Справа № 127/17129/18
Суддя: Жмудь О. О.
Дата ухвалення: 2018-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/328/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі: головуючого - судді Жмудя О.О., при секретарі Бедрак М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, до заступника начальника Чернігівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Литвиненка Володимира Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, до заступника начальника Чернігівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Литвиненка Володимира Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови.

Позов мотивовано тим, що 8 червня 2018 року заступником начальника митниці Чернігівської митниці ДФС - начальником управління протидії митним порушенням Литвиненком Володимиром Володимировичем було винесено постанову про порушення позивачем митних правил № 0753/10200/18. Згідно даної постанови 24 травня 2018 року о 21 год. 49 хв. у зону митного контролю митного поста «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці ДФС у напрямку виїзду з митної території України, заїхав рейсовий автобус «NEOPLAN» сполученням Київ-Вільнюс, в якому в якості пасажира слідував ОСОБА_2 В ході митного контролю, відповідно до наявної в ПІК «Автотранспортні засоби» ЄАІС ДФС, АСМО «Інспектор» встановлено, що позивачем 1 травня 2018 року ввезено на митну територію України в зоні діяльності Львівської митниці ДФС в режимі транзит, з метою особистого користування автомобіль марки «VAZ111», д.н.з. НОМЕР_2, VIN-НОМЕР_3. Відповідачем було встановлено, що позивач повинен був доставити товар - транспортний засіб особистого користування (зазначений автомобіль) до органів доходів і збору в строк до 11.05.2018 року. Таким чином, оскаржуваною постановою на позивача було накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500,00 грн., у відповідності до ч. 3 ст. 470 МКУ. Позивач не погоджується з даною постановою, оскільки жодного автомобіля він не ввозив. Так, позивач перетинав кордон в якості пасажира. Водієві ОСОБА_4 було надано документи, що посвідчує особу позивача, щоб відмітити у пункті пропуску. Після закінчення відпустки ОСОБА_2 повертався автобусом. При перетині кордону його висадили з автобуса та склали протокол за порушення митних правил. Під час оформлення протколу позивач дізнався, що його у базі даних митного органу зазначено як особу, яка ввозила транспортний засіб. З приводу дій ОСОБА_4 позивач звернувся з заявою про злочин. Крім того, позивач не отримував посвідчення водія, тому він не міг бути водієм вказаного транспортного засобу.

Також представник позивача зазначає, що на розгляд справи про адміністративне правопорушення позивач не мав змоги з'явитися, оскільки перебував за межами України, про що було повідомлено органи ДФС та заявлено прохання про вікладення розгляду справи. Також згодом були надіслані письмові заперечення з приводу даного факту. В супереч заяви про відкладення розгляду справи, не наданням можливості позивачу бути присутнім під час розгляду справи, подання ним доказів, надання пояснень, відповідачем було винесено оскаржувану постанову. Оскільки в діях ОСОБА_2 відсутній склад правопорушення, тому його представник звернувся до суду з даним позовом та просить:

- поновити строк на оскарження постанови в справі про порушення митних правил №0753/10200/18 від 08.06.2018 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 0753/10200/18 від 08.06.2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МКУ та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8 500,00 грн.

Ухвалою суду від 17 липня 2018 року під час відкриття провадження у справі, судом було поновлено строк оскарження до суду постанови № 0753/10200/18 від 08.06.2018 року по справі про адміністративне правопорушення.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явився, надавши суду клопотання про розгляд справи без його участі. Адміністративний позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити.

Заступник начальника Чернігівської митниці ДФС - начальник управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Литвиненко В.В. в судове засідання не з'явився. Від представника Чернігівської митниці ДФС на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника митниці.

