Справа № 140/2531/17
Суддя: Науменко С. М.
Дата ухвалення: 2018-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 140/2531/17
Провадження № 2-а/140/13/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.08.2018 року Немирівський районний суд

Вінницької області

у складі: головуючого судді - Науменка С.М.

за участю: секретаря судового засідання - Затишняка А.О.

учасників справи: позивача - ОСОБА_1, відповідача Державного кадастрового реєстратора відділу у Немирівського районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Немирів, адміністративну справу № 140/2531/17 за позовом ОСОБА_1 до Державного кадастрового реєстратора Відділу у Немирівському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області ОСОБА_2 про зобовязання Державного кадастрового реєстратора ОСОБА_2 внести відомості (зміни до них) до Державного земельного кадастру (заява від 18 травня 2017 року)., суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до Державного кадастрового реєстратора Відділу у Немирівському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області ОСОБА_2 в якому просить державного кадастрового реєстратора ОСОБА_2 внести відомості (зміни до них) до Державного земельного кадастру (заява від 18 травня 2017 року), свої вимоги мотивує тим, що 18 травня 2017 року вона звернулася до Державного кадастрового реєстратора Відділ у Немирівському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із заявою про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру разом з доданими до неї документами.

26 травня 2017 року державним кадастровим реєстратором ОСОБА_2 було видане рішення № РВ-017 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру .з таких підстав:

- невідповідність поданих документів вимогам, встановленим Законом України «Про Державний земельний кадастр і Порядком ведення Державного земельного кадастру.

Відмова щодо внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру на думку позивачки є необґрунтованою та безпідставною, оскільки у п. 1 Рішення Немирівської міської ради від 24.12.2009 року 28 сесії 5 скликання зазначено: «Затвердити «Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства на території м. Немирів по вулиці Петровського, Вінницької області»

Немирівською міською радою було прийнято рішення № 133 28 сесії 5 скликання від 24 грудня 2009 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, які розташовані в місті Немирів Вінницької області по вул. Петровського» та вирішено видати громадянам державні акти на право власності на земельні ділянки за адресами та у розмірах, що визначені схемою розподілу земельних ділянок, згідно додатку до рішення.

Згідно з чинним законодавством для того щоб здійснити державну реєстрацію прав на земельну ділянку, необхідно внести відомості про земельні ділянки до Державного земельного кадастру.

В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала з мотивів викладених в позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2, заперечує проти задоволення позову, своє заперечення мотивує тим, що в Рішення Немирівської міської ради 28 сесії 5 скликання від 24.12.2009 року Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства які розташовані в м. Немирів Вінницької області по вул. Петровського, не вказано про передачу у власність земельних ділянок громадянам.

Суд заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до Рішення та додатку до Рішення Немирівської міської ради 28 сесії 5 скликання від 24.12.2009 року Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства які розташовані в м. Немирів Вінницької області по вул. Петровського, ОСОБА_3 виділено земельну ділянку площею 0,10 га., по вул. Петровського , м. Немирів. Вирішено видати Державні акти на право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства за адресами та у розмірах, що визначенні схемою розподілу земельних ділянок, громадянам згідно з додатком (а.с. 9-11).

Судом встановлено, що Рішенням № РВ-017 від 26.05.2017 р. ОСОБА_1, відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру (а.с.8).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державний земельний кадастр» визначено, що Державний земельний кадастр це - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, а державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до абз. 3 ст. 1 Закону України "Про державний земельний кадастр" від 07 липня 2011 року № 3613-VI ( далі Закон № 3613) державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Відповідно до абз. 2 ст. 1 Закону № 3613 державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

У відповідності до ч. 5 ст. 5 Закону № 3613 внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 3613 внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно із ч. 4 ст. 9 Закону № 3613 Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону № 3613 державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій.

Ст. 79-1 Земельного кодексу України вказано, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону «Про державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі: технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - згідно ст. 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власникам.

Ч. 2 ст. 20 Закону України «Про державний земельний кадастр» встановлено, що внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру є обов'язковим.

Ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» визначено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою:

особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності або уповноваженої нею особи;

власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи.

Згідно ст.21 Закону України «Про державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням, відповідно до ст. 107 Земельного кодексу України.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону № 3613 державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності).

У відповідності до ч. 4 ст. 24 Закону № 3613 для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону № 3613 державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Відповідно до ч. 6 ст. 24 Закону № 3613 підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Процедура та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 (далі Порядок 1051).

Відповідно до п.70 вказаного порядку державний кадастровий реєстратор у момент надходження до нього заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру разом з документами, зазначеними у пункті 69 цього Порядку, перевіряє: 1) повноваження особи, що звернулася за внесенням відповідних відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; 2) наявність повного пакета документів, необхідних для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; 3) розташування об'єкта Державного земельного кадастру на території дії його повноважень; 4) придатність електронного документа для проведення його перевірки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

У відповідності до п. 107 Порядку 1051 державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49 - 54 цього Порядку.

Відповідно до пп.1 п. 109 Порядку 1051 державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Беручи до уваги наведене у сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги знайшли своє відображення в ході судового розгляду, є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ :

Позовну заяву задовольнити повністю

Зобовязати державного кадастрового реєстратора ОСОБА_2 внести відомості (зміни до них) до Державного земельного кадастру (заява від 18 травня 2017 року).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 20.08.2018 року.

Суддя: С.М. Науменко