Справа № 0940/1217/18
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2018-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" серпня 2018 р. справа № 0940/1217/18
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій, -
12.07.2018 ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі відповідач) про визнання протиправними дій щодо не зарахування при призначенні пенсії позивачу стажу роботи лікаря-нарколога і лікаря-психіатра в подвійному розмірі та зобов'язання Калуського об'єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області зарахувати стаж роботи позивача на посаді лікаря-психіатра в Болехівській ЦМЛ з 16.10.2001 по 27.07.2017 та лікаря-нарколога в Бородянській ЦРЛ з 22.11.1984 по 21.05.1986 в подвійному розмірі.
Позов мотивовано тим, що в порушення вимог статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», статей 1, 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» відповідач не зарахував у подвійному розмірі стаж роботи позивача на посаді лікаря-психіатра в Болехівській ЦМЛ з 16.10.2001 по 27.07.2017 та лікаря-нарколога в Бородянській ЦРЛ з 22.11.1984 по 21.05.1986.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.07.2018 даний позов залишено без руху у звязку з невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а позивачу надано строк для усунення недоліків.
У звязку із усуненням позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.07.2018 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 13.08.2018. Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи (а.с. 28-29). Зазначив, що період роботи з 22.11.1984 по 21.05.1986 в Бородянській ЦРЛ та з 16.10.2001 по 27.07.2017 в Болехівській ЦМЛ відповідачем зараховано до страхового стажу позивача, однак не в подвійному розмірі, оскільки ОСОБА_1 працювала саме в міській та районній лікарнях, а не в психіатричному закладі охорони здоровя, що не дає права на подвоєння стажу позивачу. На підтвердження своїх доводів відповідач послався на наказ МОЗ України від 20.03.2018 за №516 «Про затвердження переліку спеціальних закладів з надання психіатричної допомоги». На підставі вищенаведеного, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.
ОСОБА_1 з 28.07.2017 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується копією розпорядження від 20.04.2018 за №112284 (а.с. 31).
З 22.11.1984 по 21.05.1986 позивач перебувала у трудових відносинах з Бородянською ЦРЛ, а саме працювала лікарем-наркологом, а також з 16.10.2001 по 27.07.2017 перебувала у трудових відносинах з Болехівською ЦМЛ, а саме працювала лікарем-психіатром, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці позивача (а.с. 11-12).
14.03.2018 позивач звернулася до відповідача з заявою, в якій просила пояснити причину не зарахування при призначенні пенсії позивачу стажу роботи на посаді лікаря-психіатра в Болехівській ЦМЛ з 16.10.2001 по 27.07.2017 та лікаря-нарколога в Бородянській ЦРЛ з 22.11.1984 по 21.05.1986 в подвійному розмірі (а.с. 7).
Відповідач листом від 18.04.2018 за №171/0-15 надав відповідь позивачу на вказане звернення, згідно якої розяснено, що Болехівська міська центральна лікарня не відноситься до психіатричних закладів охорони здоровя, а тому зарахувати період роботи на посаді лікаря психіатра з 16.10.2001 по 27.07.2017 до страхового стажу в пільговому обчисленні немає підстав (а.с. 8-9).
Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, та вважаючи протиправними дії Калуського об'єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції на момент призначення пенсії позивачу) передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Згідно ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу», психіатричний заклад - психоневрологічний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад, центр, відділення тощо всіх форм власності, діяльність яких пов'язана з наданням психіатричної допомоги; психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров'я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд та медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається психіатричними закладами всіх форм власності, а також лікарями-психіатрами за наявності ліцензії, отриманої відповідно до законодавства.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також, згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Так, судом встановлено, що позивач, згідно записів трудової книжки, з 22.11.1984 по 21.05.1986 працювала лікарем-наркологом в Бородянській ЦРЛ та з 16.10.2001 по 27.07.2017 працювала лікарем-психіатром в Болехівській ЦМЛ (а.с. 11-12).
Згідно з пунктом 2 Інструкції про проведення обов'язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 17.01.2002 за №12, обов'язкові попередній та періодичний психіатричні огляди проводяться лікарем-психіатром у державних та комунальних психіатричних закладах, закладах охорони здоров'я, що мають у своєму складі спеціалізовані психоневрологічні центри, відділення, кабінети, та надають психіатричну допомогу за місцем проживання громадян.
Аналізуючи наведені вище норми законодавства, слід вказати, що закон не містить додаткових вимог щодо конкретної організаційної форми психіатричного закладу, а тому помилковими є посилання відповідача на наказ МОЗ України від 20.03.2018 за №516.
Крім того, згідно структури Болехівської ЦМЛ, затвердженої головним лікарем 23.04.2018 та погодженої міським головою, в складі консультативно-діагностичного поліклінічного відділення діє в тому числі кабінет нарколога, психіатра (а.с. 10).
Судом встановлено, що позивач із з 22.11.1984 по 21.05.1986 працювала на посаді лікаря-нарколога в Бородянській ЦРЛ та з 16.10.2001 по 27.07.2017 на посаді лікаря-психіатра в Болехівській ЦМЛ.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується право позивача на зарахування у подвійному розмірі її трудового стажу на посаді лікаря-нарколога в Бородянській ЦРЛ з 22.11.1984 по 21.05.1986 та на посаді лікаря-психіатра в Болехівській ЦМЛ з 16.10.2001 по 27.07.2017, оскільки виконувана позивачем робота в ці періоди за своїм характером відноситься до роботи, яка дає право на зарахування до стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»
Згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд звертає також увагу, що принцип обґрунтованості рішення субєкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач, як суб'єкт владних повноважень не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач довела ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає до задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 1 статті 132 цього Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської областіщодо не зарахування при призначенні пенсії позивачу стажу роботи лікаря-нарколога і лікаря-психіатра в подвійному розмірі.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Кафарський В.В.