Справа № 0540/6384/18-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2018 р. Справа№0540/6384/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаш Г.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зарахування до стажу роботи на посаді судді іншого трудового стажу, який дає право на отримання довічного грошового утримання, зобов'язання провести перерахунок розміру довічного грошового утримання, -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зарахування до стажу роботи на посаді судді іншого трудового стажу, який дає право на отримання довічного грошового утримання, зобов'язання провести перерахунок розміру довічного грошового утримання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу з 04.01.2018 року призначено довічне грошове утримання судді у відставці, яке обчислено відповідачем в розмірі 88 % від грошового утримання судді.

При призначенні визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці відповідачем був врахований стаж роботи суддею - 24 роки 10 місяців 03 дні.

Не погоджуючись із зазначеним розміром довічного грошового утримання судді у відставці, 25.05.2018 позивач звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області із заявою про перерахунок довічного грошового утримання, посилаючись на те, що стаж на роботі судді складає 33 роки 08 місяців 24 днів, внаслідок чого довічне грошове утримання повинно складати 90% від грошового утримання працюючого судді.

Відповідач своїм листом від 31.05.2018 року відмовив у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, не врахувавши до стажу судді службу в лавах Радянської Армії з 19.05.1978 по 16.06.1980 та роботу на посадах помічника, старшого помічника Жданівського транспортного прокурора м. Маріуполя Донецької транспортної прокуратури з 08.05.1986 по 01.03.1993.

Позивач просить визнати такі дії відповідача протиправними та зобов'язати його при обчисленні розміру довічного грошового утримання ОСОБА_1 зарахувати до стажу роботи, який дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання календарний період проходження строкової військової служби в лавах Радянської Армії з 19.05.1978 року по 16.06.1980 року (02 роки 00 місяців 28 днів) і стаж роботи в органах прокуратури (на посадах помічника, старшого помічника Жданівського транспортного прокурора м. Маріуполя Донецької транспортної прокуратури) з 08.05.1986 року по 01.03.1993 року (06 років 09 місяців 24 дні); зобов'язати Маріупольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зробити перерахунок розміру довічного грошового утримання ОСОБА_1 та, починаючи з 04 січня 2018 року, нараховувати та виплачувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 % від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування без обмеження граничного розміру з урахуванням вже сплачених сум.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 3 серпня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач до суду надав відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що для розрахунку довічного грошового утримання судді врахований стаж роботи позивача на посадах судді з 02.03.1993 року по 03.01.2018 року. Інших пояснень відповідач не надав, підстав неврахування спірного стажу не навів.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 263 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

ОСОБА_1 рішенням Вищої ради правосуддя 26 грудня 2017 року № 4271/0/15-17 звільнений з посади судді Донецького апеляційного адміністративного суду у відставку.

Наказом голови Донецького апеляційного адміністративного суду № 1/К від 03.01.2018 позивача відраховано зі штату Донецького апеляційного адміністративного суду.

З 04.01.2018 позивачу призначено довічне грошове утримання судді у відставці у відповідності до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 № 1402. Довічне грошове утримання судді у відставці обчислено відповідачем з урахуванням стажу 24 роки 10 місяців 03 дні в розмірі 88 % від грошового утримання судді, що відображено у листі від 31.05.2018 року № 203/Ч-01-01-03.

Разом з цим, з трудової книжки позивача вбачається, що він має наступний стаж:

з 19.05.1978 року по 16.06.1980 року - служба в лавах Радянської Армії (стаж 02 роки 00 місяців 28 днів);

з 08.05.1986 року по 01.03.1993 року - робота на посадах помічника, старшого помічника Жданівського транспортного прокурора м. Маріуполя Донецької транспортної прокуратури (стаж 06 років 09 місяців 24 дні);

з 02.03.1993 року по 09.11.2010 року - робота на посаді судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області (стаж 17 років 08 місяців 08 днів);

з 10.11.2010 року по 03.01.2018 року - робота на посаді судді Донецького апеляційного адміністративного суду (стаж 07 років 01 місяць 24 дні).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 ст. 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а саме у п. 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення», визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Відповідно до п. 25 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

У відповідності до положень частини першої статті 135 Закону № 2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI (в редакції, чинній до 28 березня 2015 року) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року, який діяв на день набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

За змістом абзацу другого пункту 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим Постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності поточного Закону України «Про судоустрій і статус суддів», було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 березня 2018 року по справі № 520/5814/17 (адміністративне провадження № К/9901/2636/17).

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства («STRETCH v. THE UNITED KINGDOM» № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини»). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність («MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY» № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

У пункті 52 рішення у справі «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд однак зобов'язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі «Скордіно проти Італії» («Scordino v. Italy» № 36813/97).

За таких обставин, суд вважає, що до стажу, який надає позивачу право на відставку мають бути враховані періоди з 19.05.1978 року по 16.06.1980 року - служба в лавах Радянської Армії та з 08.05.1986 року по 01.03.1993 року - робота на посадах помічника, старшого помічника Жданівського транспортного прокурора м. Маріуполя Донецької транспортної прокуратури (стаж 06 років 09 місяців 24 дні).

Відтак стаж ОСОБА_1, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складає 33 роки 08 місяців 24 дні.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 139, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27-а) про визнання дій протиправними та зарахування до стажу роботи на посаді судді іншого трудового стажу, який дає право на отримання довічного грошового утримання, зобов'язання провести перерахунок розміру довічного грошового утримання задовольнити.

Визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області щодо встановлення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 88% від суддівської винагороди.

Зобов'язати Маріупольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області при обчисленні розміру довічного грошового утримання ОСОБА_1 зарахувати до стажу роботи, який дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання календарний період проходження строкової військової служби в лавах Радянської Армії з 19.05.1978 року по 16.06.1980 року (02 роки 00 місяців 28 днів) і стаж роботи в органах прокуратури (на посадах помічника, старшого помічника Жданівського транспортного прокурора м. Маріуполя Донецької транспортної прокуратури) з 08.05.1986 року по 01.03.1993 року (06 років 09 місяців 24 дні).

Зобов'язати Маріупольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зробити перерахунок розміру довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 04 січня 2018 року та нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 % від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування без обмеження граничного розміру з урахуванням вже сплачених сум.

Стягнути з Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27-а) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1, АДРЕСА_1) судові витрати у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч.ч. 4, 5, 6 ст. 250 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаш Г.П.