Справа № 826/15091/16
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2018-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

09 серпня 2018 року м. Київ№ 826/15091/16
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Вєкуа Н.Г., при секретарі судового засідання Багрій М.В., за участі представника позивача - Левченко С.М., представника відповідача Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта Банк" - Ковалик В.В., представника відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Цуканова С.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрпошта"
доУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось публічне акціонерне товариство "Укрпошта" з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В., в якому з урахуванням уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправними дії та рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. в частині часткового відхилення та неакцептування кредиторських вимог УДППЗ "Укрпошта" у розмірі 278 881,74 грн.;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. акцептувати (визнати) кредиторські вимоги УДППЗ "Укрпошта" у розмірі 278 881,74 грн. та внести їх до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Дельта Банк" () в частині збілшення акцептованих вимог УДППЗ "Укрпошта" () на зазначену суму (278 881,74 грн.) та подати на затвердження Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- визнати не чинним рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо затвердження реєстру вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в частині невизнання заявлених кредиторських вимог УДППЗ "Укрпошта" в сумі 278 881,74 грн.;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Дельта Банк" в частині збільшення акцептованих кредиторських вимог УДППЗ "Укрпошта" на суму 278 881,74 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.10.2016 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

У зв'язку з припиненням повноважень судді Данилишина В.М., в провадженні якого перебувала адміністративна справа та не була ним розглянута, справу було повторно розподілено між суддями.

За результатом повторного автоматичного розподілу судових справ, для розгляду справи було визначено суддю Вєкуа Н.Г.

Ухвалою Окружного адміністративного суду від 11.04.2017 прийнято справу до провадження та призначено до судового розгляду у судовому засіданні.

В судовому засіданні 08 червня 2017 року протокольною ухвалою суд здійснив заміну позивача правонаступником, а саме ПАТ "Укрпошта" є правонаступником УДППЗ "Укрпошта".

30 липня 2018 року представником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подано клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Дослідивши спірні правовідносини та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (п. 2 ч. 1 ст. 4).

Суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного спору є перевірка законності рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. в частині часткового відхилення та неакцептування кредиторських вимог, та рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в частині невизнання заявлених кредиторських вимог позивача.

Спір виник у зв'язку з виконанням відповідачем під час ліквідаційної процедури банку дій щодо відмови у погашенні кредиторських вимог позивача, заявлених у зв'язку з виникненням у банку заборгованості перед позивачем за укладеним з ним договором від 07.02.2013 № 934-33.

Відповідно до положень Закону України "Про банки і банківську діяльність" ліквідація банку - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Також цим Законом регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", неплатоспроможний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність". Тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Виведення неплатоспроможного банку з ринку - заходи, які здійснює Фонд стосовно банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, щодо виведення його з ринку одним із способів, визначених статтею 39 цього Закону.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Згідно з ст. 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно з ч. 1 ст. 4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Пунктом 8 частини другої статті 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачені функції Фонду, серед яких, зокрема, здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

На підставі частини п'ятої статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду.

За приписами частини першої статті 54 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

З аналізу наведених норм вбачається, що Фонд, який є юридичною особою публічного права, здійснює функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Зі свого боку, уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані Фондом повноваження щодо забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється.

Згідно з п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює, зокрема, такі повноваження: органів управління банку; приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основні функції Фонду мають як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і такі, що не містять владної складової, а спрямовані на здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом тимчасової адміністрації та ліквідації.

Як встановлено судом, на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 прийнято рішення № 51 про запровадження з 03.03.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду.

Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Дельта Банк" призначено Кадирова Владислава Володимировича.

Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на 3 місяці з 03.03.2015 по 02.06.2015.

У подальшому виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 71 від 08.04.2015 про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк", згідно якого тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 до 02.09.2015 включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02.10.2015 № 181 "Про початок процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Дельта Банк", призначено Уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ "Дельта Банк", визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову Владиславу Володимировичу на два роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

Відповідно до положень ч.ч. 2, 4 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на Фонд покладено повноваження щодо здійснення заходів з підготовки задоволення вимог кредиторів, які включають в себе зокрема: визначення суми заборгованості кожному кредитору та віднесення вимог до певної черги погашення; складення реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду (ч.2 ст.49). Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку.

