Справа № 691/698/16-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2018-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

29 серпня 2018 року

м. Київ

справа №691/698/16-а

адміністративне провадження №К/9901/21840/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стародуба О.П.,

суддів - Анцупової Т.О., Кравчука В.М.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2017р. (ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку пенсії, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,

встановив:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області, в якому просила:

- визнати неправомірною та протиправною відмову відповідача у перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям такою, що не ґрунтується на конституційному принципі верховенства права, вимогах закону, дії в часі, обставинах справи, та подальшої її виплати;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії, призначеної як державному службовцю, відповідно до вимог статті 37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції, чинній на день призначення пенсії, та Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 в редакції, чинній на дату призначення пенсії, в установленому розмірі при виході на пенсію 90% від суми заробітної плати працюючого державного службовця, з урахуванням усіх надбавок, доплат, премії та матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, індексації, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відповідно до довідки про складові заробітної плати починаючи з 01.12.2015р., без встановлення будь-якого строку та обмеженості у часі, в зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. №1013 та виплати заборгованості, що виникне внаслідок такого перерахунку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що раніше призначена їй пенсія підлягає перерахунку в зв'язку із зміною заробітної плати державних службовців, в зв'язку з чим вважає відмову відповідача у такому перерахунку протиправною.

Постановою Городищенського районного суду Черкаської області від 27.02.2017р. позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною відмову відповідача щодо перерахунку пенсії позивачу у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям.

Зобов'язано відповідача здійснити відповідачу перерахунок та виплату пенсії державного службовця, відповідно до ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії", в редакції, чинній на день призначення пенсії, у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", в розмірі 90% від суми заробітної плати, на підставі Довідки про заробітну плату №06-18/498 від 13.07.2016р., що видана Управлінням державної казначейської служби України в Городищенському району Черкаської області, починаючи з 01.07.2016р.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2017р. рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено повністю.

З рішенням суду апеляційної інстанції не погодилася позивач, подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на те, що до події або факту застосовується той закон або інші нормативно-правові акти, під час дії якого вони настали або мали місце, тобто те, що з 01.12.2015р. збільшено заробітна плата державному службовцю на посаді, з якої вона пішла на пенсію, і на той час діяв Закон України «Про державну службу» №3723-ХІІ, що дає право на перерахунок пенсії на час мого звернення до відповідача.

Заперечуючи проти касаційної скарги, представник відповідача просив залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

В ході розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію, призначену на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу" в розмірі 90% від сум заробітної плати.

Позивач 24.06.2016р. та 15.07.2016р. звернулася до відповідача з заявами про перерахунок раніше призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" на підставі довідки про заробітну плату №06-18/498 від 13.07.2016р., що видана Управлінням державної казначейської служби України в Городищенському району Черкаської області .

Відповідач листами від 02.07.2016р. №2356/03 та від 18.07.2016р. №2574/03 повідомив позивача про відсутність підстав для перерахунку пенсії, з посилання на те, що відсутні законодавчі підстави для здійснення перерахунку пенсії у зв'язку із внесеними змінами від 01.12.2015р. до постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2000р. №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії». Крім того, з 01.05.2016р. скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до закону України «Про державну службу» (а.с.13).

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку пенсії державному службовцю мають застосовуватися норми, що визначали умови та порядок перерахунку пенсії, які діяли на момент її призначення позивачу, тобто Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, постанова Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії".

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відсутність затверджених Кабінетом Міністрів України порядку та умов перерахунку призначених пенсій державним службовцям не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії, а позивач має право на перерахунок пенсії на підставі статей 22, 58 Конституції України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині встановлення здійснення перерахунку пенсії з 01.12.2015р. суд першої інстанції виходив з того, що на підставі ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок має здійснюватися з першого числа місяця, в якому позивач звернулася до відповідача з відповідною заявою.

В свою чергу, апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що статтею 37-1 Закону №3723-ХІІ в редакції, яка діяла до 01.01.2015р., було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Разом з тим, в подальшому законодавство, яке регулювало зазначені правовідносини змінилось, зокрема 01.01.2015р. набрав чинності Закон України від 28.12.2014р. №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (далі Закон № 76-VIII), яким, зокрема, статтю 37-1 Закону № 3723-ХІІ викладено у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

З 01.05.2016р. набув чинності Закону України "Про державну службу" №889-VIII (далі - Закон №889-VIII), у зв'язку з чим положення Закону України від 16.12.1993р. №3723-XII "Про державну службу" частково втратили чинність, у тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Натомість у ст. 90 Закону №889-VIII закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", стаття 42 якого визначає підстави перерахунку призначених пенсій, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців до яких не віднесено.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що з 01.05.2016р. Законом №889-VIII по-іншому врегульовано правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців. Враховуючи, що на дату звернення позивача до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, стаття 37-1 Закону №3723-XII, якою було врегульовано порядок та умови перерахунку пенсії державних службовців у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців втратила чинність, апеляційний суд дійшов висновку що відповідач обґрунтовано прийняв рішення про відмову в перерахунку пенсії позивача.

При цьому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що відмова відповідача у перерахунку пенсії позивачу не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку вона отримувала до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав.

З такими висновками апеляційного суду колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки суду апеляційної інстанції не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що чинним на час звернення позивача за перерахунком пенсії законодавством не було передбачено можливість такого перерахунку у зв'язку з підвищенням заробітку працюючим державним службовцям, а тому апеляційний суд обґрунтовано прийняв рішення про відмову у задоволенні позову.

Посилання позивача на порушення норм Конституції України у зв'язку зі зміною правого регулювання спірних правовідносин є безпідставними, оскільки Закон №76-VIII, яким, зокрема, статтю 37-1 Закону №3723-ХІІ викладено у новій редакції, не визнаний неконституційним і підлягав виконанню відповідними суб'єктами.

Посилання позивача в обґрунтування касаційної скарги на те, що зміни в законодавстві, які звужують зміст та обсяг існуючих прав не повинні застосовуватися також є безпідставним і висновки судів не спростовує, оскільки відсутність правового врегулювання не може свідчити про звуження існуючих прав позивача саме з боку органів Пенсійного фонду.

Також безпідставним є посилання позивача на те, що відповідно до статті 58 Конституції України права на перерахунок пенсії не можуть бути позбавлені державні службовці, які вже вийшли на пенсію, оскільки право на перерахунок пенсії у відповідної особи виникає станом на час виникнення обставин, з якими особа пов?язує право на такий перерахунок, а не з часу її виходу на пенсію.

Посилання позивача на висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року, згідно якої якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними, також є безпідставним та висновків апеляційного суду не спростовує, оскільки у спірних правовідносинах вимоги позивача не мають достатнього підґрунтя у національному законодавстві, оскільки скасовано норми законодавства щодо перерахунку пенсій у зв'язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям, а також немає усталеної практики національних судів на підтримку аналогічних скарг заявників. З огляду на це, у позивача немає "законних сподівань" на збільшення пенсії, які могли б підпадати під дію ст. 1 Першого протоколу.

Крім того, в рішенні від 03.06.2014р. у справі "Великода проти України", Європейський суд з прав людини зазначив про те, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акта, яким встановлено таке право власності. Суд зауважив, що першою і найважливішою вимогою статті 1 Протоколу №1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. Зменшення розміру пенсії могло бути обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася Україна.

Верховний Суд у постанові від 23.01.2018 року у справі №359/5905/16-а вже висловлював правову позицію стосовно відсутності правових підстав перерахунку з 01.12.2015 року пенсії державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки при ухваленні рішення апеляційний суд порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, тому суд прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2017р. у даній справі - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Т.О. Анцупова

В.М. Кравчук