Справа № 813/2568/18
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2018-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/2568/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.

секретар судового засідання Сільник Н.Є.

за участю:

представника позивача - Копцюх Н.Р.

представника відповідача - Шийовича С.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Мобіжук" до Головного управління ДФС у Львівській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Львівського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Мобіжук» (далі - позивач, ТОВ «Мобіжук») до Головного управління ДФС у Львівській області (далі - відповідач 1, ГУ ДФС у Львівській області), Державної фіскальної служби України (далі - відповідач 2, ДФС України), в якому з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДФС у Львівській області №672725/3741113 від 02.05.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної № 205 від 30.03.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов'язати ДФС України здійснити дії по реєстрації (зареєструвати) податкової накладної №205 від 30.03.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.01.2016 між позивачем та Іноземним підприємством «Матрікс-Про» (яке перейменовано на Іноземне підприємство «І-АР-СІ») укладено договір поставки №50/Р-27260-2016. 01.07.2017 між позивачем та Іноземним підприємством «І-АР-СІ» було укладено угоду про здійснення мотиваційних виплат (бонусів) за досягнення результатів №1 до зазначеного договору. 30.03.2018 між позивачем та ІП «І-АР-СІ» підписано акт про узгодження результатів за період 01.03.2018-30.03.2018 до додатку №8 до угоди про здійснення мотиваційних виплат (бонусів) за досягнення результатів №1 до договору поставки №50/Р-27260~2016 від 27.01.2016. Внаслідок підписання акту про узгодження результатів за вказаний період позивачем складено податкову накладну № 205 від 30.03.2018, яку направлено для реєстрації. Однак, 12 квітня 2018 року вказану податкову накладну прийнято, втім реєстрацію зупинено. Підставою для зупинення реєстрації податкової накладної вказано, що ПН/РК відповідає вимогам пп. 1.6 п.1 "Критеріїв ризиковості платника податку", запропоновано надати позивачу пояснення та /або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПП. Позивач вказує, що на виконання вище зазначених вимог, ним було надано пояснення та документи на підтвердження реальності здійснення господарської операції. Проте, 02.05.2018 відповідач 1 прийняв рішення про відмову в реєстрації податкової накладної позивача з підстав ненадання позивачем копій документів, зокрема договорів з додатками та розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків. Позивач вважає, рішення про відмову в реєстрації податкової накладної є протиправним та підлягає скасуванню, а податкова накладна підлягає реєстрації, оскільки належні підстави для її зупинення відсутні. Вказує, що позивачем було надано первинні документи, які засвідчують факт реального виконання позивачем та його контрагентом господарських зобов'язань. Позивач стверджує, що відповідач 1 до розгляду пояснень та наданих позивачем документів поставився формально та не з'ясував усіх обставин, які могли б вплинути на позитивний розгляд питання про реєстрацію спірної податкової накладної. Окрім того, позивач зазначив, що в оскаржуваному рішенні відповідач 1 помилково вказує на відсутність договору з ІП «І-АР-СІ», оскільки цей документ був поданий позивачем, що підтверджується додатком №3 до повідомлення від 26.04.2018. Також, вказує, що позивачем не могли бути додані документи, які підтверджують оплату від ІП «І-АР-СІ», оскільки така виплата фактично не проводилась, а бонуси були зараховані на підставі укладеної з позивачем угоди про залік взаємних вимог, яка також додавалась до пояснення. Просить позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечив, з підстав викладених у відзиві на позов.

Відповідач 1 у встановлений судом строк подав відзив на позов, в якому зазначив, що не погоджується з вимогами позовної заяви, вважає її такою, що не враховує усіх обставин справи та не базується на нормах чинного законодавства. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 4 статті 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з'явився, правом на подання відзиву не скористався.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2018 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

У судовому засіданні 23 серпня 2018 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача 1, дослідивши подані суду письмові докази, суд встановив наступне.

