Справа № 2а-9597/11/2670
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2011-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 серпня 2011 року 11:55 № 2а-9597/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А. при секретарі судового засідання Черненко О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Український Професійний банк"
до Спеціалізованої державної податкової інспекції м.Києві по роботі з великими платниками податків
про визнання протиправним та скасування рішення № від 31.05.2011 року
за участю представників сторін:

від позивача: Королецька В.А. (дов.від 27.10.2010р. №316)

від відповідача: Мороз О.Г. (дов.від 14.03.11 №591/9/10-130)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк»до Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків про скасування податкового повідомлення - рішення.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 10.08.2011 року о 11 год. 55 хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено сторін після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч.2 ст. 167 КАС України.

В С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги заявлені про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31.05.2011р. №.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов, вказавши на те, що не погоджуються з винесеним податковим повідомленням-рішенням вважає його таким, що суперечить законодавству, з наступних підстав.

Представник позивача зазначив, що пр. проведенні перевірки і винесенні оскаржуваного рішення відповідачем неправильно застосовані норми ст.50 Податкового кодексу України та помилково застосована норма ст. 126 Податкового кодексу України, зокрема в частині несвоєчасної сплати позивачем податкового зобов'язання, що визначена у податковій декларації за лютий 2011 року в сумі 11 918,61 грн.

Крім того, представник позивача зазначив, що ним в ході перевірки було надано підтверджуючи документи своєчасності сплати податкового зобов'язання. Крім того, при складанні податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2011 позивачем самостійно виявлена помилка у розрахунку податкових зобов'язань за лютий 2011р., що підтверджено додатком до податкової декларації-уточнюючим розрахунком.

Також, позивач вважає, що не прийняття відповідачем додатку до декларації - уточнюючого розрахунку є грубим порушенням абз. 2 та пп. «б»абз.3 п.50.1 ст.50 Податкового кодексу України.

За наведених обставин, представник позивача просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечував, на його думку під час перевірки виявлені порушення п.п. «а»абз. 3 п.50.1 ст.50 з урахуванням п.126.1. ст. 126 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755 встановлено, що позивачем несвоєчасно сплачено суму податкового зобов'язання зазначену у податковій декларації, а саме 11 981,61 грн. за лютий 2011року.

Вказані порушення призвели до прийняття податкового повідомлення-рішення від 31.05.2011р. №, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання в розмірі 11 918,61 грн. З огляду на зазначене відповідач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення правомірним, а заявлені позовні вимог не обґрунтованими, тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду про наступне.

Спеціалізованої державної податковою інспекцією у м. Києві по роботі з великими платниками податків (надалі -відповідач) проведено невиїзну документальну перевірку Публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк»(далі - позивач) з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати суми самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на додану вартість за лютий 2011 року.

За результатами перевірки складено акт від 20.05.2011р. №272/43-20/19019775, яким встановлено порушення п.п. «а»абз. 3 п.50.1 ст.50 з урахуванням п.126.1. ст..126 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755.

На підставі виявленого порушення відповідачем прийнято податкове повідомлення -рішення, що оскаржуються від 31.05.2011р. №

З огляду на зазначене, суд вказує на наступне. Так, відповідно до уточнюючого розрахунку податкового зобов'язання з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2011 року, наданої до відповідача 20.04.2011 вх.№ сума збільшення податкового зобов'язання, яка підлягає сплаті до бюджету за лютий 2011 року становить - 11 920,00 грн.

Відповідно до картки особового рахунку позивача з податку на додану вартість за лютий 2011 року переплата з податку на додану вартість станом на 20.04.2011 становила 1,39 грн. Оскільки позивачем не було сплачено суму податкового зобов'язання, визначену ним в уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2011 року від 20.04.2011 за № на суму 11 920,00 грн., з урахуванням існуючої станом на 20.04.2011 переплати виникла недоїмка у сумі -11 918,61 грн.

Станом на 20.04.2011 виникла недоїмка в сумі 11 918,61 грн., яка була погашена 21.04.2011 року платіжним дорученням за №2590 від 21.04.2011 року на суму 100 471,00 грн.

Відповідно до п.50.1 ст.50 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VI, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім митної декларації або обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до п.п. "а" абз. 3 п.50.1 ст.50 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VI, платник податків, який до початку його перевірки контролюючим органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний :

а) надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку.

Відповідальність за несплату узгодженої суми податкового зобов'язання протягом граничних строків передбачена п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI.

У разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Тобто, враховуючи докази наявні в матеріалах справи, пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, про відмову в заявлених позовних вимогах. На думку суду, відповідач, як суб'єкт владних повноважень довів обставини, якими виявлені порушення за результатами проведеної перевірки, тому прийняте податкове повідомлення-рішення є правомірним.

Згідно з ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 71, 97, 160-167 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити в задоволенні позовних вимог.

2. Постанова може бути оскаржена в порядку ст.ст. 185- 187 КАС України.

Суддя І.А. Качур