Згідно із ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

В матеріалах справи міститься відзив на позов, в якому зазначено, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У письмових поясненнях ОСОБА_2 не заперечував, що 1 травня 2018 року заїхав на митну територію України на вказаному транспортному засобі. Не доставив вчасно автомобіль до органу доходів і зборів призначення у строки, визначені статтею 95 МК України, у зв'язку з тим, що він не знав, про оформлення даного автомобіля в режимі транзит. Де знаходиться автомобіль на даний час не знає. В той же час, недоставляння товарів до митниці, у встановлені законодавством строки є підставою для розгляду питання щодо наявності в діях особи ознак правопорушення, передбаченого ст. 470 МКУ. Підстави для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ПМП визначені ст. 531 МКУ. ОСОБА_2 не надав жодного документу, який би підтверджував настання аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, ні під час складання протоколу, ні під час провадження по справі. Також, позивач у позовній заяві не наводить жодної з підстав, передбачених ст.. 531 МКУ, як і не наводить жодного аргументу, який би вказував на відсутність складу ПМП, передбаченого ч. 3 ст. 470 МКУ. Таким чином, позивач повинен був доставити товар - транспортний засіб до органу доходів і зборів призначення в строк до 11.05.2018р. Фактично ж ОСОБА_2 доставив вкаханий транспортний засіб до органу доходів і зборів 24.05.2018р. Оскільки ОСОБА_2 в порушення п.1 ч.1 ст. 95 МК України не доставив у встановлені Митним кодексом України строки автомобіль марки «VAZZ111» до органу доходів і зборів призначення, перевищивши строк доставки більше ніж на десять діб, а також вчасно не помістив зазначений товар в інший митний режим, дозволений цим кодексом, то зазначені обставини вказують на наявність в діях ОСОБА_2 ознак порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України. Представник відповідача зазначає, що позивач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Щодо посилання позивача на те, що його представник подав клопотання про перенесення розгляду справи, то до вказаного клопотання не було долучено довіреність на представлення інтересів ОСОБА_2 Дана довіреність митниці була надана вже після розгляду справи разом з запереченнями ОСОБА_1 від 09.06.2018р. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 травня 2018 року головним державним інспектором-кінологом УПМП та МВ Чернігівської області ДФС ОСОБА_5 відносно ОСОБА_2 було складено протокол про порушення митних правил № 0753/10200/18 (а.с. 6-8). Згідно протоколу 24 травня 2018 року о 21 год. 49 хв. в зону митного контролю пункту пропуску «Нові Яриловичі» в напрямку «виїзд з України» заїхав рейсовий автомобіль «NEOPLAN», реєстраційний номер НОМЕР_4 сполученням «Київ-Вільнюс», в якому в якості пасажира слідував ОСОБА_2 Під час проведення митних формальностей було встановлено, що останнім 1 травня 2018 року через Львівську митницю ДФС було ввезено на митну територію України в митному режимі «транзит» автомобіль «VAZ111», VIN-НОМЕР_3, д.н.з. НОМЕР_2. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 95 МК України, для автомобільного транспорту встановлено строк транзитних перевезень 10 діб. Отже, ОСОБА_2 повинен був вивезти вказаний автомобіль за межі митної території України в строк до 11.05.2018 року. Таким чином, ОСОБА_2 перевищив встановлений статтею 95 МК України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем до митного органу призначення більше ніж на десять діб. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України.

6 червня 2018 року представником за довіреністю ОСОБА_2 - ОСОБА_1 було надіслано Чернігівській митниці ДФС електронне повідомлення, в якому вона просила перенести розгляд справи за протоколом № 0753/10200/18, який призначений на 08.06.2018 на 11 год., в зв'язку з перебуванням за межами України та неможливості з'явитися у визначений термін, розгляд справи просила призначити на будь-який інший день з 15.06.2018р. (а.с. 9). Дане повідомлення було отримано Чернігівською митницею ДФС 07.06.2018 року (а.с. 57).

Як вбачається з доповідної записки начальника відділу провадження у справах про ПМП УПМП та МВ ОСОБА_6, вищевказане електронне повідомлення не було взято до уваги, оскільки довіреність на представництво інтересів чи її належним чином завірена копія долучені не були. Крім того, зі змісту вказаного повідомлення неможливо встановити, хто саме 08.06.2018 року буде перебувати за межами України в день розгляду (а.с. 56).

Суд не погоджується з даною думкою відповідача, оскільки електронне повідомлення - це короткий текст заяви. Звертаю увагу, що за кожне слово, яке розміщене в електронному повідомленні слід сплатити приблизно від 0,60 грн. до 1,20 грн. Таким чином, для доручення копії довіреності позивачу необхідно було б сплатити чималу суму. Разом з тим, через два дні представник позивача ОСОБА_1 на адресу відповідача надіслала письмове заперечення разом з копією довіреності. Суд вважає, що відповідачу необхідно було відкласти розгляд справи про порушення митних правил позивачем, так як останній чи то його представник звернулися з відповідним клопотанням. Докази про причини неможливості бути присутніми ними могли бути надані додатково, пізніше, зокрема і на наступному розгляді матеріалів.

Відповідно до ст. 526 МК України, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Отже, матеріалами справи встановлено, що клопотання про перенесення розгляду справи було надіслано завчасно відповідачу, проте ним не взято до уваги.

