Справа № 817/708/18
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 817/708/18
ПОСТАНОВА

іменем України

"28" серпня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від "11" квітня 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Млинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про зобов'язання вчинення певних дій , -

суддя в 1-й інстанції - Комшелюк Т.О.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення - 11.04.2018р.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом до відповідача, Млинівського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Рівненської області про зобов'язання призначити, нарахувати та виплачувати пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати з дня звернення із заявою про призначення відповідної пенсії, а саме: з 27 вересня 2017 року з врахуванням проведених виплат.

Позов обґрунтований тим, що позивач має повних 58 років і станом на 27 вересня 2017 року у нього нараховувалося понад 40 років загального стажу, з них 31 рік 8 місяців та 29 днів стажу на посаді судді. Відповідно до п. 10 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Отже, на думку позивача, вона набула право на пенсію державного службовця про що подала до відповідача відповідну заяву. Однак, у призначенні пенсії державного службовця їй було відмовлено, з тих підстав, що у позивача відсутній стаж державної служби та крім того дія Закону України «Про державну службу» не поширюється на суддів. Позивач стверджує про протиправність відмови відповідача у призначенні відповідної пенсії та посилається на гарантії щодо належного матеріального забезпечення як працюючого судді, так і судді у відставці та вказує на заборону дискримінації під час створення механізму соціальних виплат.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Млинівського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Рівненської області про зобов'язання здійснити дії відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволено. В апеляційній скарзі позивач зазначає, що Відповідно до п. 10 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначає, що позивач не має відповідного стажу державної служби, оскільки ним не приймалась Присяга державного службовця та відсутній ранг державного службовця, що є основними критеріями, які визначають підстави для зарахування періоду роботи на посадах державної служби та призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу». Разом з тим відповідач зауважив, що позивачу, відповідно до поданої заяви, призначена 12.10.2017 пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший позивач не подавав, тому позовні вимоги є безпідставними, скільки чинним законодавством не передбачено отримання двох і більше пенсій одночасно.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач з 30.12.1985 по даний час працює на посаді судді Млинівського районного суду Рівненської області.

Станом на 27.09.2017 (час звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії державного службовця) стаж на посаді судді складає 31 рік 8 місяців 29 днів.

27.09.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії державного службовця.

05.10.2017 листом №1941/02 відповідач повідомив про відсутність підстав для призначення ОСОБА_2 пенсії державного службовця з посиланням на норми чинного законодавства.

Вказані обставини слугували підставою звернення до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з 01.05.2016р. пенсія державного службовця працюючим суддям на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу» в редакції станом на 30.04.2016р., не може бути призначена, оскільки відсутні правові підстави.

Розглядаючи питання про законність і обґрунтованість судового рішення, яким в позові відмовлено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Абзацом 4 п.34 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції від 02.06.2016, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Згідно з п.5 ч.2 ст.46 Закону України «Про державну службу» в редакції від 10.12.2015, до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах суддів.

Аналогічна норма викладена і в п. 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 25.03.2016 №229.

Отже, період часу, за якого особа перебуває на посаді судді зараховується до стажу державної служби, це прямо встановлено Законом №889, тому посилання відповідача на відсутність стажу державної служби у позивача, є безпідставними та необґрунтованими.

Разом з тим, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції станом на 30.04.2016, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» №889-VIII в редакції від 10.12.2015 року.

Відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889 встановлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

З вищевикладеного слід зробити висновок, що державним службовцям, які станом на день набрання чинності Закону №899 мають відповідний стаж та працюють на таких посадах призначається пенсія державного службовця у відповідності до ст.37 Закону України «Про державну службу» в редакції станом на 30.04.2016р.

Однак, позивач, посилаючись на норми п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №899, як на підставу для призначення йому пенсії державного службовця, не звернув уваги на положення пп.18 п.3 Прикінцевих та перехідних положень, яким внесені зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме: у статті 141: в абзаці першому частини першої, у частині другій слова «на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу» виключено; в абзацах другому і четвертому частини п'ятої слова «Про державну службу» виключено; абзац другий частини першої статті 147 виключено; у частині першій статті 154 слова «Законом України «Про державну службу» виключено.

Таким чином, колегія суддів погоджуються з висновком суду першої інстанції стосовно того, що з 01.05.2016 пенсія державного службовця працюючим суддям на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу» в редакції станом на 30.04.2016, не може бути призначена, оскільки відсутні правові підстави.

Відповідно до ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Рішення прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від "11" квітня 2018 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

І.Г. Охрімчук

Повне судове рішення складено "28" серпня 2018 р.