63200, смт. Нова Водолага, вул. Заводська, буд. 1)
до Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46)
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ПФ "Данко Декор", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 13.04.2018 року № НОМЕР_1;

2. Стягнути з відповідача судові витрати, здійснені позивачем, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 13.04.2018 року № НОМЕР_1. Позивач з зазначеним рішенням не погоджується, вважає його незаконним та таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства України.

Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання зявився, щодо задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі зазначивши, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 13.04.2018 року № НОМЕР_1 є законним та таким, що винесено в межах чинного законодавства України, а тому не підлягає задоволенню.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що відповідачем на підставі наказу «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ПФ «ДАНКО ДЕКОР» (податковий номер 35777106)» від 12.03.2018 року № 1677 у період з 15.03.2018 року по 21.03.2018 року було проведено перевірку позивача, про що складено акт від 28.03.2018 року № 1085/20-40-14-16-08/35777106 «Про результати позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ПФ «Данко Декор» (податковий номер 35777106) з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо господарських взаємовідносин з ТОВ «Фарбапромпостач» (податковий номер 39052462) за період листопад 2016 року».

За висновками перевірки ТОВ «ПФ «ДАНКО ДЕКОР», позивачем було порушено п.198.1, 198.2, 198.3 ст. 198, п. 201.1, п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством завищено податковий кредит з ПДВ за листопад 2016 року на суму 387 330,00 грн. по господарським операціям з ТОВ «ФАРБАПРОМПОСТАЧ»

До таких висновків відповідач дійшов з тих підстав, що контрагента позивача - ТОВ «ФАРБАПРОМПОСТАЧ» нібито не було можливо встановити під час виїзду за його місцезнаходженням у грудні 2016 року, а у 2017 року ТОВ «Фарбапромпостач» було визнано банкрутом. Крім того, в акті перевірки зазначено, що вказаний контрагент зі своїми постачальниками нібито здійснював підміну товарних позицій у ланцюгу постачання товарів до ТОВ «ПФ «ДАНКО ДЕКОР».

Не погодившись з висновками перевірки, позивач у встановленому порядку було подано заперечення на акт перевірки, в яких товариство обґрунтувало хибність висновків.

Листом № 15023/10/20-40-14-16-14 від 12.04.2018 року «Щодо розгляду заперечень» Головне управління ДФС у Харківській області відмовило у перегляді висновків перевірки.

18.04.2018 року ТОВ «ПФ «ДАНКО ДЕКОР» отримало податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 13.04.2018 року № НОМЕР_1, яким підприємству було визначено грошове зобов'язання з ПДВ у загальному розмірі 568 310,18 грн., а саме:

387 330,00 грн. - за податковим зобов'язанням.

96 833,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

84 147,18 грн. - зі сплати пені.

Зазначене податкове повідомлення - рішення було оскаржено позивачем в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 11.06.2018 року № 19996/6/99-99-11-01-01-25 позивачеві було відмовлено у задоволенні скарги.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ТОВ «ПФ «ДАНКО ДЕКОР» зареєстроване як юридична особа 20.03.2008 року Нововодолазькою районною державною адміністрацією Харківської області.

ТОВ «ПФ «ДАНКО ДЕКОР» зареєстроване як платник податків на додану вартість 23.04.2008 року.

Основними видами діяльності ТОВ «ПФ «ДАНКО ДЕКОР» є спеціалізована діяльність з дизайну, виробництво й оброблення скляних виробів, виготовлення друкарських форм і надання інших поліграфічних послуг.

ТОВ «ПФ «ДАНКО ДЕКОР» є підприємством, яке спеціалізується на декоруванні скляної тари для напоїв та продуктів харчування і є одним із лідерів цієї галузі в Україні.

У сфері виробничих інтересів компанії інші напрямки: декорація парфюмерно -косметичної упаковки та сувенірних виробів зі скла. Підприємством використовуються найпрогресивніші методи декорування скла: шовкотрафаретний друк, сатинування (матування), фарбування тощо.

