Справа № 2140/1511/18
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 р.м. ХерсонСправа № 2140/1511/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Варняка С.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначає, що 24.12.2016 року звернувся до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,5492 га, що розташована на території Новотроїцької селищної ради Новотроїцького району для ведення особистого селянського господарства.

До заяви було додано графічні матеріали із зазначенням орієнтовного місця знаходження бажаної земельної ділянки та копію паспорта.

Листом ГУ Держгеокадастру від 02.02.2017 р. № Б-538/0-298/6-17 у наданні вказаного дозволу відмовлено із підстав, вказаних у ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Не погодившись із вказаною відмовою, позивач оскаржив її до Херсонського окружного адміністративного суду, за постановою якого від 17.11.2017 року у справі № 821/1126/17 позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Херсонській області ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, викладену у листі-відповіді за № Б-538/0-298/6-17 від 02.02.2017 р. Зобов'язано ГУ Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.12.2016 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,5492 га, розташованої на території Новотроїцької селищної ради Новотроїцького району Херсонської області для ведення селянського господарства.

04.04.2018 року позивач звернувся до відповідача з вимогою виконати рішення суду та повторно розглянути заяву від 24.12.2016 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У відповідь отримав лист від 16.05.2018 р. № Б-933/0-515/6-18, відповідно до змісту якого відповідач знову відмовив у наданні відповідного дозволу, посилаючись на ч. 7 ст. 118 ЗК України. При цьому зазначив, що місцезнаходження ділянки не відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, оскільки земельна ділянка, яку він хоче отримати у власність, не входить у перелік земельних ділянок, право оренди на які продано на території відповідної області у кварталі, що передував поточному кварталу. Жодного посилання на норму матеріального права, яка містить подібні вимоги до місця розташування земельної ділянки, відповідач не вказав.

Позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області в задоволенні заяви ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,5492 га, що розташована на території Новотроїцької селищної ради Новотроїцького району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства, викладену у листі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 16.05.2018 р. № Б-933/0-515/6- 18;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,5492 га, що розташована на території Новотроїцької селищної ради Новотроїцького району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 02.08.2018 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі. Призначено судове засідання на 22.08.2018 року.

21.08.218 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач зазначає, що відповідно до пункту 7 статті 118 Земельного Кодексу України орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

На виконання вимог наведеної статті Земельного кодексу, за результатом розгляду заяви позивача, Головним управлінням надано відповідь заявнику від 16.05.2018 № Б-933/0-515/6-18 щодо неможливості задоволення його клопотання у зв'язку із невідповідністю місця розташування земельної ділянки (об'єкта) вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, в даному випадку, Постанови КМУ від 07.06.2017 № 413 "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними", яка вступила в дію 17.06.2017 року.

Повноваження Головного управління щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності в рамках безоплатної приватизації розповсюджується не на всі земельні ділянки на території області (100%) , а виключна на - 25 % від площі земельних ділянок, право оренди на які було продано на території відповідної області у кварталі, що передував поточному кварталу. Для цього Головне управління формує переліки земельних ділянок та визначає площу земельних ділянок, які можна передати в межах норм безоплатної приватизації на території Херсонської області та розміщує на сайті управління.

Земельні ділянки, на які претендує позивач, не входять у територію, на яку Головне управління, на момент розгляду заяви позивача має компетенцію по розпорядженню в рамках Постанови КМУ № 413.

Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, відповідно до вимог п.2 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, здійснює свою діяльність, керуючись актами Кабінету Міністрів, а тому твердження позивача про протиправність дії Головного управління є безпідставним.

Представники сторін просили розглядати справу у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до положень частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з викладеного, суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши докази, суд встановив такі обставини.

16.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,5492 га, що розташована на території Новотроїцької селищної ради Новотроїцького району для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту.

02.02.2017 року Головним управлянням Держгеокадастру у Херсонській області листом № Б-538/0-298/6-17 було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у задоволенні заяви, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 17.12.2017 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, викладену в листі - відповіді за №Б-538/0-298/6-17 від 02.02.2017.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.12.2016 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтованою площею 0,5492 га, розташованої на території Новотроїцької селищної ради Новотроїцького району Херсонської області, для ведення селянського господарства.

