Справа № 266/4519/18
Суддя: Шишилін О. Г.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 266/4519/18
Провадження № 2-а/266/94/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області

в складі головуючого судді Шишиліна О.Г.,

за участі секретаря Воропаєвої О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про у справі про адміністративне правопорушення. Позовні вимоги мотивовані тим що, 29.07.2018 року поліцейським взводу №2 взводу тактико-оперативного реагування батальйону УПП в Донецькій області капралом поліції Руман Р.О. було винесено постанову АР № 894294 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3. ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч.1 ст. 122, ч.6 ст. 121 КУпАП України, та накладено стягнення у вигляді штрафу 510 грн. Відповідно до змісту постанови, 29.07.2018 р. о 13 год. 50 хв. Донецька обл., м. Маріуполь, Приморський район пр. Миру водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом SKODA SUPERB номерний знак НОМЕР_1 та нібито порушив вимогу дорожнього знаку 3.2 «рух механічних транспортних засобів заборонено», а також водій здійснив стоянку де транспортний засіб, що стоїть зробить неможливим рух інших транспортних засобів чим порушив п. 15.10 д ПДР України, чим суттєво перешкоджає дорожньому руху, а також керував з закритим іншим предметом номерним знаком чим порушив п. 2.9 в ПДР та при перевірці водій не мав посвідчення водія відповідної категорії чим порушив п. 2.1 а ПДР України. З вказаною постановою він не згоден, оскільки 29.07.2018 р. він взагалі не керував зазначеним автомобілем. 29.07.2018 р. від дійсно знаходився біля автомобілю SKODA SUPERB номерний знак НОМЕР_1, який було припарковано в районі будинку №118-б по пр.. Миру м. Маріуполя, а точніше о 13 год. 50 хв. він разом із своїм знайомим підходив до зазначеного автомобілю, щоб забрати особисті речі. В цей час до нього підійшли представники слідчо - оперативної групи якогось органу поліції та почали питати яке він має відношення до вказаного автомобілю та кому він належить. Він пояснив, що автомобіль належить його знайомому і запитав у чому справа. Співробітники поліції пояснили йому, що на автомобілі попереду закріплений номерний знак невстановленого зразка (нібито ДНР) і їх викликали небайдужі громадяни для з'ясування всіх обставин. Коли він підійшов до передньої частини автомобілю, то побачив, що дійсно поверх державного номерного знаку був встановлений невідомий йому номерний знак. При спілкування з поліцейським він пояснив, що взагалі не керував даним автомобілем і не здійснював зупинки у цьому місці. Того дня за кермом знаходився його знайомий та коли вони залишили цей автомобіль то на ньому були номерні знаки України, які вказані у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу. Проте все одно за відсутності будь-яких доказів керування саме ним транспортним засобом, відносно нього як водія було винесено оскаржувану постанову. Крім того поліцейський не міг бачити саме порушення ПДР, тому що в момент його приїзду за викликом небайдужих громадян, машина була в нерухомому стані. Окрім того, відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст. ст. 278, 279 КУпАП, а тому позивач просить скасувати постанову АР №894294 від 29.07.2018 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч.1 ст. 122, ч. 6 ст. 121 КУпАП.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не з'явилися, надали до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали, справу просили розглянути у їх відсутність, позов задовольнити.

Відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи на офіційну електронну адресу (а.с. 10, 18), відповідно до ч. 1 ст. 268 КАС України, до суду не з'явився, відзиву на позов не надав, надіслав клопотання, яким просив призначити новий термін для подання відзиву по справі, тому справа вирішена на підставі наявних у ній доказів відповідно до вимог ст. 286 КАС України.

Згідно ч. 3 ст. 268 КАС України не прибуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи надіслане представником відповідача Голіковим Д.С. письмове клопотання про призначення нового терміну для подання відзиву по справі, суд вважає за необхідне відмовити у його задоволенні, з наступних підстав.

Порядок розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ встановлено § 2 глави 11 розділу ІІ КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом 10 днів з дня відкриття провадження у справі.

Особливості повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду окремих категорій адміністративних справ встановлено ст.268 КАС України, а саме у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур'єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв'язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Особливості подання заяв по суті справи в окремих категоріях адміністративних справ визначено ст. 269 КАС України, а саме у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив). Копії позовної заяви та доданих до неї документів направляються відповідачу й іншим учасникам справи на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - електронною поштою, якщо така відома суду, або надаються для ознайомлення в судовому засіданні.

Представник відповідача будучи ознайомленим із ухвалою суду про відкриття провадження у справі, датою судового засідання, подавши завчасно вищезазначене клопотання до канцелярії суду 27.08.2018р. та будучи обізнаним про особливості та строки розгляду термінових справ не виявив бажання про ознайомлення із справою безпосередньо в суді та отримання за його бажанням копії позовної заяви для подання відзиву і подання буд 'яких доказів.