Черговість та порядок задоволення вимог кредиторів до банку визначені ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Частиною першою цієї статті передбачено, що кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у визначеній цією статтею черговості.

З наведеного вбачається, що дії Уповноваженої особи Фонду, які є предметом спору у даній справі, полягають у здійсненні заходів з підготовки задоволення вимог кредиторів в межах ліквідаційної процедури банку та спрямовані на забезпечення виведення неплатоспроможного банку з ринку, а отже не містять владної складової, тому в даному випадку відповідачем не здійснюються владні управлінські функції.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в межах спірних правовідносин Уповноважена особа Фонду, якій делеговано повноваження ліквідатора, діє як виконавчий орган ПАТ "Дельта Банк", а не як суб'єкт владних повноважень, що здійснює владні управлінські функції по відношенню до банку як підконтрольної установи.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суд повинен виходити не тільки із суб'єктного складу спірних правовідносин, а і з суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Оскільки у спірних правовідносинах владні управлінські функції відповідачами не здійснюються, то даний спір не має всіх необхідних ознак публічно-правового спору.

Протилежний за змістом (характером) публічно-правовому спору є приватноправовий спір. В основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини у даній справі обумовлені наявністю договірних відносин між позивачем та ПАТ "Дельта Банк", які виникли на підставі договору від 07.02.2013 № 934-33, згідно якого виконавець зобов'язався надавати замовнику послуги з приймання об'єктами поштового зв'язку УДППЗ "Укрпошта" платежів у національній валюті від споживачів - фізичних осіб для перерахування їх на рахунок замовника, а замовник зобов'язався прийняти та оплатити надані послуги.

Станом на дату введення тимчасової адміністрації банку у березні 2015 року залишок коштів на рахунку позивача становил 7 072 915,82 грн.

Таким чином, спірні правовідносини у даній справі зумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог юридичної особи до суб'єкта господарювання - Банку, що ліквідується), які задовольняються у порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", за рахунок коштів, одержаних унаслідок ліквідації та продажу майна банку.

Зважаючи на те, що лише Фонд, відповідно до положень закону, вправі забезпечувати відновлення платоспроможності банку або здійснювати його ліквідацію, а заявлені позивачем вимоги випливають із зобов'язань банку за укладеним між ними договором, то Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта Банк" Кадиров В.В. та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб діють у цьому випадку як уповноважені законом представники сторони договірних відносин, а саме ПАТ "Дельта Банк", який перебуває на стадії ліквідації.

Такі ознаки притаманні приватноправовим відносинам.

Враховуючи вищевикладене та суть спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що природа цих правовідносин не є публічно-правовою, оскільки у даному випадку Уповноважена особа Фонду діє як ліквідатор банку в межах ліквідаційної процедури і відповідно не здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, що згідно з п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України є необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень. Тому даний спір не є публічно-правовим і не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Виходячи із суті та суб'єктного складу спірних правовідносин, суд вважає, що цей спір має вирішуватись в порядку господарського судочинства.

Аналіз зазначених вище обставин справи дає підстави вважати, що спір у цій справі не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єкта владних повноважень, а стосується захисту майнових прав позивача, які виникли з договірних відносин з банком, щодо якого розпочато процедуру ліквідації, тож порушені права підлягають захисту в порядку господарського судочинства відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 826/5668/16, від 26.07.2018 у справі № 826/7854/15, від 23.05.2018 у справі № 811/568/16 та від 18.04.2018 у справі № 826/7532/16.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що «фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Відповідно до ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

За результатом розгляду справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та закриття провадження у адміністративній справі, оскільки спір у цій справі не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів. Водночас, рішення суду про закриття справи не обмежує сторони у реалізації свого права на захист в порядку господарського судочинства, за правилами якого слід розглядати дану справу, виходячи з характеру та суб'єктного складу спірних правовідносин.

Підстави для розподілу чи присудження судових витрати за правилами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись ч. 1, ч. 2 ст. 189, п. 2 ч. 1 ст. 238, ст. 243, ст. 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

У Х В А Л И В:

1. Клопотання представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про закриття провадження у справі - задовольнити.

3. Закрити провадження у справі № 826/15091/16 за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства "Укрпошта" з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства і може бути оскаржена відповідно до положень статей 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст виготовлено та підписано 20 серпня 2018 року

Суддя Н.Г. Вєкуа