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 коп.) шляхом безспірного списання.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

04.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з вимогою виконати рішення суду та повторно розглянути заяву від 24.12.2016 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

16.05.2018 року Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви, так як повноваження Головного управління щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності в рамках безоплатної приватизації розповсюджується щоквартально не на всі земельні ділянки на території області, в виключно на 25 % від площі земельних ділянок, право оренди на які було продано на території відповідної області у кварталі , що передував поточному кварталу.

Крім того, повідомлено, що земельна ділянка, яку позивач бажає отримати у власність для ведення особистого селянського господарства не увійшла на теперішній час до вищезазначеного переліку, таким чином у Головного управління станом на сьогодні відсутні повноваження по розпорядженню зазначеною земельною ділянкою.

Головне управління повідомило, що клопотання на даний час не може бути задоволено у зв'язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а саме п. 7 ст. 118 ЗКУ.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Частиною 1 статті 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року №2768-III визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом "а" частини третьої статті 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Статтею 1 Закону України "Про особисте селянське господарство" від 15.05.2003 №742-IV визначено, що особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Статтею 2 Закону України "Про особисте селянське господарство" визначено, що відносини, пов'язані з веденням особистого селянського господарства, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

У відповідності до ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 1 статті 117 Земельного кодексу України встановлено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Положеннями частини 4 статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Пунктом "б" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів.

Приписами частини 7 статті 118 Земельного кодексу України підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вбачається із матеріалів справи, відмова відповідача у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,5492 га у власність для ведення особистого селянського господарства вмотивована тим, що місце розташування бажаної до відведення земельної ділянки суперечить Стратегії удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року № 413 "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними".

Постановою Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017 р. № 413 було затверджено Стратегію удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, в якій передбачено, що Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність в межах норм безоплатної приватизації повинні: формувати перелік земельних ділянок та визначати площу земельних ділянок, яка передається в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області; щокварталу за 10 днів до закінчення поточного кварталу оприлюднювати перелік земельних ділянок, які пропонується передавати у наступному кварталі (розрахованих за зазначеною формулою), на офіційних веб-сайтах територіальних органів Держгеокадастру за місцем розташування земельних ділянок; надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації відповідно до зазначених переліків, насамперед учасникам антитерористичної операції; враховувати позицію відповідної сільської та селищної ради під час надання (передачі) земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність громадян. Для реалізації Стратегії передбачено розроблення проектів нормативно-правових актів.

Будь-яких змін до порядку одержання дозволу на розробку проекту землеустрою, передбаченого Земельним кодексом України, у зв'язку із затвердженням вказаної Стратегії, не внесено. Цей нормативний акт не регулює питання виділення землі, оскільки таке регулювання чітко передбачено Земельним кодексом України.

Затверджена Постановою № 413 "Стратегія удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" - це алгоритм дій уряду в майбутньому у цій сфері, а тому вона не містить правових норм для врегулювання цих відносин. Більш того, в ній прямо зазначено, що "для реалізації Стратегії необхідно розробити проекти нормативно-правових актів".

Крім того, відповідно до вимог Конституції України, Земельного кодексу України виключно до повноважень Верховної ради України віднесено регулювання земельних відносин шляхом прийняття законів.

Відтак, посилання відповідача на Постанову КМУ № 413 як на підставу для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є безпідставними.

Така ж позиція висловлена Верховним судом у постанові від 24.04.2018 року № 814/1961/17.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Щодо позовних вимог про зобов'язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельну ділянку орієнтовною площею 0,5492 га, що розташована на території Новотроїцької селищної ради Новотроїцького району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства, суд зазначає таке.

Згідно ч. 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Відповідно до ч.4. ст. 245 КАСУ у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Суд зазначив вище про протиправність дій відповідача щодо відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, через невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Тому, у відповідача немає іншого способу дії, як надати такий дозвіл, у відповідності до ч. 7 статті 118 ЗК.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Частиною першою статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,5492 га, що розташована на території Новотроїцької селищної ради Новотроїцького району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства, викладену у листі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 16.05.2018 р. № Б-933/0-515/6-18.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,5492 га, що розташована на території Новотроїцької селищної ради Новотроїцького району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (, вул. Університетська, 136-а, м. Херсон, 73036) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, АДРЕСА_1, 75300) судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Варняк С.О.

кат. 6.2.1