Суд встановив, що TOB "Мобіжук" зареєстровано як юридичну особу 23.05.2011 за № 1 025609, , юридична адреса: 79015, м. Львів, вул. Кульпарківська, будинок 59, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, 27.01.2016 між TOB "Мобіжук" (Покупець) та Іноземним підприємством «Матрікс-Про» (Постачальник) укладено договір поставки №50/Р-27260-2016, відповідно до умов якого Постачальник здійснюючи оптову торгівлю непродовольчими товарами, поставляє та передає у власність Покупцеві, а Покупець приймає та оплачує товар згідно з умовами цього Договору, загальна кількість та асортимент якого вказується у Специфікації, яка є невід'ємною частиною цього Договору. Найменування, ціна за одиницю товару та кількість товару, що поставляється за цим Договором, визначається у накладних на Товар, що додаються та є невід'ємними частинами цього Договору.

Строки та умови поставок визначено у розділі 2 вказаного Договору, а ціну і порядок розрахунків у розділі 3 зазначеного Договору.

В матеріалах справи наявна копія угоди від 26.07.2016 № 1 до договору поставки №50/Р-27260-2016 від 27.01.2016, з п. 1 якої слідує, що у зв'язку зі зміною найменування Іноземного підприємства «Матрікс-Про» на Іноземне підприємство «І-АР-СІ», Сторони дійшли взаємної згоди внести зміни до преамбули Договору і викласти реквізити щодо Постачальника в наступній редакції: «Іноземне підприємство «І-АР-СІ», юридична особа за законодавством України, далі за текстом «Постачальник», в особі Директора Іщенка Вадима Антоновича, який діє на підставі Статуту, з одного боку».

1 липня 2017 року між TOB "Мобіжук" (Покупець) та Іноземним підприємством «І-АР-СІ» (Постачальник) укладено угоду про здійснення мотиваційних виплат (бонусів) за досягнення результатів №1 до договору поставки №50/Р-27260-2016 від 27.01.2016, відповідно до умов якої Постачальник здійснює виплату Покупцеві мотиваційних бонусів за ряд наданих послуг, серед яких виконання покупцем планів закупівлі Товару.

01 березня 2018 між TOB "Мобіжук" (Покупець) та Іноземним підприємством «І-АР-СІ» (Постачальник) підписано додаток №8 до угоди про здійснення мотиваційних виплат (бонусів) за досягнення результатів №1 до договору поставки №50/Р-27260-2016 від 27.01.2016, яким було погоджено рекомендований загальний обсяг закупівлі товарів на березень 2018 року у розмірі 32 600 000,0 грн. та мотиваційну виплату у розмірі 6.3%, а також форм для визначення виплати.

30 березня 2018 року між TOB "Мобіжук" (Сторона -2) та Іноземним підприємством «І-АР-СІ» (Сторона-1) підписано акт про узгодження результатів за період 01.03.2018-30.03.2018 до додатку №8 до угоди про здійснення мотиваційних виплат (бонусів) за досягнення результатів №1 до договору поставки №50/Р-27260-2016 від 27.01.2016, відповідно до умов якого винагорода Сторони-2 склала 2471 700, 34 грн. в т.ч. ПДВ 411950, 06 грн.

Того ж дня між TOB "Мобіжук" (Сторона -2) та Іноземним підприємством «І-АР-СІ» (Сторона-1) підписано угоду про залік взаємних вимог, відповідно до умов якої заборгованість Сторони-2 перед Стороною-1, за господарським договором поставки №50/Р-27260-2016 від 27.01.2016, станом на 30.03.2018 складає 58976460, 02 грн, включаючи ПДВ 9829410, 00 грн за товари придбанні Стороною-2 у Сторони-1.

У пункті 2 вказаної угоди зазначено, що заборгованість Сторони-2 перед Стороною-1 станом на 30.03.2018 складає 2471700, 34 грн, включаючи ПДВ 411950, 06 грн за виконання плану закупівлі товарів за обсягом їх загальної вартості, згідно акту про узгодження результатів за період 01.03.2018-30.03.2018 до додатку №8 до угоди про здійснення мотиваційних виплат (бонусів) за досягнення результатів №1 до договору поставки №50/Р-27260-2016 від 27.01.2016.

