Справа № 346/5170/17
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 рокуЛьвів№ 876/4915/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Макарика В.Я., Судової-Хомюк Н.М.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 квітня 2018 року, ухвалене суддею Потятинник Ю.Р. у м.Коломия Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження, повний текст якого складений 17 квітня 2018 року, у справі №346/5170/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Коломийського об"єднаного управління Пенсійного фонду Украни Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов"язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

09 листопада 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача - Коломийського об"єднаного управління Пенсійного фонду Украни Івано-Франківської області, у якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо розгляду заяви від 22.08.2017 про підвищення пенсії як реабілітованій особі, яка зазнала політичних репресій, зобов'язати здійснити перерахунок та проводити виплату підвищення пенсії як реабілітованій особі, яка зазнала політичних репресій у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991, виходячи з розмірів мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щомісячно, починаючи з 22 серпня 2017 року без обмеження строку.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що його мати - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, член ОУН, заарештована 06.06.1945 та засуджена за ст. 58-1 «а», 58-ІІ КК РРФСР. У період з 31.12.1948 по 06.12.1956 знаходилась на спецпоселенні у Венгеровському районі Новосибірської області (Росія). На підставі ст.1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» ОСОБА_2 була реабілітована.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 на спецпоселенні в с. Венгерово Венгеровського районі Новосибірської області (Росія). До звільнення матері із ув'язнення змушений був перебувати на спецпоселенні. Вимушено перебуваючи 2,5 роки на спецпоселенні, був позбавлений волі, громадянських прав або свобод з мотивів політичного, класового, національного і релігійного характеру, є репресованим та визнаний реабілітованим відповідно до законодавства України.

Позивач, покликаючись на ст.3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» від 07.04.1991, вважає, що на підставі посвідчення реабілітованого серії НОМЕР_1, виданого 16.01.1996 Коломийською міською радою народних депутатів, як особа, яка має статус реабілітованого, має право на підвищення до пенсії в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 квітня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що виходячи із змісту Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» та діючих підзаконних актів, наявність в даному випадку лише посвідчення реабілітованого не дає право позивачу на перерахунок і виплату пенсії, як реабілітованій особі, яка зазнала політичних репресій, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи з розмірів мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що згідно Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, якою затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, за документ, який засвідчує, що особа визнана реабілітованою, приймається завірена в установленому порядку копія посвідчення реабілітованого. Таким чином, на думку скаржника, наявність посвідчення серії НОМЕР_1, виданого Коломийською міською радою народних депутатів, дає право на підвищення пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Крім того зауважує, що зазначення прізвища матері «ОСОБА_2» у довідці про реабілітацію НОМЕР_4 від 22.04.1994 та довідці Управління МВС в Новосибірській області СРСР від 06.12.1956 є технічною опискою в документах.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Законом України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" від 17.04.1991 №962-XII (далі - Закон №962-XII) ліквідуються наслідки беззаконня, допущені з політичних мотивів до громадян України, поновлюються їх права, встановлюються компенсація за незаконні репресії та пільги реабілітованим.

В розумінні ст.1 Закону №962-XII в редакції, чинній на час звернення до суду, реабілітованими особами слід вважати осіб, які з політичних мотивів були необґрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі "двійками", "трійками", особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР "Про кримінальну відповідальність за державні злочини" від 25 грудня 1958 року, за винятком осіб, зазначених у статті 2 цього Закону.

Дія цієї статті поширюється на осіб, громадян України, які постійно проживали в Україні і яких з різних причин було переміщено за межі колишнього Радянського Союзу, необґрунтовано засуджено військовими трибуналами, Верховним Судом Союзу РСР чи піддано репресіям позасудовими органами.

Статтею 3 Закону №962-XII встановлено реабілітувати всіх громадян, засланих і висланих з постійного місця проживання та позбавлених майна за рішенням органів державної влади і управління з політичних, соціальних, національних, релігійних та інших мотивів під приводом боротьби з куркульством, противниками колективізації, так званими бандпособниками та їх сім'ями.

Відповідно до пункту 4 Постанови Верховної ради України "Про тлумачення Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні" від 24.12.1993 №3812-XII застосування (піддання) репресій (стаття 1): - оголошення вироку, ухвали (постанови) судом першої інстанції або рішення (постанови) позасудовим органом про застосування кримінального покарання, відправлення у заслання та вислання без пред'явлення обвинувачення у конкретному злочині; - винесення судом або позасудовим органом рішення про необґрунтоване застосування примусових заходів медичного характеру; - винесення постанови про арешт та тримання під вартою в разі закриття справи на попередньому слідстві чи у судовому порядку; - прийняття рішення місцевими органами влади, службовими особами чи громадськими організаціями про застосування репресії в адміністративному порядку.