Відповідно до ст. 498 МК України, особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил під час розгляду справи про порушення митних правил у органах доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Суд зазначає, що обов'язок по дотриманню прав, свобод та інтересів особи, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил лежить саме на посадових особах митниці, які здійснюють провадження у справі про порушення митних правил. Однак, стосовно позивача, цей обов'язок не було дотримано посадовими особами Митниці, які розглядали відносно позивача справу про порушення митних правил, а саме ОСОБА_2 не надано можливості бути присутнім при розгляді справи, надати пояснення, подавати свої доводи, міркування, заперечення тощо. Таким чином, позивач був позбавлений можливості захистити свої права під час розгляду справи про порушення митних правил.

Також, 8 червня 2018 року позивач звернувся до правоохоронних органів з заявою про злочин. З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 12) вбачається, що ОСОБА_4 30 квітня 2018 року шахрайським шляхом до ОСОБА_2, зловживаючи його довірою, під приводом відмітки його документа на кордоні України незаконно оформив автомобіль марки «VAZ111», VIN-НОМЕР_3, номерний знак НОМЕР_2, на документи ОСОБА_2 без його відому. До даного автомобіля ОСОБА_2 жодного відношення немає.

З листа Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області від 08.06.2018 року встановлено, що слідчим, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 були внесені відомості до ЄРДР за №0002290 від 08.06.2018, що передбачено чт. 190 ч. 1 КК України. На даний час по матеріалам кримінального провадження проводиться досудове розслідування (а.с. 13).

Разом з тим, згідно заяви ОСОБА_4 (а.с. 48 зворіт), надіслано на електронну адресу суду, 1 травня 2018 року під час перетинання кордону разом з ОСОБА_2, ОСОБА_4 перебував за кермом автомобіля Lada, номерний знак НОМЕР_5 і автомобіль належав йому. При перетині вони разом давали прикордоннику паспорти, проте чому останній оформив зазначений автомобіль і всі інші документи на ОСОБА_2, він сказати не може. На його думку, це сталась технічна помилка з боку прикордонної служби. Отже, зі змісту даної заяви вбачається, що ОСОБА_4 визнає факт, що спірний автомобіль належить йому та був ввезений на митну територію ним, а позивач перебував в якості пасажира.

Жодного належного доказу на підтвердження факту, що саме позивач перебував за кермом спірного автомобіля та останній йому належить, представником відповідача суду не надано.

Разом з тим, ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що постановою в справі про порушення митних правил № 0753/10200/18 від 8 червня 2018 року, винесеною заступником начальника Чернігівської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Литвиненком В.В., ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день вчинення порушення становить 8500 грн. Як вбачається зі змісту вищевказаної постанови, ОСОБА_2 було порушено правила транзитних перевезень (відповідно до ст. 95 МК України, для автомобільного транспорту встановлено строки транзитних перевезень - для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб)) - транспортний засіб марки «VAZ111», VIN-НОМЕР_3, номерний знак НОМЕР_2 було ввезено ОСОБА_2 на митну територію України 01.05.2018 року, а тому його потрібно було доставити до митниці призначення не пізніше 11.05.2018 року (а.с. 15-16). Оскаржуввана постанова була надіслана позивачу поштою 14 червня 2018 року, а отримана ним 18.06.2018 року (а.с. 17, 62).

Відповідно до ч.1 ст. 529 МК України, постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

З матеріалів справи також вбачається, що 9 червня 2018 року представником позивача ОСОБА_1 було надіслано на адресу начальника Головного управління ДФС у Чернігівській області ОСОБА_8 письмове заперечення (а.с. 10-11). Факт надіслання даного заперечення підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, дата надіслання - 09.06.2018р., дата отримання 13.06.2018 року (а.с. 14).

Суд звертає увагу, що ОСОБА_2 посвідчення водія не отримував та серед позбавлених права керування транспортними засобами не значиться. Даний факт підтверджується довідкою територіального сервісного центру № 0541 Регіонального сервісного центру у Вінницькій області (а.с. 18). З огляду на дану інформацію, суду не зрозуміло, як ОСОБА_2 міг ввезти на митну територію України вищевказаний транспортний засіб, оскільки він немає посвідченням водія.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.25 ч.1 ст. 4 МК України, митний режим - комплекс взаємопов'язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення.

Згідно з ч. 1, 2 ст 71 МК України, декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 МК України визначає, що переміщення товару у митному режимі транзиту здійснюється як прохідний або внутрішній транзит, або каботаж.

Статтею 95 МК України визначено строки транзитних перевезень. Так, п.1 ч.1 ст. 95 МК України, для автомобільного транспорту строк транзитного перевезеня становить 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення (ч.1 ст. 102 МК України).

