Справа № 522/21824/17
Суддя: Бондар В. Я.
Дата ухвалення: 2018-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/668/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

судді - Бондар В.Я.;

за участі секретаря судового засідання - Грищук В.О.;

розглянувши у порядку спрощеного провадження (з урахуванням особливостей встановлених ст.ст. 268-271, 286 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 1-ї роти 1-го батальйону рядового поліції Дяченко Олександра Олександровича, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 20.11.2017 року звернувся до суду з позовом до Інспектора патрульної поліції 1-ї роти 1-го батальйону рядового поліції Дяченко Олександра Олександровича, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, уточнивши свої вимоги заявою від 01.12.2017 року, просив:

- скасувати постанову інспектора патрульної поліції 1-ї роти 1-го батальйону капрала поліції Дяченко Олександра Олександровича БР №753257 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що 13.11.2017 року інспектором патрульної поліції 1-ї роти 1-го батальйону рядовим поліції Дяченко О.О. було винесено постанову БР №753257 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Позивач вважає, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню, з наступних підстав. Водій ОСОБА_4 був зупинений 13.11.2017 року о 18.00 за адресою: вул. Космонавтів буд. 14 та звинувачений у порушенні пп. 8.5, 13.11.17, о 18.10 інспектор виніс постанову. Позивач не погоджується з місцем винесення постанови, вказуючи, що незаконно виносити постанову на місці зупинки транспортного засобу. Позивач стверджує, що відповідач не надав йому можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Інспектор Дяченко О.О. виніс постанову без будь-якої підготовки до розгляду справи, не було оголошено посадову особу, яка розглядає справу, особу, яка притягається до відповідальності, порушивши ст. 278 та ст. 279 КУпАП. Вказує, що інспектор склав постанову та передав її позивачу, яка складена на ім'я ОСОБА_4, хоча прізвище позивача ОСОБА_1, як можна було встановити з наданих поліцейському документів. Вказує, що постанова сфальсифікована, оскільки прізвище вказано не позивача, позивач порушення не вчиняв, а згідно Адресного реєстру будинків м. Одеси вулиці зазначеної у постанові як Космонавтов, 14, не існує.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дана справа надійшла до провадження судді Кравчук Т.С.

Ухвалою суду від 21.11.2017 року позов ОСОБА_1 залишено без руху, позивачу надано п'ятиденний термін для усунення недоліків позову.

Після того як позивач недоліки позову усунув, ухвалою суду від 04.12.2017 року провадження у справі було відкрите.

Ухвалою суду від 15.12.2017 року, у зв'язку з набранням чинності нової редакції Цивільного процесуального кодексу України 15.12.2017 року, справа повернена у підготовче провадження, встановлено загальний позовний порядок для розгляду справи.

Ухвалою суду від 22.02.2018 року клопотання представника Управління патрульної поліції в Одеській області задоволено, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Ухвалою суду від 06.03.2018 року закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті.

На підставі Рішення Вищої ради правосуддя від 12 квітня 2018 року № 1093/0/15-18 про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у зв'язку з поданням заяви про відставку та на підставі Розпорядження №18 від 18 квітня 2018 року керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_6, на підставі службової записки помічника судді Кравчук Т.С. - Антонецького С.Л, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Справа надійшла до провадження судді Бондаря В.Я. та ухвалою суду від 21.05.2018 року прийнята до провадження судді, судове засідання призначене на 11.07.2018 року.

Сторони у судове засідання 11.07.2018 року не з'явилися, розгляд справи було відкладено на 23.07.2018 року.

У судове засідання сторони не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від позивача надходила заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 205, 286 КАС України, неявка в судове засідання будь-якого учасник справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 13.11.2017 року інспектором роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Одесі рядовим поліції Дяченко О.О. складено постанову серії БР №753257 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, який 13.11.2017 року 0 18 год. 00 хв. у м. Одесі, вул. Космонавтов 14, керуючи транспортним засобом Toyota Camry, номерний знак НОМЕР_1, здійснив переїзд через подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки, чим порушив п. 8.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КпАП України. До ОСОБА_4 застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КпАП України перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пункт 8.5 Правил дорожнього руху передбачає, що дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Позивача було притягнено до адміністративної відповідальності саме за порушення п. 8.5 Правил дорожнього руху, що свідчить про те, що рядовий поліції Дяченко О.О. помилився у написанні пункту ПДР, який порушив ОСОБА_1

Довідкою начальника ВКЗ Управління патрульної поліції ДПП майора поліції Гайдура Н.П. підтверджується, що рядовий поліції Дяченко Олександр Олександрович дійсно працює в УПП в Одеській області ДПП на посаді поліцейського роти №1 батальйону №1.

Позивач з постановою у справі про адміністративне правопорушення від 23.11.2017 року серії БР №753257 був ознайомлений та отримав її копію на місці правопорушення, про що свідчить його підпис у постанові.

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов'язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10 КУпАП визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Виходячи з вищевикладеного, для кваліфікації дій позивача за ч.1 ст. 122 КУпАП, необхідно встановити протиправність дій позивача відносно здійснення перетину подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки.

Відповідно до ст. 280 КУПАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні.

Перелік доказів, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи є вичерпним.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України закріплено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 2 ст. 77 КАС України закріплено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, належних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідачем надано не було.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановляється в конкретній адміністративній справі, а також визначається компетенція осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

У статті 254 КУпАП зазначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Тобто, доведення невинуватості не покладається на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, саме особа, яка притягає особу до адміністративної відповідальності повинна довести її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, серед інших, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності (п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України).

Статтею 293 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і, серед іншого, скасовує постанову і закриває справу.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв'язку з відсутність події і складу адміністративного правопорушення (ст. 247 КУпАП).

Враховуючи викладене, є підстави вважати, що всупереч ст. 280 КУпАП, під час винесення постанови 13.11.2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, відповідачем були з'ясовані не всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, не доведено, що позивачем було порушено Правила дорожнього руху України.

Крім того, з позовної заяви вбачається, що прізвище позивача, який отримав постанову про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, а в постанові зазначено ОСОБА_4. Особу ОСОБА_4 судом не встановлено.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Проте, суд не приймає до уваги посилання позивача як на підставу своїх вимог на ст. 258 КУпАП, оскільки у відповідності до п.1 р.III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до КУпАП, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції №1395).

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

У відповідності до п.1 р. III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення, тому посилання позивача на порушення відповідачем процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності з цих підстав спростовані.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, оскільки не всі підстави позову є обґрунтованими. Провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243-246,250, 251 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 1-ї роти 1-го батальйону рядового поліції Дяченко Олександра Олександровича, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції скасування постанови - задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора патрульної поліції 1-ї роти 1-го батальйону рядового поліції Дяченко Олександра Олександровича БР № 753257 від 11.11.2017 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення БР №753257 від 13.11.2017 року.

У задоволенні позову з інших підстав - відмовити.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Бондар В.Я.