Таким чином з наведеного слідує, що дії відповідача якими він заявляє клопотання про призначенню нового терміну для подання відзиву по справі та своєю неявкою в судове засідання свідчить про небажання ним розгляду справи у визначений законом строк, а спрямовані на відкладення судового засідання та затягування чи перешкоджання розгляду справи, що відповідно до п.1 ч.2 ст.45 КАС України не допускається.

Отже, відповідача належним чином, в передбачений строк повідомлено про день, час та місце розгляду справи, направлено ухвалу про відкриття провадження по справі, оскаржувана постанова є в наявності у відповідача, а з копією позовної заяви та доданих до неї документів відповідач мав право ознайомитись в судовому засіданні, тому відповідне клопотання відповідача суд визнає на підставі п.1 ч.2 ст.45 КАС України як зловживанням процесуальними правами та залишає відповідно до ч.3 ст.45 КАС України без розгляду.

Постановою АР № 894294 від 29.07.2018 року ОСОБА_1 визнано винним за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч.1 ст. 122, ч.6 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень (а.с. 6).

З вищевказаної постанови вбачається, що 29.07.2018 р. о 13 год. 50 хв. Донецька обл., м. Маріуполь, Приморський район пр. Миру водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом SKODA SUPERB номерний знак НОМЕР_1 та нібито порушив вимогу дорожнього знаку 3.2 «рух механічних транспортних засобів заборонено», а також водій здійснив стоянку де транспортний засіб, що стоїть зробить неможливим рух інших транспортних засобів чим порушив п. 15.10 д ПДР України, чим суттєво перешкоджає дорожньому руху, а також керував з закритим іншим предметом номерним знаком чим порушив п. 2.9 в ПДР та при перевірці водій не мав посвідчення водія відповідної категорії чим порушив п. 2.1 а ПДР України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 33.3 ПДР України, дорожній знак 3.2 означає «рух механічних транспортних засобів заборонено».

Частиною 1 ст. 122 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність зокрема за порушення вимог дорожніх знаків.

Відповідно до п. 15.10 (д) ПДР України, стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Як зазначено в 1.10 ПДР України, стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов'язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Частиною 3 ст. 122 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність зокрема за порушення правил зупинки, стоянки, що строюють перешкоди дорожнього руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до п. 2.9 (в) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема з номерним знаком, що: закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Частиною 6 ст. 121 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Відповідно до п. 2.1 (а) ПДР України Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Як зазначено в 1.10 ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність зокрема за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорі.

Таким чином, необхідною умовою для кваліфікації дій за вищенаведеними нормативними актами є керування особою транспортним засобом.

В абз.3 п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За нормами КУпАП підтвердженням наявності чи відсутності адміністративного правопорушення є докази.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З аналізу наведених нормативно правових актів, та обставин на які послався позивач суд приходе до висновку, що відповідачем не надано будь яких доказів саме керування позивачем транспортним засобом SKODA SUPERB номерний знак НОМЕР_1 та наявності його вини в інкримінованих йому діяннях, що мають значення для правильного вирішення справи. Суду не надано відомостей про залучення свідків при розгляді поліцейським адміністративного провадження, внаслідок якого прийнято постанову, що оскаржується, відсутні пояснення особи яка притягнута до адміністративної відповідальності. Крім того у постанові зазначено, що до постанови додається відео з архіву, проте фактично такого відеозапису суду не надано, тому суд аналізуючи фактичні обставини по справі приходить до висновку, що відповідачем не доведено обставин законності ухвалення рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог дорожнього знаку 3.2, п. 15.10 (д) 2.9 (в), 2.1 (а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч.3 ст.122, ч.1 ст. 126, ч.1 ст. 122, ч.6 ст. 121 Кодекс України про адміністративні правопорушення.

З урахуванням роз'яснення п.п. 4,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 року "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачено адміністративну відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку та обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного, строк оскарження постанови якщо оскаржувалася до вищестоящого органу обчисляється з наступного дня після прийняття цим органом рішення за скаргою.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, за відсутності фактично буд-яких доказів на підтвердження обставин вини позивача у скоєні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122, ч.1 ст. 126, ч.1 ст. 122, ч.6 ст. 121 КУпАП суд кваліфікує не подання відзиву відповідачем, як визнання позову відповідно до ч.4 ст.159 КАС України.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право зокрема скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Статтею 247 КУпАП передбачено, що провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, а тому провадження по даній справі підлягає закриттю.

Таким чином, з урахуванням встановленого КАС України обов'язку доведення, встановлених обставин по справі суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 158-162, 171-2, 286 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову серія АР №894294 від 29.07.2018 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч.1 ст. 122, ч.6 ст. 121 КУпАП скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення (зважаючи на п. 15.5перехідних положень КАС України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

На підставі ч.2ст. 271 КАС України, копію судового рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Суддя: Шишилін О. Г.