Справа № 805/2257/18-а
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2018-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2018 р. Справа№805/2257/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стойки В.В.,

при секретарі Геворгян Т.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача 1 Тернинко С.В.,

представника відповідача 2 Панової С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Констянтинівсько-Дружківського об'єднанного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними та скасування висновку, довідки, наказу, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В обгрунтування позовних вимог, з урахуванням позову, що був наданий через канцелярію суду 16.04.2018 року та заяви про уточнення позовних вимог від 22.06.2018 року, позивач зазначав, що обіймав посаду головного спеціаліста відділу з питань призначення та перерахунку пенсій № 1 у Констянтинівсько-Дружківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Управління). Наказом № 15-ОС від 12.03.2018 року позивача, на підставі Висновку № 7187/10/05-99-13-05 від 16.02.2018 року та Довідки, було звільнено з 12.03.2018 року та застосовано заборону, передбачену ч. 3 ст. 1 Закону України "Про очищення влади" .

Позивач не погоджується зі спірними Висновком, Довідкою та Наказом, вважає їх незаконними та просить:

визнати протиправним та скасувати висновок ГУ ДФС в Донецькій області від 16.02.2018 року № 7178/10/05-99-13-05 щодо встановлення недостовірності відомостей, визначених п. 2ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади";

визнати протиправною та скасувати Довідку про результати перевірки, складену Констянтинівсько-Дружківським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області № 1/08-42 від 12.03.2018 року, Повідомлення про звільнення позивача з посади та застосування заборони від 12.03.2018 року, а також Наказ від 12.03.2018 року № 15-ОС "Про припинення державної служби та звільнення позивача з посади".

поновити позивача на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення та перерахунку пенсій № 1 Констянтинівсько-Дружківського об'єднанного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з 12.03.2018 року;

стягнути з Констянтинівсько-Дружківського об'єднанного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 12.03.2018 року до моменту фактичного поновлення на службі.

зобов'язати Констянтинівсько-Дружківське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей - про застосування до позивача заборони, передбаченої ч. 3 ст. 1 Закону України "Про очищення влади".

Ухвалою від 20.04.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 805/2257/18-а, призначено підготовче засідання на 16.05.2018 року.

16.05.2018 року у судовому засіданні відповідач 2 надав відзив на позовну заяву, згідно змісту якого просив відмовити в задоволені позовних вимог.

Ухвалою від 16.05.2018 року виправлено описку в ухвалі від 20.05.2018 року.

Ухвалою суду від 16.05.2018 року відкладено підготовче засідання по справі ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій неправомірними та поновлення на роботі до 05.06.2018 року.

29.05.2018 року представник відповідача 1 через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

05.06.2018 року розгляд справи було відкладено до 11.06.2018 року.

11.06.2018 року по справі була оголошена перерва до 18.06.2018 р.

12.06.2018 року представник відповідача 1 через канцелярію суду надав пояснення по справі, згідно змісту яких зазначив, що діючим законодавством не визначено спосіб повідомлення сторони про виявлені факти недостовірності та/або невідповідності відомостей. А тому про виявлення відповідних фактів позивача було повідомлено простим поштовим відправленням, що вручається без розрахункового документу та розписки. Поряд з цим, уповноваженими особами засобами телефонного зв'язку було повідомлено позивачу щодо необхідності надання документів стосовно вартості нерухомого майна. Як зазначає представник, позивач поскаржилася щодо вчинення вищевказаних дій на урядову гарячу лінію "Пульс", відповідно була обізнана щодо такої необхідності.

Ухвалою від 18.06.2018 року продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі №805/2257/18-а на тридцять днів, оголошено перерву по справі до 22.06.2018 року.

Ухвалою суду від 22.06.2018 року здійснено заміну відповідача - Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на його правонаступника - Костянтинівсько-Дружківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області ().

Ухвалою суду від 22.06.2018 року клопотання позивача про витребування доказів задоволено, витребувано у поштового відділення №10 м. Костянтинівка Донецької області (85110) реєстр поштових надходжень за січень 2018 року з метою з'ясування відомостей про надходження чи ненадходження простого чи рекомендованого листа ОСОБА_1 яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 від Головного управління ДФС у Донецькій області (87526, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114).

Ухвалою суду 18.07.2018 року закрито підготовче провадження у справі № 805/2257/18-а, призначено адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області, Костянтинівсько-Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та поновлення на роботі до судового розгляду по суті на 14.08.2018 року.

Позивач у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача 1 та представник відповідача 2 проти задоволення позову заперечували, просили відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача та представників відповідачів, розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Згідно даних трудової книжки НОМЕР_1, у період з 02.06.2004 року по 01.04.2005 року ОСОБА_1 перебувала на посаді референта ВАТ "Мегабанк".

Відповідно Відомостей з Державного реєстру іпотек та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, є обтяженою, боржник за основним зобов'язанням: ОСОБА_4 (власник частки 1/2), майновий поручитель: ОСОБА_1 (власник частки 1/2).

На підставі Наказу від 16.11.2017 року № 93-ОС позивача призначено на посаду головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії № 1 Костянтинівського ОУПФУ Донецької області (в подальшому - Констянтинівсько-Дружківське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області) тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, на підставі Закону України "Про засади запобігання та протидії корупції" було подано Декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання. У позиції 25 Декларації (Розділ ІІІ. Відомості про нерухоме майно та інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) відображено відомості у тому числі щодо квартири, розташованої за адресою: м. Макіївка, Гірницький район, вул. Карбідна, 86-3, у загальній площі 1/2 від 49,7.

Заявою від 02.10.2017 року позивач надав згоду на проведення перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади".

Згідно запиту до відповідача 1 (№ 24732/08/07-46 від 24.10.2017 року) про проведення перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", відповідач 2 просив надати відомості стосовно позивача про результати перевірки особи щодо наявності майна (майнових прав) та відповідності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2016 рік, доходам, отриманих із законних джерел. У якості додатків у тому числі зазначена роздруківка декларації за 2016 рік.

Листом відповідача 1 від 11.12.2017 року запит № 24732/08/07-46 від 24.10.2017 року було повернуто у зв'язку з ненаданням засвідчених копій декларації.

Згідно запиту до відповідача 1 (№ 30648/08/0746 від 20.12.2017 року) про проведення перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", відповідач 2 просив надати відомості стосовно позивача про результати перевірки особи щодо наявності майна (майнових прав) та відповідності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2016 рік, доходам, отриманих із законних джерел. У якості додатків у тому числі зазначена копія декларації за 2016 рік.

Листом відповідача 1 № 2600/10/05-99-13-05-20 від 19.01.2018 року повідомлено позивача щодо наявності розбіжностей даних, визначених в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання майнового характеру за минулий 2016 рік. У позиції 25 Декларації (Розділ ІІІ. Відомості про нерухоме майно та інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) відображено відомості щодо квартир, інформація про які, як місце реєстрації та фактичного проживання зазначено у позиції 2 розділу Декларації. На підставі зазначеного та у відповідності з пунктом 12 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 частини пятої Законом України "Про очищення влади" від 03.11.2014 року № 1100, позивачу необхідно надати пояснення та копії документів, які підтверджують зазначені в декларації відомості, а також підтвердні документи на вартість майна та джерело доходів на його придбання. Доказів щодо отримання зазначеного листа позивачем, матеріали адміністративної справи не містять.

12.02.2018 року на адресу відповідача 1 надійшла заява позивача щодо телефонної розмови з приводу надання документів, на яку було надано відповідь № 9042/10/05-99-13-05 від 01.03.2018 року.

Згідно Висновку № 7187/10/05-99-13-05 від 16.02.2018 року про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", позивач з квітня 2005 року перебуває на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади". Перевіркою встановлено, що вартість майна (майнових; прав), вказаного ОСОБА_1 у Декларації, набутого ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», не відповідає наявній податковій інформації про доходи отримані ОСОБА_1 із законних джерел. Так, у Декларації ОСОБА_1 у позиції 25 розділу 111 «Відомості про нерухоме майно» задекларовано 1/2 частини квартири, загальною площею 49,7, розташованої за адресою: Україна, АДРЕСА_1. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого манна щодо суб'єкта, зазначене нерухоме майно перебуває у власності ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі: - продажу квартири від 17.07.2004 року № 3278. Крім того, згідно Державного реєстру іпотек названа квартира по договору іпотек від 21.08.2004 року № 2708, розміром основного зобов'язання у сумі 7500 доларів, строком виконання до 15.06.2009 року, знаходиться в іпотеці, де ОСОБА_1 виступає майновим поручителем. Так, ОСОБА_1 до перевірки не надано документи (які є обов'язковими для розгляду та врахування при підготовці висновку) для підтвердження вартості набутого - майна та джерел отриманих коштів на придбання нерухомого майна - 1/2 квартири розташованої за адресою; АДРЕСА_1. у зв'язку з чим не можливо здійснити порівняльний аналіз наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна, вказаного у декларації, набутого особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1- 10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», доходам, отриманим із законних джерел. Відповідно, з урахуванням відсутності письмових пояснень ОСОБА_1 та відсутності підтвердних документів встановлено не достовірність відомостей, визначених 2 частини п'ятої статті 5 Закону, вказаних ОСОБА_1 у Декларації.

Відповідно Довідки про результати перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади" від 12.03.2018 року, за результатами проведеної перевірки встановлено, що до ОСОБА_1 застосовується заборона, передбачена частиною третьою статті 1 Закону України "Про очищення влади". Заборона застосовується на підставі ч. 8 ст. 1 Закону України "Про очищення влади".

Також за результатами проведення перевірки було складено Повідомлення про про звільнення особи.

Згідно Наказу від 12.03.2018 року № 15-ОС, припинено державну службу та звільнено ОСОБА_1 12.03.2018 року з посади головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій №1 за угодою сторін відповідно до частини 3 статті 86 Закону України від 10.12.2015 року № 889-V "Про державну службу". Підстава: висновок ГУ ДФС у Донецькій області № 7187/10/05-99-13-05 від 16.02.2018 року.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні визначаються Законом України "Про очищення влади" від 16.09.2014 року № 1682-VII (далі - Закон N 1682-VII).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону N 1682-VII очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

На виконання пункту 10 частини 1 статті 2 Закону N 1682-VII заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 3 статті 1 Закону N 1682-VII протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Вказана заборона, у відповідності до частини 8 статті 3 Закону N 1682-VII, зокрема, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Відповідно до частини 5 статті 5 Закону N 1682-VII перевірці підлягають: достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону; достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Відповідно до частини 10 статті 5 Закону N 1682-VII у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку.

На виконання частини 14 статті 5 Закону N 1682-VII керівник органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади.

Процедура проведення органами Державної фіскальної служби України (далі - контролюючий орган) перевірки недостовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел визначається Порядком проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону N 1682-VII, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 р. N 563 та Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону N 1682-VII, затвердженим наказом Міністерства фінансів України N 1100 від 03.11.2014 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.11.2014 року за N 1385/26162 (далі - Порядок N 1100).

Відповідно до пункту 3 Порядку N 1100 перевірка, яка проводиться органами Державної фіскальної служби України, включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого частиною четвертою статті 5 Закону N 1682-VII, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації, у тому числі копії трудової книжки особи, стосовно якої проводиться перевірка;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в: аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації; порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності; порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону N 1682-VII, за встановленою формою (далі - висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Варто зазначити, що органи Державної фіскальної служби України здійснюють перевірку осіб, зазначених у пунктах 1 - 10 частини 1 ст. 2 Закону N 1682-VII, за двома критеріями: 1) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру. 2) відповідність вартості майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

При цьому відповідно до пункту 35 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону N 1682-VII, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 563, якщо відповідь / висновок / копія судового рішення, що надійшли від органів перевірки за результатами перевірки, є неповними або суперечать іншим матеріалам перевірки, орган, в якому проводиться перевірка, з метою проведення додаткової перевірки чи уточнення отриманої інформації одноразово звертається із запитом до органів перевірки, які зобов'язані розглянути його та надати відповідь протягом десяти робочих днів.

З цього випливає, що для вжиття заходів заборони за другим критерієм необхідно встановити невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного в деклараціях, набутого на час перебування на відповідних посадах, доходам, отриманих із законних джерел.