Відповідно до п. 3 вказаної угоди Сторона-1 та Сторона-2 прийшли до згоди про залік взаємних однорідних зобов'язань, строк яких настав, у розмірі 2471700, 34 грн включаючи ПДВ 411950, 06 грн.

Згідно з п. 4 вказаної угоди після проведення заліку взаємних однорідних зобов'язань, заборгованість Сторони-2 перед Стороною-1 зменшується на 2471700, 34 грн включаючи ПДВ 411950, 06 грн.

За результатами підписання акту про узгодження результатів за період 01.03.2018-30.03.2018 до додатку №8 до угоди про здійснення мотиваційних виплат (бонусів) за досягнення результатів №1 до договору поставки №50/Р-27260-2016 від 27.01.2016, ТОВ «Мобіжук» складено податкову накладну № 205 від 30.03.2018, яку було направлено засобами електронного зв'язку для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних для реєстрації.

Однак, через автоматизовану систему "Єдине вікно подання електронних документів" 12 квітня 2018 року ГУ ДФС у Львівській області направило позивачу квитанцію, в якій містилась інформація про зупинення реєстрації вказаної податкової накладної, відповідно до пункту 201.16 ст. 201 ПК України, оскільки податкова накладна відповідає вимогам пп. 1.6 п.1 "Критеріїв ризиковості платника податку". Додатково зазначено: показник "D"=622 та запропоновано позивачу надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН.

26 квітня 2018 року ТОВ «Мобіжук» направило повідомлення № 2 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої зупинено. У вказаному повідомленні позивач надав пояснення та копії документів, що підтверджують реальність господарської операції, кількість документів, що додаються становить 7.

2 травня 2018 року комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації було прийнято рішення № 672725/37741113 про відмову у реєстрації спірної податкової накладної.

11 травня 2018 року позивач звернувся до відповідача 2 із скаргою на зазначене рішення.

Однак, як видно із квитанції № 1 від 11.05.2018, скаргу доставлено до ДФС України, втім документ не прийнято, у зв'язку з відсутністю рішення комісії № 672725/37741113 від 11.05.2018 про відмову у реєстрації спірної податкової накладної.

Позивач вважає, що рішення комісії про відмову у реєстрації спірної податкової накладної є протиправним, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з підпунктами "а", "б" пункту 185.1. статті 185 ПК України об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

У свою чергу, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1. статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.

Згідно з п. 201.1. ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних" №1246 від 29.12.2010 (далі - Порядок №1246) визначено, що податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з п. 12 Порядку №1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки:

відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту);

чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу;

наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу;

наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування;

дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до п. 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених п.12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

01.01.2018 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році" №2245-VIII від 07.12.2017. Вказаним Законом, пункт 201.16. Податкового кодексу України викладено в новій редакції, за якою: "Реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України".

На виконання вказаної норми Кабінетом Міністрів України прийнята постанова №117 від 21.02.2018 "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних" (надалі - Постанова КМУ №117).

Пунктом 2 вказаної Постанови передбачено, що платники податку на додану вартість, у яких до 1 грудня 2017 року зупинено реєстрацію податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, що діяв до набрання чинності Законом України №2245-VIII від 07.12.2017 та які станом на 1 грудня 2017 року не подали пояснень і копій документів до таких податкових накладних / розрахунків коригування, мають право протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній / розрахунку коригування, подати пояснення і копії документів до таких податкових накладних / розрахунків коригування на розгляд комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, порядок роботи яких затверджується цією постановою.

Пунктом 3. Порядку зупинення реєстрації податкової накладної розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ПН/РК не підлягають моніторингу та реєструються в ЄРПН за умови відповідності одній із цих ознак:

- ПН, яка не підлягає наданню отримувачу (покупцю) та/або складена за операцією, що є звільненою від оподаткування;

- обсяг постачання, зазначений в ПН/РК, зареєстрованих у ЄРПН у поточному місяці, з урахуванням поданої на реєстрацію в ЄРПН ПН/РК, становить менше 500 тис. грн. та керівник платника обіймає аналогічну посаду не більше ніж у трьох (включно) платників податку;

- одночасно значення показників D та P мають такі розміри: D &?и; 0,03, P &lП; P м х 1,4, де:

D - розрахункова величина, яка дорівнює S/T;

S - загальна сума сплачених за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено ПН/РК, сум єдиного внеску та податків і зборів (крім суми ПДВ, сплаченої під час ввезення товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами;

T - загальна сума постачання товарів/послуг на митній території України, що оподатковуються за ставками 0, 20 і 7 відсотків, зазначеними платником в ПН/РК, зареєстрованих у ЄРПН за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено ПН/РК;

P - сума ПДВ, зазначена платником у ПН/РК, зареєстрованих у ЄРПН у звітному (податковому) періоді, з урахуванням поданої на реєстрацію ПН/РК;

P м - найбільша місячна сума ПДВ, зазначена у ПН/РК, зареєстрованих платником в ЄРПН за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено ПН/РК.

Значення показника D за останні 12 календарних місяців обраховує ДФС станом на перше число календарного місяця і 10 числа платник може переглянути зазначений показник в електронному кабінеті.

Пунктами 6 та 7 вказаного Порядку визначено, що у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

У разі коли за результатами моніторингу податкова накладна/розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Отже, підставами для зупинення реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування є наступна відповідність:

1) платника податку - критеріям ризиковості платника податку;

2) податкової накладної/розрахунку коригування - критеріям ризиковості здійснення операції.

Положення п.п.6 та 7 Порядку №117 є чіткими і не припускають неоднозначне (множинне) трактування обов'язків фіскальних органів.

Проте, як видно із змісту квитанції від 12.04.2018 про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних № підставою для зупинення реєстрації податкової накладної позивача було те, що податкова накладна відповідає вимогам пп. 1.6. п.1. "Критеріїв ризиковості платника податку".

Тобто, відповідачем застосовано формулювання, яке п.п.6 та 7 Порядку №117 не передбачено, а відтак реєстрацію податкової накладної зупинено з підстав, які не передбачені законодавством.

Так, згідно з пп. 1.6. п.1. Критеріїв ризиковості платника податку, оприлюднених листом ДФС України від 21.03.2018 року № 959/99-99-07-18, комісії Головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

1) платник податку зареєстрований (перереєстрований)з а адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим);

2) дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації;

3) платник податку-юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

4) платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб'єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

5) платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

6) платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України;

7) наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Втім, встановити із наявної в матеріалах справи копії квитанції від 12.04.2018 №, які саме із перелічених критеріїв пп. 1.6. п.1. "Критеріїв ризиковості платника податку" стосуються позивача також не можливо.

Також, під час розгляду справи судом, відповідачами не було надано суду жодних доказів щодо приналежності позивача до перелічених категорій ризикових платників податків.

Відповідно до п.п. 14-16 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 Порядку, платник податку подає до ДФС в електронній формі засобами електронного зв'язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством. (п. 14 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних)

З наведеного слідує, що виключного переліку документів, що надаються на підтвердження господарської операції не встановлено.

На підтвердження реальності господарської операції ТОВ «Мобіжук» 24 квітня 2018 року надало пояснення та копії первинних документів.

Як слідує із змісту наявного в матеріалах справи копії повідомлення № 2 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої зупинено, позивач пояснив, що податкова накладна виписана відповідно до акту про узгодження результатів за період 01.03.2018-30.03.2018 до додатку №8 до угоди про здійснення мотиваційних виплат (бонусів) за досягнення результатів №1 до договору поставки №50/Р-27260-2016 від 27.01.2016.

З наявних у матеріалах справи письмових доказів вбачається, що рішеннями комісії ГУ ДФС у Львівській області від 2 травня 2018 № 672725/37741113 відмовлено позивачу у реєстрації податкової накладної № 205 від 30.03.2018 в ЄРПН з підстави: ненадання платником податку копій документів: договорів, зовнішньоекономічних контрактів, з додатками до них, розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків. Додатково зазначено, що відсутній договір з ІП «І-АР-СІ» та документи, що підтверджують оплату.

