Справа № 761/4493/18
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2018-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 серпня 2018 року № 761/4493/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.

розглянувши у спрощеному проваджені адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просив:

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити пенсію позивачу з 05 червня 2016 року в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення, зазначеного у довідці №21/2/2-6905 від 18 жовтня 2016 року та з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, у розмірі місячного грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні без обмежень максимального розміру пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії та підвищень, встановлених законодавством);

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати в установлений судом термін, з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що премії, винагороди, допомоги є додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Дослідивши матеріали справи, Шевченківський районний суд міста Києва дійшов висновку про наявність підстав для передачі даної адміністративної справи на розгляд до суду відповідно до вимог статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 12 лютого 2018 року адміністративну справу передано на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідно до частини 2 статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України.

Листом від 06 березня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва направив адміністративну справу №761/4493/18 за належністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач у встановлений строк відзив надав, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі виходячи з того, що щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовця не є додатковим видом грошового забезпечення з якого обчислюється пенсія в розумінні статей 43 та 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а також не передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 та «Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В судовому засіданні 19 червня 2018 року, за клопотанням представника відповідача, замінено неналежного відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві () на належного Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві ().

Позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника чи про відкладення розгляду справи не надходило.

Відповідно до частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач згідно з наказом №427-ос з 18 березня 2014 року прийнятий на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу у Службу Безпеки України за підпунктом «б» пункту 10 та призначений за пунктом 43 по Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів.

Наказом Голови Служби безпеки України №564-ос від 07 травня 2016 року підполковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби, з урахуванням часу на здавання посади з 04 червня 2016 року.

Враховуючи дані обставини, позивач звернувся до відповідача, надавши оригінал Довідки, з проханням здійснити перерахунок нарахованої йому пенсії в зв'язку з тим, що до складу його грошового забезпечення для обчислення пенсії не включені одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація заробітної плати за 24 останні місяці військової служби підряд перед звільненням.

На звернення позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві на час звернення до суду відповідь так і не надана.

Вважаючи бездіяльність відповідача здійснити перерахунок раніше призначеної позивачу пенсії, з урахуванням нарахованих йому протягом 24 останніх місяців військової служби підряд перед звільненням одноразових додаткових видів грошового забезпечення, вказаних у розрахунку пенсії за вислугу років від 16 червня 2017 року по пенсійній справі №, здійсненного Автоматизованою системою розрахунку пенсій Пенсійного фонду України, протиправною, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» для обчислення пенсій враховуються всі види грошового забезпечення, що отримували зазначені особи, які мають право на пенсію за цим Законом, перед звільненням зі служби.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з пунктом 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною 4 статті 9 даного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що розмір грошового забезпечення встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою № 889 Кабінет Міністрів України встановив щомісячну додаткову грошову винагороду (далі - винагорода) для окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій.

Відповідно до частини першої статті 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV).

Згідно зі статтею 41 Закону № 1058-ІV до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 15 жовтня 2015 року у справі №559/3342/14-а.

Отже, щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовця, яку він отримував під час проходження служби, з якої нараховані і сплачені страхові внески, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.

Таким чином, відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у перерахунку пенсії з включенням до складу грошового забезпечення позивача щомісячну додаткову грошову винагороду, яку він отримував у період служби на підставі довідки №21/2/2-6905 від 18 жовтня 2016 року.

Щодо позовних вимог в частині виплати позивачу пенсії однією сумою у повному обсязі без обмеження її граничного розміру, суд зазначає наступне.

Так, Рішенням Конституційного Суду України у справі за №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положенняЗакону України від 09 квітня 1992 року №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" зі змінами, а саме: частина сьома статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Таким чином, наведені вище положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ є неконституційними з 20 грудня 2016 року.

Поряд з цим, у силу частини сьомої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції Закону від 06 грудня 2016 року №1774-VIIІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України") максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Тимчасово, у період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 гривень.

З положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21 грудня 2016 року №1801-VIII та Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року №1774-VIII вбачається, що при призначенні пенсії протягом 2017 року максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремих категорій осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) збережено на рівні 2016 року 10740,00 грн. Цей розмір не переглядається і у зв'язку із збільшенням прожиткового мінімуму з 01 травня і з 01 грудня 2017 року.

Зазначені законодавчі норми кореспондують з положеннями Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набув чинності з 01 жовтня 2011 року в редакції закону від 01 січня 2017 року. Так, відповідно до вимог статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) зокрема відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не може перевищувати 10740,00 гривень.

Норми законодавства щодо обмеження максимального розміру пенсії у 2017 році були чинними, неконституційними не визнані, а тому підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що пенсія позивача після проведеного перерахунку буде перевищувати десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (або встановлений статтею 43 Закону № 2262-ХІІ максимальний розмір пенсії - 10740,00 гривень), а тому вирішення таких позовних вимог по суті є передчасним.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановлення судового контролю за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень є правом, а не обов'язком суду. В даному випадку суд не вбачає наявність підстав для зобов'язання відповідача подати звіт за наслідками набрання рішенням законної сили, адже судом не встановлено наявності обставин, за яких відповідач не виконуватиме рішення суду.

Керуючись статтями 12, 72-77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) задовольнити частково.

2. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, 16, ) перерахувати та виплатити пенсію позивачу з 05 червня 2016 року в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення, зазначеного у довідці №21/2/2-6905 від 18 жовтня 2016 року та з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, у розмірі місячного грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні (з урахуванням надбавок, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії та підвищень, встановлених законодавством).

3. В решті позовних відмов відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко