Справа № 810/2744/13-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

28 серпня 2018 року

справа №810/2744/13-а

адміністративне провадження №К/9901/8191/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2015 року у складі судді Лиска І.Г. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2015 року у складі суддів Ісаєнко Ю.А., Оксененко О.М., Федотова І.В. у справі №810/2744/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Салді Сервіс» до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

31 травня 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Салді Сервіс» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень податкового органу від 12 лютого 2013 року № та №, з мотивів безпідставності їх прийняття.

Розгляд справи здійснювався неодноразово, судові рішення, які є предметом цього касаційного перегляду ухвалені в порядку нового розгляду справи на виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 17 лютого 2015 року.

14 квітня 2015 року постановою Київського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2015 року, позов Товариства задоволено, визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення - рішення податкового органу від 12 лютого 2013 року № та № , з мотивів правомірності формування позивачем даних податкової звітності та недоведеності податковим органом складу податкових правопорушень покладених в основу прийняття податкових повідомлень-рішень.

26 червня 2015 року податковим органом подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судових рішень, винесених з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства у повному обсязі.

01 липня 2015 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу та витребувано з Київського окружного адміністративного суду справу №810/2744/13-а.

24 липня 2015 року Товариством надані заперечення на касаційну скаргу податкового органу до Вищого адміністративного суду України, у якому позивач просить касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції без змін.

12 травня 2016 року справу №810/2744/13-а надійшла до Вищого адміністративного суду України.

24 січня 2018 року справа №810/2744/13-а разом із матеріалами касаційного провадження К/9901/8191/18 передані до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Товариство є юридичною особою, включене до ЄДРПОУ за номером 35997828, перебуває на податковому обліку податкового органу, є платником податку на додану вартість.

На підставі пункту 200.10 статті 200 розділу 5 Податкового кодексу України, в порядку статті 76 розділу другого цього кодексу, проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за листопад 2012 року, результати якої викладені в акті «Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість» від 18 січня 2013 року №6/15/-03/35997828 (далі - акт перевірки від 18 січня 2013 року).

Керівником податкового органу 12 лютого 2013 року на підставі акту перевірки від 18 січня 2013 року, прийняте податкове повідомлення-рішення №, згідно з пунктом 54.3 статті 54 та пунктом 58.1 статті 58 глави 4 розділу 2 Податкового кодексу України та згідно з підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Розділу 2 цього кодексу, яким позивачу за листопад 2012 року зменшено суму бюджетного відшкодування на 941193 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 235298, 3 грн.

Правові підстави податкових правопорушень покладених в основу зменшення суми бюджетного відшкодування та застосування штрафних (фінансових) санкцій спірним податковим повідомленням-рішенням не визначенні.

Податковим повідомленням-рішенням №, прийнятим згідно з пунктом 54.3 статті 54 та пунктом 58.1 статті 58 глави 4 розділу 2 Податкового кодексу України та згідно з підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Розділу 2 цього кодексу, позивачу за грудень 2012 року зменшено суму бюджетного відшкодування на 574105 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 287052, 20 грн. з посиланням на прийняття цього рішення на підставі акту перевірки від 21 січня 2013 року №7/15-03/35997828 (далі - акт перевірки від 21 січня 2013 року).

Правові підстави податкових правопорушень покладених в основу зменшення суми бюджетного відшкодування та застосування штрафних (фінансових) санкцій спірним податковим повідомленням-рішенням не визначенні.

Приймаючи податкові повідомлення-рішення, які є актами індивідуальної дії податковий орган не зазначив підставу для зменшення сум бюджетного відшкодування та застосування штрафних (фінансових) санкцій, в порушення прямих приписів пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України.

За своїм правовим навантаженням акти камеральних перевірок податкових декларацій не включають в предмет дослідження питання правомірності порядку формування податкового кредиту у попередніх податкових періодах та відповідно включення (віднесення) вказаних сум до складу суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню позивача з податку на додану вартість за листопад та грудень 2012 року внаслідок чого, склад податкових правопорушень покладених в основу прийняття податкових повідомлень-рішень є недоведеним.

Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій встановили, що актами камеральних перевірок встановлені порушення платником податку пунктів 200.4, 200.9 статті 200 Податкового кодексу України, пунктів 14.2, 14.3 розділу ІІІ «Порядок оформлення та подання податкової звітності», підпунктів 4.6.4, 4.6.5, 4.6.6 пункту 4.6 розділу V «Порядок заповнення податкової декларації» Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 року №1492 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.12.2011 року за №1490/20228), а саме арифметичну (методологічну) помилку (порушення), що вплинула на розрахунки з бюджетом.

