Справа № 9901/748/18
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

(про відмову у відкритті провадження у справі)

28 серпня 2018 року

Київ

справа №9901/748/18

адміністративне провадження №П/9901/748/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., розглянувши позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним рішення другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 23.07.2018 року № 2359/2дп/15-18, -

В С Т А Н О В И В :

22 серпня 2018 року на адресу Верховного Суду, через канцелярію від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) надійшов адміністративний позов до Вищої ради правосуддя (далі - відповідач, ВРП) про визнання протиправним рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 23.07.2018 року № 2359/2дп/15-18 «Про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_3, Апеляційного суду Київської області ОСОБА_4, ОСОБА_2 і зобов'язання Вищу раду правосуддя провести повторний розгляд дисциплінарної справи.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви, окрім іншого з'ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Ознайомившись з позовною заявою вважаю, що у відкритті провадження в даній адміністративній справі слід відмовити з огляду на наступне.

Як вбачається із заяви позивача, останній оскаржує рішення другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності суддів.

З приводу викладеного суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 26 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21.12.2016 року № 1798-VIII для розгляду справ щодо дисциплінарної відповідальності суддів Вища рада правосуддя утворює Дисциплінарні палати з числа членів Вищої ради правосуддя.

Відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1798-VIII дисциплінарні провадження щодо суддів здійснюють Дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя.

У відповідності до частини другої статті 50 Закону № 1798-VIII за результатами розгляду дисциплінарної справи Дисциплінарна палата ухвалює рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 2 статті 35 Закону № 1798-VIII порядок та підстави оскарження рішення Вищої ради правосуддя визначаються законом. Підстави оскарження окремих рішень Вищої ради правосуддя визначаються цим Законом.

За приписами частини четвертої статті 35 цього Закону № 1798-VIII оскаржити рішення Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя скаржник може лише до Вищої ради правосуддя. Такі ж вимоги передбачені ч. 3 статті 51 цього Закону.

Як вбачається із заяви позивача, останній оскаржує рішення другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 23.07.2018 року № 2359/2дп/15-18 «Про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_3, Апеляційного суду Київської області ОСОБА_4, ОСОБА_2, яке у відповідності до частини четвертої статті 35 Закону № 1798-VIII, який є спеціальним по відношенню до даних правовідносин, може бути оскаржене лише до Вищої ради правосуддя. Про порядок оскарження також зазначено в резолютивній частині рішення Вищої ради правосуддя від 23.07.2018 року № 2359/2дп/15-18.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

До того ж, згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 29 березня 2018 року у справі №9901/374/18 (П/9901/374/18), провадження №11-93заі18: «Поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства», слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду, а тому неможливо зазначити суд, до юрисдикції якого мав би належати розгляд цієї справи».

З врахуванням викладених обставин, які стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, та з врахуванням правового регулювання цих правовідносин, суд вважає, що у відкритті провадження у справі за цим позовом слід відмовити, та роз'яснити позивачу право звернення зі скаргою на рішення Другої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя до уповноваженого органу, яким у відповідності до Закону України 1798-VIII є Вища рада правосуддя.

Як спосіб поновлення порушеного права, окрім вимог про визнання протиправним рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя, позивач просив Суд зобов'язати Вищу раду правосуддя провести повторний розгляд дисциплінарної справи. Отже обраний позивачем спосіб захисту пов'язаний із правомірністю рішення Другої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя, яке не підлягає оскарженню в порядку адміністративного судочинства до суду, внаслідок спеціально уповноваженого органу, який розглядає відповідні скарги на таке рішення.

До того ж суд звертає увагу, що у подальшому, на рішення Вищої ради правосуддя, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати, відповідно до ч. 7 ст. 266 КАС України може бути подана скарга до Великої Палати Верховного Суду. При цьому ч. 8 цієї статті, окрім іншого встановлено, що у випадку скасування судом рішення Вищої ради правосуддя, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати, Вища рада правосуддя розглядає відповідну дисциплінарну справу повторно.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170, 241, 266 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним рішення другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 23.07.2018 року № 2359/2дп/15-18 і зобов'язати Вищу раду правосуддя провести повторний розгляд дисциплінарної справи.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами не пізніше наступного дня після її постановлення. Копію позовної заяви залишити в суді.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Великої Палати Верховного Суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала Верховного суду набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

...........................

І.А. Васильєва

Суддя Верховного Суду