Виробничі потужності підприємства знаходяться у селищі Нова Водолага Харківської області, де ТОВ «ПФ «ДАНКО ДЕКОР», на підставі договору оренди № 11/01-1 від 11.01.2013 року, укладеного з виробничим підприємством «ДАНКО ДЕКОР» товариством з обмеженою відповідальністю, орендує, зокрема таке нерухоме і рухоме майно та обладнання: Цех декорування № 1,2 площею 1886,6 м. кв.; Цех декорування № 3 площею 50 м. кв.; Цех ЛУДП(складське приміщення) площею 500 м. кв.; Лабораторне обладнання; Тунельна піч (піч випалу); Комплекс обладнання для приготування сатінала; Лінія матування; Піч сушіння; Установка для фарбування виробів; Автоматична універсальна машина шовкотрафаретного друку 8-ми станційна тощо.

На підставі договору оренди № 11/07-4 від 11.07.2011 року ТОВ «ПФ «ДАНКО ДЕКОР» орендує у виробничого підприємства «РЕМСЕРВІС» - товариства з обмеженою відповідальністю автомобіль ОСОБА_3 110557, державний номер НОМЕР_2 для власних виробничих потреб.

У трудових відносинах з ТОВ «ПФ «ДАНКО ДЕКОР» постійно перебуває понад 50 осіб.

ТОВ «ПФ «ДАНКО ДЕКОР» має ліцензію на право провадження діяльності, пов'язаної з обігом прекурсорів.

ТОВ «ПФ «ДАНКО ДЕКОР» володіє усіма необхідними виробничо-технічними та трудовими ресурсами: офісними, виробничими та складськими приміщеннями, обладнанням, кваліфікованим персоналом, транспортом для провадження законної господарської діяльності.

Також судом встановлено, що між ТОВ «ПФ «ДАНКО ДЕКОР» та ТОВ «ФАРБАПРОМПОСТАЧ» було укладено договір поставки від 09.04.2014 року № 09-4-14, на підставі якого підприємство здійснювало закупівлю необхідних виробничих матеріалів.

ТОВ «ПФ «ДАНКО ДЕКОР» вивозило придбані матеріали зі складу постачальника власним транспортом - автомобілем ЗАЗ.

Усього за період з січня по жовтень 2016 року ТОВ «ПФ «ДАНКО ДЕКОР» придбало у ТОВ «ФАРБАПРОМПОСТАЧ» виробничих матеріалів на загальну суму 16 955 340,00 грн., у тому числі ПДВ, що підтверджується первинними документами, які містяться в матеріалах справи.

Безпосередньо у листопаді 2016 року позивач придбав у ТОВ «ФАРБАПРОМПОСТАЧ» товару на загальну суму 2 323 980,00 грн., у тому числі ПДВ 387 330,00 грн.

Придання товару та його фактичний рух підтверджується договором поставки, видатковими накладними, платіжними дорученнями, податковими накладними, оборотно -сальдовими відомостями тощо, які та буди надані до перевірки.

Придбані у ТОВ «ФАРБАПРОМПОСТАЧ» матеріали у подальшому використовувалися для виконання робіт з декорування скляних пляшок для замовників - у тому числі, але не виключно: ТОВ «НВП Абсолютний стандарт», ТОВ «Лікеро-горілчаний завод ОСОБА_1», ТОВ «АТЛАНТІС»,ТОВ «ГАЛИЧИНА - ТАБАК», ТОВ «ГОРОБИНА», ПАТ «КОБЛЕВО», ТОВ «Лікеро-горілчаний завод «Прайм», ПрАТ «Люботинський завод «Продтовари», ТОВ «ПЕТРУС-АЛКО», ТОВ «Прикарпатський торговий дім» та інше.

Первинні документи щодо господарських операцій з вказаними підприємствами (договори, акти, накладні, платіжні доручення тощо) надавалися до проведення перевірки.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; є) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

За таких обставин, суд доходить висновку, що оглянуті документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст. 44 Податкового кодексу України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704; далі за текстом - Положення № 88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

Згідно з п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

За правилами п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні / розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.

Відповідно до п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до п. 201.4. ст. 201 Податкового кодексу України платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг, постачання яких має безперервний або ритмічний характер: покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом періоду, за який складається така податкова накладна, протягом такого місяця; покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, протягом такого місяця.

У разі якщо станом на дату складення зазначених податкових накладних сума коштів, що надійшла на поточний рахунок продавця як оплата (передоплата) за товари/послуги, перевищує вартість поставлених товарів/послуг протягом місяця, таке перевищення вважається попередньою оплатою (авансом), на суму якої складається податкова накладна у загальному порядку не пізніше останнього дня такого місяця.