У висновку, який складається за результатами перевірки, орган Державної фіскальної служби України зобов'язаний зазначити чи була встановлена недостовірність або невідповідність по кожному із перелічених критеріїв, зокрема вказати чи все майно (майнові права), яке підлягає декларуванню, вказане особою у декларації та чи відповідає вартість цього майна отриманим із законних джерел доходам.

Отже, висновок про невідповідність вартості майна (майнових прав) доходам, отриманих із законних джерел, з урахуванням пояснень особи стосовно якої здійснюється перевірка, повинен бути обґрунтованим та зробленим на підставі документів, які достовірно підтверджують такі недостовірність або невідповідність.

Це означає, що порядок проведення відповідної перевірки спрямований на встановлення достовірних даних, на підстави яких можна дійти висновку щодо невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного в декларації позивача, набутого за час перебування на посадах, визначених пунктами 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

При цьому висновок про наявність відповідних заборон повинен відповідати міжнародним критеріям у сфері прав люди, до якої застосовуються люстраційні з процедури.

Так, Парламентською Асамблеєю Ради Європи у Резолюції 1096 (1996) "Про заходи, спрямовані на ліквідацію спадку колишніх комуністичних тоталітарних режимів" від 27 червня 1996 року (далі - Резолюція ПАРЄ 1096 (1996) від 27.06.1996 р.) підкреслюється, що "загалом ці [люстраційні] заходи можуть бути сумісні з демократичною державою, заснованою на верховенстві права, якщо вони відповідають кільком критеріям. По-перше, в кожному окремому випадку має бути доведена вина, яка є скоріш індивідуальною, а не колективною - і це підкреслює необхідність індивідуального, а не колективного застосування законів про люстрацію. По-друге, має бути гарантовано право на захист, презумпція невинуватості, а також право на оскарження до суду. Помста ніколи не може бути метою таких заходів; також не допускаються політичні чи соціальні зловживання процесом люстрації. Мета люстрації - не покарання імовірно винних (це є завданням прокурорів та кримінального законодавства), а захист молодої демократії" (пункти 12, 13 названої Резолюції).

У рішенні від 24 червня 2008 року у справі "Адамсон проти Латвії" Європейський суд з прав людини підкреслив, щоб відбуватись відповідно до Конвенції люстраційна процедура повинна відповідати таким умовам: a) законність; b) законна мета; с) пропорційність.

Україна є країною-учасником Венеціанської комісії, яка на своєму 101-му пленарному засіданні 12-13 грудня 2014 року ухвалила попередній висновок № 788/2014, щодо Закону N 1682-VII, пунктом с) параграфу 104 якого відзначила наявність суттєвих недоліків Закону та необхідність його перегляду з урахуванням, зокрема, того, що вина має бути доведена в кожному індивідуальному випадку і не може презюмуватися на підставі лише приналежності до категорії державних службовців (абзац третій); люстраційна процедура має не порушувати гарантії на справедливий суд (абзац п'ятий); інформація щодо особи, яка підлягає люстраційним обмеженням, може оприлюднюватися виключно після остаточного судового рішення (абзац сьомий).

Статус особи, до якої застосовуються люстраційні заходи в розумінні практики Європейського суду з прав людини фактично прирівнюється до статусу особи, обвинуваченої в кримінальному провадженні ( див. п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 24 квітня 2007 року у справі "Матиєк проти Польщі" (заява № 38184/03, остаточне рішення від 24 вересня 2007 року).

Отже, особі, до якої застосовуються люстраційні процедури, передбачені Законом № 1682-VII, повинні бути забезпечені усі гарантії правового захисту, передбачені Конституцією України для осіб, звинувачених у кримінальному провадженні.

В абзаці шостому пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 30 травня 2001 року № 7-рп/2001 у справі про відповідальність юридичних осіб Конституційний Суд України наголосив на важливості гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина: Конституція встановила, що склад правопорушення як підстава притягнення особи до юридичної відповідальності та заходи державно-примусового впливу за його вчинення визначаються виключно законом, а не будь-яким іншим нормативно-правовим актом, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення (статті 58, 61, пункти 1, 22 частини першої статті 92 Конституції).

Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 зазначив: "Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки" (підпункт 3.1 пункту 3).

Як встановлено пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо інших посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування;

Згідно змісту ст. 5 Закону України "Про очищення влади", перевірці підлягають: достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону; достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Також суд зауважує, що відповідачами не було зазначено, в чому саме полягало порушення Закону України "Про очищення влади" з боку позивача.

Як було зазначено вище та як вбачається з відомостей Реєстрів, квартира, розташована за адресою була зареєстрована 21.07.2004 року згідно договору купівлі-продажу від 17.07.2004 року. Як вбачається з відомостей з трудової книжки НОМЕР_1, у період з 02.06.2004 року по 01. 04.2005 року позивач працювала на посаді референта ВАТ "Мегабанк".

Таким чином, в силу положень ст. 5 Закону України "Про очищення влади" та враховуючи, що позивач, станом на момент набуття права на квартиру, не обіймала посад, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, суд вважає, що питання з приводу об'єкту нерухомого майна, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 не повинні були бути об'єктом проведення перевірки.

Дослідивши наведені вище висновок та довідку відповідачів по справі, з точки зору допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зокрема, провівши всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов, суд дійшов висновку, що вони не відповідають таким критеріям, як законність; законна мета; пропорційність та не є такими, що випливають із співіснування достатньо сильних, чітких взаємно підтверджуючих висновків. Також суд враховує, що зазначені Довідка та Висновок не є актами в розумінні положень КАС України та не створюють для позивача негативних наслідків окремо один від одного, а по суті є юридичною обставиною, на підставі котрої позивача було звільнено. А тому суд вважає, що спірні Довідка та Висновок не підлягають скасуванню,

Що стосується скасування Повідомлення про звільнення позивача з посади та Довідки про результати перевірки, складеної Констянтинівсько-Дружківським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області № 1/08-42 від 12.03.2018 року, суд зазначає, що таке повідомлення та довідка приймаються в межах процедури звільнення, тобто є процедурним моментом та також скасуванню не підлягають.

Натомість Наказ № 15-ОС "Про припинення державної служби та звільнення позивача з посади тощо" з 12.03.2018 року підлягає скасуванню як такий, що є незаконним.

Відповідно до частин 1, 2 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини 7 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Згідно вищенаведеного суд приходить до висновку про поновлення позивача на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій № 1 Констянтинівсько-Дружківського об'єднанного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та зобов'язання Констянтинівсько-Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити з на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.03.2018 року по 14.08.2018 року; зобов'язання Констянтинівсько-Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей - про застосування до позивача заборони, передбаченої ч. 3 ст. 1 Закону України "Про очищення влади".

Також суд звертає увагу позивача, що першим робочім днем після звільнення (першим днем вимушеного прогулу) є саме 13.03.2018 року.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби. Отже, суд має допустити до негайного виконання поновлення позивача на посаді та зобов'язання нарахувати та виплатити позивачусередній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.03.2018 року по 14.08.2018 року. Застосування у даній частині положень п. 1 ч. 2 ст. 371 КАС України є правом, а не обов'язком суду.

Також суд звертає увагу, що зобов'язання виплатити позивачу суму середнього заробітку за вимушений прогул застосовується з моменту звільнення по момент прийняття рішення. Невиконання стороною рішення про поновлення на посаді тягне відповідальність, встановлену ст. 236 КЗпП України.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 90, 132, 139, 193, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Констянтинівсько-Дружківського об'єднанного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними та скасування висновку, довідки, наказу, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ № 15-ОС про звільнення ОСОБА_1 від 12 березня 2018 року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій № 1 Констянтинівсько-Дружківського об'єднанного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Зобов'язати Констянтинівсько-Дружківське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.03.2018 року по 14.08.2018 року.

Зобов'язати Констянтинівсько-Дружківське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої ч.3 ст.1 Закону України «Про очищення влади».

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Судове рішення в частині поновлення на посаді та виплаті середнього заробітку за один місяць відповідно до ст.371 КАС України підлягає негайному виконанню.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 14 серпня 2018 року.

Повний текст рішення складено 27 серпня 2018 року.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Стойка В.В.