Справа № 647/1865/18
Суддя: Корсаненкова О. О.
Дата ухвалення: 2018-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 647/1865/18
№ провадження 2-а/647/24/2018
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2018 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Корсаненкової О.О.

за участю секретаря: Бондаренко Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу №647/1865/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Херсонській області, поліцейського роти №2 батальону УПП в Херсонській області Красько Артема Віталійовича про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності та скасування постанови про адміністративне правопорушення,
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
представник відповідача Замостний О.І.
встановив:
У липні 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 09.07.2018 року поліцейським роти №2 батальйону УПП в Херсонській області Красько А.В. було винесено постанову постановою серії НК №960824 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Вважає вказану постанову незаконно,, оскільки її винесено на місці вчинення адміністративного правопорушення без належного розгляду та за відсутності доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення. Позивач просить суд, визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення НК №960824 від 09.07.2018 року про накладення адміністративного стягнення.
Ухвалою суду від 24.07.2018 року було відкрито провадження у вказаній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
16.08.2018 року від представника відповідача Управління патрульної поліції в Херсонській області надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Так, у відзиві зазначено, що 09.07.2018 року, відповідачем було виявлено автомобіль Volkswagen Golf plus, д.н. НОМЕР_1 , під керуванням позивача, який не виконав вимогу знаку 3.21. (в`їзд заборонено) який розташований в Шевченківському парку, чим порушив Правила дорожнього руху. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення відповідачем було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення НК №960824 від 09.07.2018 року та надано позивачеві для ознайомлення, при цьому роз`яснивши права та зміст відповідних статей, де позивач від отримання копії постанови відмовився. За результатами розгляду адміністративної справи до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф, шляхом винесення постанови, яку позивач отримав поштою. Відповідач діяв у відповідності до покладених на нього завдань та у межах повноважень. Згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у ст. 4 розділу 1 вказано - у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених частинами першою, другою і третьою статті 122. Наведені нижче статті пояснюють порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та вимоги до правильності їх складання: ст. 2 розділу 3 Інструкції - постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Ст. 10 розділу 3 Інструкції - поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. З огляду на вищевикладене відповідач вважає, що підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.
Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, поданий відповідачем відзив, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені сторонами обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 09.07.2018 року поліцейським роти №2 батальйону УПП в Херсонській області Красько Артемом Віталійовичем відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії НК №960824, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Згідно даних постанови 09.07.2018 року о 18-20 год., в м.Херсоні парк Шевченка Шилін Є.Ю. здійснив заїзд в парк зі сторони вул.П.Колинишевська на заборонений знак 3.21, чим порушив ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП (а.с.3).
Відповідно до ч.1ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Оскаржуючи вказану вище постанову по справі про адміністративне правопорушення, позивач посилається на те, що відповідач порушив порядок розгляду справи, оскільки ним винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення.
Відповідно до ч.1ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Згідно з ч.2 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Відповідно дост.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, крім іншого, справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, частини 1, 2, 3 статті 122.
Від імені органів Національної поліції, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно з ч.4ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимогст.283 цього Кодексу.
Відповідно до ч.4 ст.285 КУпАП, у випадках, передбаченихст.258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року, 35-рп/2015,у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, щодо офіційного тлумачення положення частини першоїст.276 КУпАП, підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Тому, під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст.122 КУпАП, положенняст.258 КУпАП,не застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.
Таким чином, аналіз п.2.3 зазначеного рішення Конституційного Суду України, дає підстави для висновку про те, що Конституційний Суд, зазначаючи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимогист.258 КУпАП.
Разом з тим, після прийняття Конституційним Судом України, зазначеного рішення, норми Кодексу про адміністративні правопорушення та, зокрема, ст.258 КУпАП, зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч.4 ст.258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.
Таким чином, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення правил дорожнього руху (ст.122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.
При цьому, положення Кодексу про адміністративні правопорушення, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення (зокрема, ст.ст.278, 279), на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку Кодексом про адміністративні правопорушення передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.
Крім того, позивач посилається на те, що відповідачем винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за відсутності доказів винуватості та без посилання на них у тексті постанови.
Згідно із ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3)показаннями свідків.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.
Разом із тим, в ході судового розгляду встановлено, що у оскаржуваній постанові відсутні посилання на будь-які докази щодо порушення позивачем п.3.21 Правил дорожнього руху в Україні, за яке передбачена адміністративна відповідальність у вигляді накладення штрафу відповідно до вимогч.1 ст.122 КУпАП в розмірі 255 гривень.
Відповідно до п.п.4.1, 4.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року, №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй ( частина друга статті 8 Конституції України). Згідно з частиною другоюст.61 Конституції України,юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).
За встановлених обставин, суд вважає, що об`єктивних доказів, свідчень або інших відомостей, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, відповідачем зібрано не було.
Доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення відповідачем не надано й до суду при подачі відзиву на позов. Сам відзив також не містить посилання на існування таких доказів.
Зважаючи на те, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується жодним належним, допустимим та достатнім доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, винуватість позивача, на думку суду, ґрунтується на припущеннях.
Аналізуючи вищевказані норми чинного законодавства України та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому така постанова є протиправною та підлягає скасуванню.
Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, з урахуванням вимог ч.2 ст.9, п.3 ч.3 ст.286 КАС України, суд приходить до висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії НК №960824 від 09.07.2018 року, поліцейського роти №2 батальйону УПП в Херсонській області Красько А.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності дост.139 КАС України, суд враховує, що позов задоволено, а також те, що позивач не заявляв про наявність у нього будь-яких документально підтверджених судових витрат. Отже, судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 6, 9, 20, 72-77, 139, 242-246, 286, 295 КАС України, суд
ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Скасувати постанову серії НК №960824 у справі про адміністративне правопорушення від 09.07.2018 року, винесену поліцейського роти №2 батальйону УПП в Херсонській області Красько Артемом Віталійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн., провадження у даній справі про адміністративне правопорушення закрити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга із врахуванням п. 15.5 розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, до Одеського апеляційного адміністративного суду через Бериславський районний суд Херсонської області.
Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків/ паспортні дані невідомі.

Відповідач Управління патрульної поліції в Херсонській області, Херсонська область, м.Херсон, пр-т Сенявіна, 128.

Представник відповідача Замостний Олександр Ігорович, Херсонська область, м.Херсон, пр-т Сенявіна, 128, паспорт серії НОМЕР_2 .

Суддя О.О.Корсаненкова