Справа № 826/4576/18
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2018 року № 826/4576/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просила зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві повернути грошові кошти в сумі 8 018,56 грн, які сплачено згідно з квитанцією від 08 грудня 2017 року №28269675, для чого подати до Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві подання про повернення позивачу збору на обов'язкове пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна у сумі 8 018,56 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач послалась на те, що 08 грудня 2017 року остання вперше придбала квартиру.

При оформленні нотаріально посвідченої угоди купівлі - продажу від 08 грудня 2017 року позивачем сплачено внесок з призначенням платежу «пенсійний збір з операцій нерухомого майна 1% у розмірі 8 018,56 грн.

01 лютого 2018 року позивач звернулась до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою про повернення сплачених коштів.

Листом від 13 лютого 2018 року у поверненні коштів позивачу відмовлено з посиланням на відсутність офіційного джерела інформації, яке б підтверджувало, що житло придбане вперше.

Позивач вважає таку відмову у поверненні помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу неправомірною та такою, що порушує її права, що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог у письмовому відзиві на позов представник відповідача зазначив, що на даний час не існує офіційного джерела інформації, яке б підтверджувало, що житло придбавається особою вперше, а відповідач не володіє інформацією щодо прав власності на нерухоме майно та не наділений повноваженнями визначати коло таких осіб.

Також, представник відповідача послався й на те, що процедуру порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів визначає Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за №1650/24182, дія якого не поширюється на операції з бюджетного відшкодування податку на додану вартість та безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення.

В той же час, як вказує представник відповідача, порядок виконання судових рішень, у тому числі щодо повернення помилково та/або надмірно сплачених до бюджетів податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів, визначений Законом України «Про виконавче провадження», а також Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845.

Третя особа у своїх письмових поясненнях послалась на те, що діючим законодавством України передбачено повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів за поданням органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету, а враховуючи те, що в даному випадку таким органом є саме Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, тому саме останній повинен подати відповідне подання про повернення коштів, у разі наявності підстав для прийняття останнього.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня 2018 року головуючою у справі визначено суддю Кузьменко А.І.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 липня 2018 року адміністративна справа №826/4576/18 прийнята до провадження суддею Кузьменко А.І., замінено відповідача Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби в місті Києві та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

У відповідності до пункту 8 статті 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» об'єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Згідно з пунктом 15-1 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року №1740 (далі по тексту - Порядок №1740) збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пунктом 15-3 Порядку №1740 передбачено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Наведене свідчить про те, що збір на обов'язкове державне пенсійне страхування в обов'язковому порядку сплачується фізичними особами - покупцями нерухомого майна, проте, особи, які придбали житло вперше, звільняються від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 08 грудня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «ВЕСТА - І» (далі по тексту - Продавець) з однієї сторони та ОСОБА_1 (далі по тексту - Покупець) з другої сторони, укладено Договір купівлі - продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Драною Н.М. та зареєстрований в реєстрі за №2262 (далі по тексту - Договір).

У відповідності до пункту 1.1 Договору Продавець передав у власність Покупцю, а Покупець прийняв від Продавця АДРЕСА_1 у будинку за адресою: АДРЕСА_1 і оплатив її вартість за ціною та у порядку, передбаченому Договором.

Пунктом 7 цього ж Договору передбачено, що загальна ціна продажу квартири, яка відчужується за даним Договором, визначена Сторонами у 801 855,83 грн без ПДВ.

Крім того, у відповідності до пункту 19 вказаного Договору збір на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачується Покупцем.

Як вбачається з наданої суду копії квитанції №28269675 від 08 грудня 2017 року, позивачем на рахунок № 0011 УДКСУ у Шевченківському районі ГУ ДКСУ у місті Києві сплачено 8 018,56 грн з призначенням платежу: «пенсійний збір з операцій придбання нерухомого майна».

Відповідно до інформації з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 08 грудня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Драною Н.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 38602762, відповідно до якого за ОСОБА_1 на праві приватної власності зареєстрована вказана вище квартира, що також підтверджується наданою суду копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №111578270 від 24 січня 2018 року.

01 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою про повернення сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у сумі 8 018,56 грн, посилаючись на те, що житло на підставі вказаного вище Договору, придбано нею вперше.

Листом від 13 лютого 2018 року за вих. №8647/16 ОСОБА_1 повідомлено про те, що Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві наразі не має правових підстав для повернення збору, оскільки відсутній відповідний правовий механізм перевірки інформації про факт придбання нерухомості особою вперше.

Будь - яких належних та допустимих доказів, які б спростовували факт придбання позивачем нерухомого майна вперше та підтверджували б придбання останньою нерухомого майна вдруге чи втретє, відповідачем суду не надано.

За таких обставин, у суду не виникає сумніву щодо того, що у межах спірних правовідносин позивач придбала вищевказану квартиру вперше, а тому відповідно до вимог діючого законодавства України звільнена від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що станом на час придбання позивачем нерухомості, як і на момент розгляду даної адміністративної справи по суті, в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

Так, вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України з проханням дати тлумачення терміна «придбавають житло вперше», що міститься у пункті 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Разом з тим, ухвалою Конституційного Суду України від 23 березня 2000 року №29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

При цьому, оскільки на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, покладено обов'язок доказування, саме відповідач зобов'язаний довести факт, що ОСОБА_1 зобов'язана була сплатити збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та придбала нерухоме майно не вперше.

Наведене в сукупності свідчить про те, що відсутність механізму встановлення органами Пенсійного фонду України обставин придбання нерухомого майна конкретними особами вперше, не є підставою для позбавлення законодавчо встановлених пільг по сплаті збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та звуження існуючих прав особи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач помилково сплатила до бюджету збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 8 018,56 грн.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787 (далі - Порядок №787).

Відповідно до пункту 3 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватись шляхом повернення у готівковій формі коштів за чеком органу Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім'я органу Казначейства, або з відповідних рахунків банку чи підприємства поштового зв'язку, вказаних у поданні або заяві платника (його довіреної особи).

Пунктом 5 Порядку №787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС)) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року № 1146, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за № 1679/28124.

Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі з обов'язковим зазначенням такої інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі.

У заяві платник може визначити довірену особу для отримання коштів, що мають бути повернені йому з бюджету. У такому разі до заяви про повернення коштів з бюджету додаються довіреність на отримання коштів довіреною особою, засвідчена згідно з вимогами Цивільного кодексу України, та копія паспорта довіреної особи.

Згідно з пунктом 7.2 Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 27 вересня 2010 року № 21-2, яким установлено механізм здійснення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.

Враховуючи, що відповідним органом, що контролює справляння відповідних надходжень до бюджету у сфері обов'язкового пенсійного страхування є відповідач, суд зазначає, що саме останній наділений обов'язком щодо формування та подання до органів казначейства подання про повернення коштів.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, покладений на нього обов'язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконав, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві звернутися із поданням відповідно до вимог чинного законодавства до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про повернення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 8 018 (вісім тисяч вісімнадцять) гривень 56 копійок, сплаченого згідно з квитанцією від 08 грудня 2017 року №28269675.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 (03065, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно - Кудрявська, будинок 16, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко