Справа № 448/1210/18
Суддя: Кічак Ю. В.
Дата ухвалення: 2018-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/1210/18
Провадження № 2-а/448/185/18
Р І Ш Е Н Н Я
22.08.2018 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Кічака Ю.В.,
при секретарі судового засідання Шегинській Л.М.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3
та перекладача ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_3 (AYOUB EL MOUCHTARI) про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця за межі території України,
Т.в.о. начальника ОСОБА_5 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України ОСОБА_7 звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що громадянин ОСОБА_6 ОСОБА_3, відповідач у справі, був затриманий о «14» годині «00» хвилин «26» лютого 2018 року в пункті пропуску «Шегині» під час прийому-передачі з території ОСОБА_8 до України на підставі Угоди про реадмісію за незаконний, поза пунктом пропуску, спільно з іншими громадянами ОСОБА_6 перетин державного кордону з України до ОСОБА_8 25.02.2018р. в районі 543 прикордонного знаку на ділянці відділу прикордонної служби «Краківець», що на території Яворівського району Львівської області.
Зазначає, що 01.03.2018р. Яворівським районним судом Львівської області відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.
Вказує, що 01.03.2018р. Мостиським районним судом ухвалено рішення про примусове видворення відповідача та його затримання з метою забезпечення примусового видворення та з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Зазначає, що 12.03.2018р. відповідача поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, розташованого за адресою: с.Журавичі Ківерцівського району Волинської області, де він перебуває по даний час.
Стверджує, що відносно відповідача ОСОБА_5 прикордонним загоном в межах його компетенції на адресу Посольства Королівства ОСОБА_6 в Україні неодноразово направлялись запити щодо встановлення особи громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_3 (AYOUB EL MOUCHTARI), 30.06.1995р., зокрема запити за №81/3009 від 12.05.2018р., №81/3762 від 13.06.2018р., №81/4540 від 17.07.2018р. та №81/5122 від 09.08.2018р. Також ОСОБА_5 прикордонним загоном було проінформовано Департамент Консульської служби Міністертсва Закордонних справ України про відсутність відповідей від компетентних органів країни походження іноземця щодо його ідентифікації (№81/2625 від 23.04.2018р., №81/5124 від 09.08.2018р.) Крім того, на адресу Посольства Королівства ОСОБА_6 в Україні скеровано заповнену анкету з оригіналами відбитків пальців громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_3 для можливості його ідентифікації. Однак, інформація щодо встановлення особи відповідача для підготовки відповідних документів для забезпечення подальшого видворення у ОСОБА_5 прикордонному загоні станом на час звернення до суду відсутня.
Також покликається на те, що термін утримання відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України закінчується 26.08.2018р. та наявні умови, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи, зокрема неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, що виразилося у неодержанні ОСОБА_5 прикордонним загоном інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
З огляду на наведене, просить ухвалити рішення про продовження строку затримання відповідача - ОСОБА_2 ОСОБА_3 (AYOUB EL MOUCHTARI), ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця за межі території України, який підлягає примусовому видворенню за межі України, зокрема продовжити його тримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк, визначений ст.289 КАС України.
Відповідач - громадянин ОСОБА_6 ОСОБА_3 (AYOUB EL MOUCHTARI) подав відзив на даний адміністративний позов. Просить відмовити в задоволенні такого покликаючись на те, що сприяв своїй ідентифікації, зокрема для скорішого встановлення своєї особи під час затримання надав позивачу копію свого паспорта серії CQ3786101; у рішенні Мостиського районного суду Львівської області від 01.03.2018р., на підставі якого його поміщено в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні не йшлося про необхідність його ідентифікації; покликання позивача про необхідність його ідентифікації та спроби ідентифікувати його, відповідача, особу не підтвердженого жодними достовірними доказами - доказами направлення відповідних запитів в представництва держави його походження; позивачем не надано жодного доказу про його, відповідача, ухилення від ідентифікації та видворення; позивачем не надавалась можливість йому, відповідачу, самостійно повернутися до держави походження, а процедура затримання проводилась з порушенням вимог законодавства; всупереч законодавству він, відповідач, не був належним чином повідомлений про можливість оскарження рішення про його примусове повернення, а позивач не вжив заходів для встановлення його наміру оскаржити таке рішення та не сприяв у наданні йому допомоги правника; у нього, відповідача, на території України є близькі родичі, оскільки до затримання проживав та вів спільне господарство з цивільною дружиною ОСОБА_9 за адресою: с.Витвиця, вул.І.Франка, 22 Долинського району Івано-Франківської області та за час його перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ОСОБА_9 народила від нього дитину ОСОБА_10. Вважає, що підстави для продовження його затримання відсутні, а не видворення його, відповідача, до цього часу є результатом бездіяльності позивача. Стверджує, що не чинитиме перешкод в процедурі видворення, а до вказаного моменту бажає провести час з новонародженою дочкою та цивільною дружиною.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, покликаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Просила суд продовжити строк затримання відповідача з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця за межі території України.
Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, що викладені ним у відзиві на адміністративний позов. Ствердив, що у нього наявні копія паспорта для виїзду за кордон та оригінал ІD-карти (внутрішній паспорт громадянина ОСОБА_6). В консульстві ОСОБА_6 на його звернення надано відповідь про можливість виготовлення паспорту для виїзду до країни ОСОБА_6 на підставі вказаних документів в строк 12-14 днів.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 01 березня 2018 року постановлено примусово видворити за межі України громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_3 (AYOUB EL MOUCHTARI), ІНФОРМАЦІЯ_1, затримано останнього та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення його примусового видворення за межі України.
Затримання відповідача з метою його ідентифікації не було предметом розгляду у вказаному адміністративному позові.
12 березня 2018 року відповідач був поміщений до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, за адресою: с.Журавичі Ківерцівського району Волинської області, де такий перебуває по даний час.
Як вбачається з матеріалів справи, оскільки відповідач не має документа, який надає йому право на виїзд з України, позивач на виконання рішення суду про примусове видворення іноземця за межі України неодноразово звертався до Посольства Королівства ОСОБА_6 в Україні із листами, у якому просив надати йому допомогу в посвідченні цієї особи та поверненні її на батьківщину, разом з тим, відповіді отримано не було, що унеможливлює підготовку документів позивачем про забезпечення видворення відповідача за межі території України на виконання рішення суду.
За час перебування у Волинському ПТПІ громадянин ОСОБА_8 ОСОБА_6 ОСОБА_3 (AYOUB EL MOUCHTARI), ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не звертався.
У зв'язку із закінченням 26 серпня 2018 року строку затримання відповідача та перебування у Волинському ПТПІ, позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом.
Відповідно до ч.4 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Згідно з ч.ч.11-13 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Обов'язковими умовами, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи є одночасна наявність двох обставин, таких, як: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач надав позивачу інформацію про себе, а саме Анкету з оригіналами відбитків пальців та така була в розпорядженні позивача ще з 05.03.2018 року, що свідчить про його співпрацю з прикордонною службою для забезпечення виконання судового рішення в частині примусового видворення.
Порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України регламентовано Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, яка затверджена спільним Наказом МВС України, Адміністрацією ДПС України, Службою безпеки України № 353/271/150 від 23 квітня 2012 року.
П.2.7 цієї Інструкції №353/271/150, що у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу). У разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач 12.05.2018р., 13.06.2018р., 17.07.2018р. та 09.08.2018р. надсилав запити до Посольства Королівства ОСОБА_6 в Україні щодо підтвердження затриманої особи (відповідача) та направлення відповідних документів на повернення до країни походження, у зв'язку з не встановленням його особи та відсутністю документів для виїзду з території України.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази надіслання до Посольства Королівства ОСОБА_6 в Україні запитів від 17.07.2018р. та 09.08.2018р.
Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт отримання вказаним адресатом будь-яких листів-звернень щодо відповідача і відповідних відповідей на такі, також вказані докази не подано представником позивача в судовому засіданні.
Позивачем на обґрунтування вчинення дій з метою ідентифікації відповідача надано копії повідомлень від 23.04.2018 року та 09.08.2018р., скерованих до Департаменту консульської служби закордонних справ України щодо обставин встановлення особи відповідача та направлення підтверджуючих документів.
Однак, слід зазначити, що позивач не підтвердив жодними доказами факт надіслання запиту (вих.№81/5124) від 09 серпня 2018 року на адресу Департаменту консульської служби МЗС України, а строк затримання відповідача та перебування у Волинському ПТПІ закінчується 26 серпня 2018 року.
У матеріалах справи відсутні докази направлення через Департамент консульської служби МЗС України інших запитів до компетентних органів країни походження відповідача щодо ідентифікації останнього, що вказує на те, що позивач не в повній мірі реалізував свої повноваження щодо ідентифікації іноземця.
У відповідності до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
У ч.1 ст.77 КАС України зазначається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.90 КАС).
Таким чином, позивачем не наведено достовірних доказів про: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
Окрім цього, позивачем не вказується які конкретно заходи, визначені законодавством для реалізації процедури примусового видворення він планує вжити у майбутньому.
Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність достатніх правових підстав для продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_3, який підлягає примусовому видворенню за межі України.
Слід зазначити, що ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідно ст.242 КАС України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Підсумовуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачем не було належним чином здійснено процедуру для одержання інформації з країни громадянської належності іноземця чи документів необхідних для ідентифікації особи, що в кінцевому, свідчить про відсутність правових підстав для продовження строку затримання відповідача, оскільки наявні очевидні ознаки неналежного вжиття дій або заходів для ідентифікації іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення виконання рішення про примусове видворення.
Таким чином, позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.12, 241, 244, 246, 288, 289 КАС України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_3 (AYOUB EL MOUCHTARI) про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця за межі території України - відмовити.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному ст.289, п.п.15.5 п.15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Суддя Ю.В.Кічак

Рішення набрало законної сили: «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.В.Кічак