Як було встановлено судом, позивачем на підтвердження здійснення господарської операції було скеровано до відповідача 1 пояснення та копії документів, зокрема: акт про узгодження результатів за період з 01.03.2018-30.03.2018 до додатку № 8 до угоди про здійснення мотиваційних виплат (бонусів) за досягнення результатів № 1 до Договору поставки № 50/Р-27260-2016 від 27.01.2016, додаток № 8 до угоди про здійснення мотиваційних виплат (бонусів) за досягнення результатів № 1 до Договору поставки № 50/Р-27260-2016 від 27.01.2016, договір поставки № 50/Р-27260-2016 від 27.01.2016, лист про зміну назви ІП «Матрікс-Про», угоду про залік взаємних вимог від 30.03.2018, видаткову накладну № 52/4299750 від 29.03.2018, акт взаєморозрахунків, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями документів довільного формату №№ 1, 2,3,4,5,6,7 від 26.04.2018.

Викладенні обстави підтверджують доводи викладені позивачем у позові, що ним було подано договір ІП «І-АР-СІ» та спростовують твердження відповідача 1, викладенні в оскаржуваному рішенні щодо ненадання позивачем такого договору, оскільки вказане підтверджується наявними у матеріалах справі доказами.

Що стосується посилань відповідача, що позивачем не надано документів на підтвердження оплати, то суд погоджується, з позивачем, що такі не могли бути наданні відповідачу, оскільки оплата фактично не проводилася, а бонуси були зараховані на підставі укладеної ІП «І-АР-СІ» з ТОВ «Мобіжук» угоди про залік взаємних вимог, яка також була подана позивачем до повідомлення.

Також, зазначений висновок контролюючого органу спростовується наявними у справі письмовими доказами, а саме документами, які були надані позивачем на підтвердження здійснення господарської операції, зокрема: договір поставки № 50/Р-27260-2016 від 27.01.2016, додаткова угода від 26.07.2016 № 1 до Договору поставки № 50/Р-27260-2016 від 27.01.2016, видаткові накладні, платіжні доручення, угода від 01.07.2017 про здійснення мотиваційних виплат (бонусів) за досягнення результатів № 1 до Договору поставки № 50/Р-27260-2016 від 27.01.2016, угода про залік взаємних вимог від 30.03.2018, додаток № 8 до угоди про здійснення мотиваційних виплат (бонусів) за досягнення результатів № 1 до Договору поставки № 50/Р-27260-2016 від 27.01.2016, акт про узгодження результатів за період з 01.03.2018-30.03.2018 до додатку № 8 до угоди про здійснення мотиваційних виплат (бонусів) за досягнення результатів № 1 до Договору поставки № 50/Р-27260-2016 від 27.01.2016, акт взаєморозрахунків.

Окрім того, суд звертає увагу, що в оскаржуваному рішенні не зазначено, якими мотивами керувалася комісія ГУ ДФС у Льівській області, вважаючи, що надані документи не є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію спірної податкової накладної.

Так, відповідно до п. 21. Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 117, підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Суд, вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та підлягає застосуванню національними судами при розгляді справ.

В своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер'їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер'їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

Крім того, Резолюцією Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977 урядам держав-членів рекомендовано керуватися у своєму праві й адміністративній практиці принципами, які наводяться у додатку до цієї резолюції.

Ці принципи застосовуються для захисту осіб, як фізичних, так і юридичних, в адміністративних процедурах відносно будь-яких індивідуальних заходів або рішень, які були прийняті в ході здійснення публічної влади і які за своїм характером безпосередньо впливають на їхні права, свободи або інтереси (адміністративні акти).