Склад податкового правопорушення податковий орган вбачає в тому, що у додатку 2 до податкових декларацій з податку на додану вартість «Довідка щодо залишку суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (Д2) (додаток 2)» не заповнена графа 4 «Частина залишку від'ємного значення, фактично сплачена отримувачем товарів/послуг постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України включена до податкових зобов'язань у декларації, у попередніх звітних (податкових) періодах, або не брала участі у розрахунках бюджетного відшкодування (переноситься до рядка 2 розрахунку бюджетного відшкодування)», тому, на думку відповідача, для таких платників значення графи 3 дорівнює значенню графи 5.

Оцінюючи спірні правовідносини суди попередніх інстанцій висновувалися на системному аналізі пункту 198.3 статті 198, пунктів 200.1, 200.2, 200.3, 200.4, 200.6, 200.7-200.11, 200.14 статті 200 Податкового кодексу України, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 25 листопада 2011 року №1492 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2011 року за №1490/20228) затверджено (далі Порядок №1492), аналізі підстав та порядку виправлення (уточнення) самостійно виявлених помилок встановлених пунктом 50.1 статті 50 цього кодексу.

Суди попередніх інстанцій установили наступні фактичні обставини у даній справі.

20 грудня 2012 року позивачем подано до контролюючого органу декларацію з податку на додану вартість за листопад 2012 року, електронний номер про прийняття податкової декларації , під час заповнення якої позивач допустив арифметичну помилку, а саме неправильно обрахував залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, який зазначається в рядку 24 податкової декларації з податку на додану вартість.

За встановленими правилами сума, яка зазначається в рядку 24 декларації з податку на додану вартість є різницею між значенням рядку 22 (залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, з вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного (податкового) періоду) та рядку 23 (сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню).

В податковій декларації з податку на додану вартість за листопад 2012 року Товариство в рядку 24 помилково зазначило суму 1515288 грн., тоді як різниця значень рядку 22 і 23 становить 574105,00 грн., що спричинило помилки в заповненні додатку 3 декларації з податку на додану вартість за листопад 2012 року. Сума 1515288,00 грн., помилково зазначена позивачем в рядку 24 податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2012 року, не вплинула на розрахунки з державним бюджетом, оскільки залишок від'ємного значення податку на додану вартість, який Товариство перенесло на наступний звітний (податковий) період, становив не 1515288 грн., а суму 574105,00 грн., що відображена в рядку 21.1 декларації з податку на додану вартість за грудень 2012 року.

Позивачем помилково зазначено дані графи 5 додатку 2 до податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2012 року, та графи 4 додатку 2 до податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2012 року, що також, відповідно, не вплинуло на розрахунки з Державним бюджетом.

18 січня 2013 року позивач подав уточнюючу декларацію з податку на додану вартість за листопад 2012 року, але ним було отримано квитанцію №2 від 18.01.2013 року, в якій вказано причину неприйняття податкової декларації: «Помилка: - в періоді 2012 р. «Листопад» відсутні звіти з кодом «J02001» типу «Звітні» або «Новий звітній». Звіт типу «Уточнюючий не може бути прийнятий.».

04 березня 2013 року позивач повторно надіслав уточнюючу податкову декларацію за листопад 2012 року, про що свідчить квитанція від 04 березня 2012 року №2.

17 січня 2013 року позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2012 року, в якій в додатку 2 вказаної податкової декларації помилково зазначив дані графи 5 додатку 2 до податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2012 року, графи 4 додатку 2 до податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2012 року, а також не заповнив рядки 2 і 3 графи 3 додатку 3 податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2012 року.

04 березня 2013 року з метою виправлення допущених помилок в декларації з податку на додану вартість за грудень 2012 року позивач подав уточнюючу декларацію з податку на додану вартість за цей звітний податковий період.

Аналізуючи положення пункту 50.2 статті 50 та пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України, суди дійшли висновку про правомірність подачі уточнюючих декларацій позивачем.

Суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в податкових деклараціях з податку на додану вартість за листопад та грудень 2012 року Товариством допущені арифметичні (методологічні) помилки під час їх заповнення, що жодним чином не вплинуло на розрахунки з бюджетом, які в подальшому були уточнені відповідними розрахунками.

Суд зазначає, що відповідачем касаційною скаргою не обґрунтовано, із зазначенням того, у чому полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, внаслідок чого, у цій частині касаційна скарга є невмотивованою.

Відповідач касаційною скаргою просить про переоцінку, додаткову перевірку доказів стосовно спірних правовідносин, що знаходиться за межами касаційного перегляду встановленими частиною другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд вважає, що відсутність складу податкових правопорушень покладених податковим органом в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень доводить протиправність зменшення сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкцій з цього податку і, як наслідок, унеможливлює прийняття позиції податкового органу про правомірність їх прийняття.

Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2015 року у справі №810/2744/13-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер