Справа № 813/4132/17
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2018-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2018 рокуЛьвів№ 876/4118/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Сапіги В.П.,

при секретарі судового засідання: Бедрій Х.П.,

з участю представника апелянта: Янкович Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2018 року (суддя- Коморний О.І., ухвалене в м. Львові о 11:09, повний текст складено 23.04.2018р.) у справі № 813/4132/17 за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Львівській області до Міського комунального підприємства "Комунальник" про накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться у банках,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2017р.Головне управління ДФС у Львівській області звернулось до Львівського окружного адміністративного суду з позовом про накладення арешту на кошти та інші цінності Міського комунального підприємства "Комунальник", що знаходяться у банках.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, Головне управління ДФС у Львівській області подало апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на те, що оскаржуване рішення прийняте за неповного з'ясування обставин справи, з порушенням норм матеріального права, просить скасувати його та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема, вказує, що у відповідача рахується заборгованість по податках та платежах перед бюджетом. Зазначає, що на підставі прийнятих судом постанов на користь податкового органу про стягнення боргу з відповідача, були виставленні інкасові доручення в обслуговуючий банк. Проте, вжиті заходи позивачем не дали результатів щодо погашення заборгованості у зв'язку із відсутністю коштів.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржуване рішення суду законним та просить залишити його без змін.

Представник апелянта в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги.

Відповідач повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, однак явки представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача та представника апелянта, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23.04.2015р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2016 року, у справі № 813/7758/14 задоволено позов Золочівської об'єднаної державної податкової інспекції у ГУ ДФС у Львівській області про стягнення з МПК "Комунальник" коштів у сумі 686 139,19 грн.

Також постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10.03.2017 р. у справі № 813/4693/17 задоволено позов Буської об'єднаної державної податкової інспекції у ГУ ДФС у Львівській області про стягнення з МПК "Комунальник" коштів у сумі 582 029,67 грн.

Відповідно до акту опису майна від 12.06.2017 року №6680/10/13-01-17-01-09 податковим керуючим було описано майно МКП "Комунальник" на загальну суму 243 429,00 грн.

В подальшовму, Головним управлінням ДФС у Львівській області виставлено інкасові доручення від 30.01.2018 року на суму 549 596,82 грн. та від 27.09.2017 року на суму 582 029,67 грн., які повернуто без виконання у зв'язку із відсутністю коштів.

Відповідно до довідки від 20.02.2018 року №9833/10/13-01-10-05-10 про наявність заборгованості з податків і зборів, заборгованість МКП "Комунальник" станом на 20.02.2018 року становить 910455.81 грн.

Відтак податковий орган звернувся до суду з вимогою про застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції зробив висновок, що позивачем не доведені обставини, визначені п. 94.2. ст.94 ПК України, а наявність у відповідача податкового боргу не є безумовною підставою для застосування адміністративного арешту коштів на рахунку.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками суду першої інстанції погоджується з огляду на таке.

В силу приписів підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Відповідно до п.94.1. ст.94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Пункт 94.3 вказаної статті передбачає, що арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії зазначені у пункті 94.5 цієї статті.

Арешт коштів на рахунку платника податків є різновидом адміністративного арешту, який застосовуються виключно на підставі рішення суду (на відміну від адміністративного арешту іншого майна, який здійснюється за рішенням керівника податкового органу). Разом з тим, підстави його застосування, що визначені п.94.2. ст.94 ПК України, є загальними як для керівника податкового органу, так і для суду.

Відповідно до положень пункту 94.2 статті 94 ПК України, арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин: платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі; фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон; платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби; відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, торгові патенти, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством; відсутня реєстрація особи як платника податків в органі державної податкової служби, якщо така реєстрація є обов'язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам; платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі; платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу.

Аналогічні норми містить Порядок застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації, від 24.12.2010 р. №1042, відповідно до п.3.1. якого арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з вищезазначених обставин.

Відповідно до підпунктів 94.6.1 та 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 ПК України керівник органу державної податкової служби (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Також частиною другою пункту 94.6 названої статті встановлено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкової служби до суду.

Враховуючи наведені правові норми, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що законодавець передбачив два види арешту майна в залежності від підстав та порядку його застосування:

1) арешт на кошти та інші цінності платника податків, що знаходяться у банку, який застосовується за рішенням суду як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, підставою для застосування якого є відсутність або недостатність у платника податків майна для погашення податкового боргу;

2) адміністративний арешт майна, в тому числі грошових коштів на банківському рахунку, як спосіб забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом (не виключно обов'язку сплатити податкове зобов'язання), який застосовується за адміністративним або судовим рішенням (в залежності від виду майна).

При цьому накладення арешту на кошти платника податків у банку обмежене сумою податкового боргу такого платника.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у Постанові від 30.01.2018 року по справі № К/9901/465/18 за умови відсутності майна, за рахунок якого можливо погашення податкового боргу, встановлена п.п.20.1.17. п.20.1.ст.20 ПК України норма надає право податковому органу звертатися до суду з позовом про накладення арешту на кошти платника податків. Проте, реалізація цього права можлива лише за умови дотримання підстав, встановлених п. 94.2. ст. 94 ПК України.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що відповідачем оскаржені постанови про стягнення боргу на користь податкового органу в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України (Верховного суду). Так, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 лютого 2016 року - зупинено виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2016 року у справі №813/7758/14 до закінчення касаційного провадження у Вищому адміністративному суді України. Також, ухвалою Вищого адміністартивного суду України від 27 жовтня 2017 року по справі №813/4693/16 (К/800/34953/17) відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Міського комунального підприємства "Комунальник" на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017 у справі № 813/4693/16 про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Міського комунального підприємства "Комунальник" на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 березня 2017 року у справі № 813/4693/16.

Окрім цього як вірно встановлено судом першої інстанції, на підтвердження погашення частини податкового боргу, до матеріалів справи долучено докази сплати податку на додану вартість, а саме копії квитанцій, уточнюючі розрахунки та податкову декларацію.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведені обставини, визначені п. 94.2. ст.94 ПК України, а наявність у відповідача податкового боргу не є безумовною підставою для застосування адміністративного арешту коштів на рахунку.

Згідно ч.1 ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2018 року у справі № 813/4132/17 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом 30 днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
В. П. Сапіга
Повне судове рішення складено 27.08.2018р.