В ході реалізації цих принципів слід ураховувати належним чином вимоги щодо належного та ефективного управління, а також інтереси третіх сторін та основні публічні інтереси. У випадках, коли вимоги зумовлюють необхідність внесення змін або вилучення одного чи більше принципів у конкретних випадках або в специфічних сферах публічної адміністрації, слід докласти всіх можливих зусиль, відповідно до фундаментальних цілей цієї резолюції, для досягнення якомога вищого ступеня справедливості.

Такими принципами, згідно з Додатком до Резолюції, зокрема, є:

- право бути вислуханим, що означає, що щодо будь-якого адміністративного акта, який за своїм характером може несприятливо впливати на права, свободи або інтереси особи, така особа може пред'явити факти й аргументи та, у відповідних випадках, докази, що будуть ураховані адміністративним органом;

- виклад мотивів, що означає, що якщо адміністративний акт є таким, що за своїм характером несприятливо впливає на права, свободи або інтереси особи, така особа отримує інформацію про мотиви, на яких він ґрунтується. Інформація про мотиви зазначається в акті або передається відповідній особі, за її запитом, у письмовій формі протягом розумного строку.

Відтак, суд вважає, що дії відповідача стосовно прийняття оскаржуваного рішення, в якому не наведені мотиви його ухвалення та не зазначені підстави неврахування наданих позивачем документів та пояснень, свідчать про порушення відповідачем як принципу належного урядування, так і принципів, закріплених в Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977 року, свідчать про непрозорість та непередбачуваність дій відповідача, що перешкоджають можливості платника податків планувати в подальшому свою господарську діяльність.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наданих сторонами доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази, що містять відомості про обставини, які є предметом доказування у цій справі, підтверджують відповідність суті укладеного позивачем правочину та відповідають вимогам чинного законодавства України, а відтак податкова накладна № 205 від 30.03.2018 підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до приписів частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення від 02.05.2018 № 672725/37741113 про відмову в реєстрації в ЄРПН податкової накладної прийнято необґрунтовано з порушенням вимог зазначених вище нормативно-правових актів, без зазначення у ньому мотивів його прийняття, тому, позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення підлягає до задоволення.

Стосовно позовної вимоги зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 205 від 30.03.2018, суд зазначає наступне.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Реалізація суб'єктами публічної адміністрації своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Водночас, адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб'єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції.

При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб'єкта владних повноважень.

Так, у відповідності до абзацу 3 пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі", суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень відповідно до закону приймає рішення на власний розсуд.

Відповідно до пункту 28 Порядку №117 податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

прийнято та набрало чинності рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі;

набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі;

протягом п'яти робочих днів не прийнято та/або не зареєстровано в окремому Реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданих податкової накладної/розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, становить менше 30 млн. гривень;

протягом семи робочих днів не прийнято та/або не зареєстровано в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданих податкової накладної / розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, становить більше 30 млн. гривень включно.

При цьому, згідно з нормами пунктів 19, 20 Порядку №1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);

неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного рішення про відмову в реєстрації в ЄРПН податкової накладної № 205 від 30.03.2018, ознак щодо порушення позивачем вимог законодавства щодо складення податкової накладної немає, є достатні підстави для прийняття комісією рішення про реєстрацію вказаної податкової накладної.

Відтак, позовна вимога про зобов'язання ДФС України зареєструвати в ЄРПН подану ТОВ "Мобіжук" податкову накладну № 205 від 23.04.2018 є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено факт правомірності своїх дій та рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДФС у Львівській області №672725/3741113 від 02.05.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної № 205 від 30.03.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних, складеної товариством з обмеженою відповідальністю "Мобіжук".

Зобов'язати ДФС України зареєструвати податкову накладну №205 від 30.03.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних, складену товариством з обмеженою відповідальністю "Мобіжук".

Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ) за рахунок його бюджетних асигнувань 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн сплаченого судового збору на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Мобіжук" (79041, м. Львів, вул. Кульпарківська, 59, ).

Стягнути з Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) за рахунок її бюджетних асигнувань 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн сплаченого судового збору на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Мобіжук" (79041, м. Львів, вул. Кульпарківська, 59, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 28.08.2018.

Суддя Р.М. Брильовський