Справа № 188/843/18
Суддя: Бурда П. О.
Дата ухвалення: 2018-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 188/843/18
Провадження № 2-а/188/15/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2018 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі судового засідання Лукіній Л.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції в Запорізькій області, про поновлення строку та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 420734 від 29.05.2018 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 (далі - відповідач), третя особа Управління патрульної поліції в Запорізькій області (далі третя особа), про поновлення строку та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 420734 від 29.05.2018 року.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він 29.05.2018 року приблизно об 11.30 годин дійсно керував автомобілем SsangYong Rexton, державний номерний знак НОМЕР_1. Рухаючись з боку міста Мелітополя, проїжджав стаціонарний поліцейський пост у міста Запоріжжя. Виїхавши на дорогу з круговим рухом, його зупинив інспектор патрульної поліції з приводу того, що позивач, рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу в русі автомобілю, який рухався по головній дорозі, чим порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) України, за порушення якого передбачена ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) адміністративна відповідальність. На підставі чого інспектор винесла постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень на користь держави. Позивач вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно та необґрунтовано. Вина його недоведена, а постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 420734 від 29.05.2018 року, підлягає скасуванню.

Позивач просить постанову серії ЕАА № 420734 від 29.05.2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 гривень визнати протиправною та скасувати; провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Позивач в судове засідання не зявився, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявилася, подала до суду відзив на адміністративний позов у якому зазначила, що постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень на користь держави винесена на законних підставах, у звязку з тим, що він порушив правила дорожнього руху. Доказом вчинення правопорушення позивачем є відеозапис з нагрудної камери, яка була розміщена на стройовому одязі інспектора. Відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав суду відзив на адміністративний позов, у якому зазначив, що він не погоджується з позовними вимогами позивача, вважає, що інспектор виніс постанову про накладення адміністративного стягнення на законних підставах. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд дослідивши наявні у матеріалах справи докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень частини 2 статті 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Позивач оспорює правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення і прийняття рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності без складення протоколу. При цьому, позивач в позовній заяві не зазначає, що він не вчиняв правопорушення, яке йому інкриміноване відповідачем, тобто на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху - 16.11 ПДР України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року (далі-ПДР).

Відповідно до п. 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про пору шення ПДР (частини перша, друга і третя статті 122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції ( ч. 2 ст. 258 КУпАП).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 Інструкції).

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до приписів статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Із наданого суду відповідачем відеозапису з нагрудної відеокамери видно, що на нерегульованому перехресті підчас виїзду на дорогу з круговим рухом автомобіль SsangYong Rexton виїхав на головну смугу, змусивши при цьому пригальмувати автомобіль Wolkswagen, що свідчить про вчинення правопорушення позивачем. Крім того, із вищевказаного відео видно, як позивачеві було розяснено його права та розяснено порядок отримання та оскарження постанови про адміністративне правопорушення.

Суд відхиляє твердження позивача про недопустимість цього доказу як отриманого незаконним шляхом без попередження позивача про те, що ведеться відео зйомка.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці (ч.2).

За змістом ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» інформація про закріплену на форменому одязі, службових транспортних засобах автоматичну фото- і відеотехніку не розміщується, наявність такої техніки є очевидною для осіб, які знаходяться в зоні її дії.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає, що відповідач дійшла правильного висновку, що позивач у будь-якому випадку повинен був зменшити швидкість під час підїзду до головної дороги та надати перевагу у русі транспортному засобу, який у цей час рухався по головній дорозі.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, до компетенції адміністративного суду належить вирішення питання щодо меж накладення стягнення та можливості застосування звільнення порушника від відповідальності у зв'язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення.

Згідно з приписами ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважена вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

Відповідач мав зважити на те, що обставина, на яку послався позивач, а саме, не притягнення його раніше до адміністративної відповідальності, значною мірою знижує ступінь небезпеки вчиненого правопорушення і є підставою для звільнення позивача від адміністративної відповідальності у звязку з малозначністю вчиненого на підставі ст. 22 КУпАП.

Суд всебічно, повно та об'єктивно дослідив матеріали справи і дійшов висновку про доведеність вини позивача у вчиненні ним вказаного у оскаржуваній

постанові адміністративного правопорушення.

Беручи до уваги те, що вчинене адміністративного правопорушення на час розгляду справи в суді не становить великої суспільної небезпеки в зв'язку зі спливом часу, воно не завдало збитків державним або суспільним інтересам, або шкоди конкретним громадянам, враховуючи особу правопорушника, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, обставину, що помякшує відповідальність, а саме: не притягнення його раніше до адміністративної відповідальності, суд вважає, що в даному випадку є підстави для звільнення позивача від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю вчиненого правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 72-77, 90, 94, 139, 242-246, 250, 255, 257, 286 КАС України, ст.ст. 22, 258, 284 КУпАП, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до інспектора 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції в Запорізькій області, про поновлення строку та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 420734 від 29.05.2018 року задовольнити частково.

Постанову серії ЕАА № 420734 від 29.05.2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять пять) гривень 00 копійок скасувати.

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП у зв'язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, та обмежитись усним зауваженням.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя ОСОБА_3