Відповідно до п.7 Постанови Верховної ради України "Про тлумачення Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні" від 24.12.1993 №3812-XII направлення у заслання, вислання та спеціальні поселення в адміністративному порядку (стаття 3) - застосування репресій на підставі рішень місцевих органів влади, адміністративних органів, посадових осіб чи громадських організацій з політичних мотивів до сімей осіб, репресованих за обвинуваченням у контрреволюційних злочинах; до осіб, визнаних соціально небезпечними у політичному відношенні, противниками колективізації; до обвинувачених у зв'язках з так званими "ворогами народу", у приналежності до політичних партій тощо. Довідки про реабілітацію згідно із статтею 3 цього Закону видаються реабілітованим на їх вимогу органами внутрішніх справ за наявності у них відповідних документів (постанови про вислання, особистих справ на виселених осіб тощо), а за відсутності таких документів - районними комісіями по поновленню прав реабілітованих після встановлення ними факту виселення.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Коломийському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області як одержувач пенсії за віком.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 16 січня 1996 року Коломийською міською радою народних депутатів, ОСОБА_1 має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» (а.с.8).

На звернення позивача до пенсійного органу про підвищення пенсії на 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Коломийським об'єднаним управлінням Івано-Франківської області листом зазначено про відсутність законних підстав для розгляду порушеного у заяві питання. Роз»яснено, що підвищення пенсії відповідно до п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» проводиться лише у випадку, якщо громадянин необґрунтовано зазнав політичних репресій, а його сім»я у зв'язку з цим була примусово переселена. Водночас, зі змісту листа слідує, що у матеріалах пенсійної справи відсутні будь-які документи, що підтверджують приналежність позивача до кола осіб, які підлягають Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій», а долучена до звернення копія посвідчення лише підтверджує право на пільги, встановлені Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій».

Позивач, вважаючи дії пенсійного органу щодо розгляду заяви про нарахування підвищення до пенсії як реабілітованій особі, що зазнала політичних рересій, протиправними, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Відповідно до п.6 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення". Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з пунктом "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII призначені пенсії підвищуються громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Позивач на підтвердження доводів щодо права на отримання підвищення до пенсії в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком вказує на наявність посвідчення серії НОМЕР_1 від 16 січня 1996 року, виданого Коломийською міською радою народних депутатів, копію якого позивачем було надано при зверненні до пенсійного органу.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Так, з наявних в матеріалах справи доказів, зокрема з паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 виданого 11.02.2000 року Коломийським МВ УМВС в Івано-Франківській області, та свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 слідує, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року у с.Венгерово Новосибірської області, Росія та матір»ю позивача є ОСОБА_2 (а.с.6-7).

Відповідно до довідки управління МВС по Новосибірській області від 06.12.1956 ОСОБА_2 з 31.12.1948 по 06.12.1956 знаходилась на спецпоселенні в Новосибірській області (а.с.10).

Згідно з довідкою про реабілітацію, виданою Прокуратурою Івано-Франківської області НОМЕР_4 від 22.04.1994, ОСОБА_2 15.01.1947 була засуджена Особливими зборами при МВС СРСР за ст.ст ст.58-1 «а», 58-ІІ КК РСФСР до 5 років ІТЛ. Арештована 06.06.1945, звільнена 08.06.1950. Утримувалась під вартою в місцях позбавлення волі 05 років 00 місяців 02 дні (а.с.9).

Із наданих позивачем на розгляд суду доказів слідує, що репресіям піддана лише його матір, а до нього, як до члена сім'ї, репресії не застосовувались й він не був примусово переселений, а народився за місцем проживання матері більше, ніж через 5 років після її переселення та через 4 роки після її звільнення.

Відповідно до п.2.13 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, за документ, який засвідчує, що особа визнана реабілітованою, приймається завірена в установленому порядку копія посвідчення реабілітованого. Для осіб, реабілітованих згідно зі статтею 3 Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні", приймаються довідки органів внутрішніх справ, видані на підставі наявних у них відповідних документів (постанови про вислання, особистих справ на висланих осіб тощо), а за відсутності таких документів - довідки районних комісій з поновлення прав реабілітованих, видані на підставі встановленого факту переселення.

Позивачем до звернення в пенсійний орган долучено лише копію посвідчення, виданого Коломийською міською Радою народних депутатів 16.01.1996. При цьому, долучена позивачем при зверненні до пенсійного органу копія посвідчення, виданого Коломийською міською Радою 16.01.1996 народних депутатів, лише підтверджує право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій».

Відтак, відсутні правові підстави для призначення та виплати підвищення до пенсії, як реабілітованій особі, яка зазнала політичних репресій, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком згідно п. «г» ст.77 Закону України „Про пенсійне забезпечення».

З огляду на наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій Коломийського об"єднаного управління Пенсійного фонду Украни Івано-Франківської області щодо розгляду заяви від 22.08.2017 протиправними та зобов'язання проводити виплату підвищення до пенсії як реабілітованій особі, яка зазнала політичних репресій, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до п. «г» ст.77 «Про пенсійне забезпечення» є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 квітня 2018 року у справі №346/5170/17 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді В. Я. Макарик
Н. М. Судова-Хомюк
Постанова складена в повному обсязі 27.08.2018.