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 102 Митного кодексу України для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного ст. 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений ст. 94 цього Кодексу.

Частиною першою ст. 381 МК України передбачено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Відповідно до частини третьої ст. 470 МК України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 459 МК України, суб'єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на ч.1 ст. 460 МК України ( вчинення порушення митних правил, передбачене статтею 470 внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої МК України), оскільки ОСОБА_2 не посилається на дану норму права, а зазначає, що він не ввозив на митну територію спірний автомобіль. Тобто позивачем заперечується сам факт ввезення транспортного засобу.

Суд критично ставиться до твердження представника відповідача відносно того, що позовна заява підписана представником, проте згідно довіреності дане право їй не надано. Проаналізувавши зміст довіреності ОСОБА_2 (а.с. 26-28) вбачається, що останній уповноважив ОСОБА_1 вести його справи у всіх судових установах, зі всіма правами позивача. Для виконання представницьких функцій довірителю було надано право підпису різного роду заяв, документів. Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 мала право звернутися до суду з позовом ОСОБА_2, підписавши його.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що під час провадження у справі про порушення митних, митницею не було підтверджено наявність в діях позивача порушень митних правил, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем не ввозився через Львівську митницю ДФС на митну територію України в митному режимі транзит спірний автомобіль. Даний факт також підтверджується, письмовими поясненнями ОСОБА_4, який зазначив, що саме йому належить автомобіль, він був за кермом. Таким чином, суд приходить до переконання, що ОСОБА_2 не вчиняв правопорушення передбачене ч.3 ст. 470 МКУ, оскільки він не є власником автомобіля, внаслідок чого не міг доставити його в режим митного транзиту до органів доходів і зборів в строк визначений ст. 95 МК України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що існують всі підстави для скасування постанови і закриття справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Також ч.ч.1, 2 ст. 530 МК України передбачено, що законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а постанови центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - судом у зв'язку з поданням адміністративного позову або в порядку контролю. За результатами перевірки центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, що проводив перевірку, приймає одне з таких рішень:

1) про залишення постанови без змін, а скарги - без задоволення;

2) про скасування постанови і надіслання справи на новий розгляд;

3) про скасування постанови та закриття справи;

4) про зміну виду адміністративного стягнення в межах відповідальності, передбаченої за відповідне порушення митних правил, з тим, однак, щоб це стягнення не було посилено.

Частиною першою статті 531 МК України визначено, що підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є:

1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил;

2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду;

3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи;

4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду;

5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення;

6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_2 відсутні ознаки порушення ч. 3 ст. 470 МК України, так як остатній не володіє спірним транспортним засобом та ввозив його на митну територію України. Жодних доказів того, що останній є власником/користувачем вказаного транспортного засобу, суду не надано.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.1-3 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки відповідач заперечував проти позову, він мав доказати правомірність свого рішення - постанови у справі про порушення митних правил.

Разом з тим, в ході судового розгляду справи відповідачем не надано доказів, які б спростовували доводи позивача про не вчинення ним порушення ч.3 ст. 470 МК України.

Згідно зі ч.1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню, постанова у справі про порушення митних правил №0753/10200/18 від 08.06.2018 р. скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Слід наголосити, що позивачем не заявлено вимогу про закриття справи, проте це передбачено вимогами ч. 2 ст. 530 МК України тач. 3 ст. 286 КАС України. Тому, з метою належного захисту прав позивача та дотримання вимог чинного законодавства, суд вважає за необхідне також закрити справу про адміністративне правопорушення.

Щодо вимоги позивача про визнання постанови протиправною, то вона задоволенню не підлягає. Частина третя 286 КАС України чітко визначено наслідки розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Так, даною статтею не передбачено повноваження суду визнавати постанову протиправною. З огляду на це, суд діє в межах законодавства, тому дана вимога не може бути задоволена.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 4, 71, 90, 91, 95, 102, 526, 381, 458, 459, 470, 495, 498, 529, 530, 531 МК України, ст.ст. 247, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 6, 7, 8, 9, 73, 77, 90, 243, 246, 255, 286 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 0753/10200/18 від 08.06.2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8 500,00 гривень.

Провадження по справі щодо порушення митних правил за ч. 3 ст. 470 МК України відносно ОСОБА_2 - закрити.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно вимог ст. 246 ч. 5 п. 4 КАС України:

Позивач ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.

Відповідач заступник начальника Чернігівської митниці ДФС - начальник управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Литвиненко Володимир Володимирович, місцезнаходження: Чернігівська область, м. Чернігів-17, просп. Перемоги, 6, .

Суддя О.О. Жмудь