Для цілей цього пункту ритмічним характером постачання вважається постачання товарів/послуг одному покупцю два та більше разів на місяць.

Податкова накладна може бути складена за щоденними підсумками операцій (якщо податкова накладна не була складена на ці операції) у разі: здійснення постачання товарів/послуг за готівку кінцевому споживачеві (який не є платником податку), розрахунки за які проводяться через касу / реєстратори розрахункових операцій або через банківську установу чи платіжний пристрій (безпосередньо на поточний рахунок постачальника); виписки транспортних квитків, готельних рахунків або рахунків, які виставляються платнику податку за послуги зв'язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер постачальника (продавця), крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами; надання платнику податку касових чеків, що містять суму поставлених товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального та податкового номерів постачальника).

Проаналізувавши наведені норми та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що укладений правочин між позивачем та ТОВ «ФАРБАПРОМПОСТАЧ» є дійсним, виконаний сторонами в повному обсязі, без претензій та зауважень, не кім не оскарженими та у судовому порядку не визнані не дійсними.

Суд вказує, що про фактичне виконання вищезазначених договорів свідчать первинні бухгалтерські та податкові документи, виписані відповідно до п.9.2. ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансової звітності в Україні" і п.2.4. ст.2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку".

Податкові накладні, складені на виконання операцій позивачем з вказаними контрагентами, не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу п.201.1, 201.4, 201.6 ст.201 Податкового кодексу України спричиняють втрату податковими накладними юридичної сили і доказовості.

Суд зазначає, що статтею 1 розділу 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Також суд звертає увагу на те, що чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов'язку перевірки відповідності законодавству установчих документів постачальників товару та дотримання ними вимог податкового законодавства.

Навіть якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Суд вваж є за необхідним вказати, що чинне податкове законодавство не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Ця позиція узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «БУЛВЕС проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Угоди між позивачем та контрагентами за період перевірки були укладені у відповідності до норм чинного законодавства та є такими, що відповідають всім вимогам, що встановлюються до даного виду договорів доки зворотне не буде доведено в суді. Тому підстав для висновків щодо нікчемності або недійсності договору не було.

Чинне законодавство України встановлює принцип презумпції правомірності правочину, згідно якого, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суд також вважає за необхідним зазначити, що на час укладення вищевказаних договорів контрагенти позивача були зареєстрованими як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, мали індивідуальні податкові номери, що підтверджується Свідоцтвами про реєстрацію платника податку на додану вартість, отже, вони мали право видавати позивачу вищезазначені належним чином оформлені податкові накладні, котрі є підставою для формування позивачем податкового кредиту.

Щодо твердження відповідача з приводу ненадання позивачем до перевірки документів, у яких зазначались би відповідність придбаного товару, придбаних у ТОВ «ФАРБАПРОМПОСТАЧ» то зазначене твердження суд також вважає необґрунтованим оскільки такі документи не містять відомостей про учасників та умови господарської операції та не є документами первинного бухгалтерського або податкового обліку, які фіксують рух активів, відтак не можуть слугувати підтвердженням чи спростуванням, реальності господарської операції.

Таким чином, на думку суду, не має підстав стверджувати, що господарські взаємовідносини між позивачем та ТОВ «ФАРБАПРОМПОСТАЧ» не були виконані, а первинні документи не відповідають вимогам діючого законодавства.

Отже, висновки Головного управління ДФС у Харківській області, викладені в акті повторної перевірки є лише припущеннями, які не обґрунтовані належними засобами доказування.

Відповідачем не доведено факт порушення позивачем зазначених вище норм податкового законодавства.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що податкове повідомлення - рішення від 13.04.2018 року № НОМЕР_1 прийнято Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області з порушенням норм чинного законодавств України є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам законодавства та підлягає скасуванню.

Судові витрати підлягають стягненню згідно положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ПФ "Данко Декор" (63200, смт. Нова Водолага, вул. Заводська, буд. 1) до Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 13.04.2018 року № НОМЕР_1.

Стягнути з Головного управління ДФС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПФ "Данко Декор" сплачений судовий збір у сумі у сумі 8524 (вісім тисяч пятсот двадцять чотири) грн. 65 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 27 серпня 2018 року.

Суддя Спірідонов М.О.