Справа № 804/2190/18
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2018 року Справа № 804/2190/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -
27 березня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчання в Воркутинському гірничому технікумі в період з 01.09.1977 року по 18.03.1981 року; проходження виробничої практики та роботу на посаді підземного електрослюсаря 4 розряду на шахті «Вокрутинська» в період з 19.03.1981 року по 16.08.1981 року; період роботи в дробцехі №1 Рибальського гранітного кар'єру ВО «Дніпронерудпром», який в подальшому було перейменовано в ПАТ «Южнерудпром» з 04.08.1986 року по 09.12.1986 на посаді старший інженер - технолог та з 10.12.1986 року по 05.04.1994 року на посаді механіка та призначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці згідно зі Списком №2, з 07.07.2018 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_2 було залишено без руху, у зв'язку з його невідповідністю вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
На виконання ухвали суду позивачем 23.04.2018 року подано уточнюючий адміністративний позов з ідентичними позовними вимогами.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.04.2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
15.05.2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було подано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволені позовних вимог. В обґрунтування поданого відзиву зазначалось, що внаслідок відсутності в трудовій книжці відомостей про зайнятість позивача на посадах, передбачених Списком № 2, повний робочий день, та відсутності уточнюючих довідок про пільговий характер роботи Управлінням правомірно, в межах повноважень та на законних підставах відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року та Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
За правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності (ч. 1 ст. 257 КАС України).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (частини 2, 3 ст. 263 КАС України).
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
28 липня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, правонаступником якого являється - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області,із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Разом із вказаною заявою позивачем були надані наступні документи: копію паспорту НОМЕР_2; копію ідентифікаційного коду; копію трудової книжки НОМЕР_3; копію диплому НОМЕР_4, виданого 25.06.1981 року; копію диплому НОМЕР_5, виданого 21.06.1986 року; довідки, видані ПАТ «Южнерудпром» № 011/17 та №012/17 від 07.09.2017 року; довідку про заробітну плату; заяву з банку.
Не погодившись з вказаними діями пенсійного органу, позивач звернувся до суду з позовом.
Суд зазначає, що умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які мають пільгових характер роботи, визначаються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XIІ(далі - Закон № 1788-XII) та Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Згідно з частиною 4 статті 13 цього Закону, порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону (до 1 січня 1992 року) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 цього Закону.
За правилами статті 100 Закону № 1788-XII особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.
В силу приписів частини першої статті 48 Кодексу законів про працю України, статті 62 Закону № 1788-XII, пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок № 637), основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до частини 1 статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось (пункт 4.5 Порядку № 383).
Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
Згідно з положеннями Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).
Відповідно до пунктів 1, 3 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За приписами пункту 20 вказаного Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
Судом встановлено, що позивач в період з 01.09.1977 року по 25.06.1981 року навчався в Воркутинському гірничому технікумі та здобув кваліфікацію гірничого техніка-електромеханіка.
В період навчання позивач проходив виробничу практику на шахті «Воркутинська» зі збагачувальною фабрикою Комі АРСР м. Воркута, а саме: з 26.05.1980 року по 01.07.1980 року на посаді слюсаря (електрослюсаря) і черговим по ремонту обладнання 3 розряду; з 19.03.1981 року по 01.07.1981 року на посаді підземного електрослюсаря 4 розряду, що підтверджується записами № 1-4 в трудовій книжці позивача.
Згідно з пунктом «д» частини 3 статті 56 Закону №1788-X, до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців (частина 1 статті 38 Закону України №103/98-ВР від 10.02.1998 року «Про професійно-технічну освіту»).
Списки № 1, 2 були затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і у пільговому розмірі» та застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10.
Відповідно до запису № 5 трудової книжки позивач з 02.07.1981 прийнятий на шахту «Воркутинська» на посаду електрослюсаря 4 розряду підземної ділянки (наказ № 491-к від 06.07.1981 року).
В період навчання та трудової діяльності позивача на шахті «Воркутинська» діяли Списки, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року та постановою Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991 року.
Відповідно до Розділу I Списку № 1 виробництв,виробництв, цехів, професій та посад робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і у пільговому розмірі, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, всі робітники, інженерно - технічні робітники, та службовця, які зайняті повний робочий день на підземних роботах, мають право на пільговий стаж.
Таким чином, період навчання позивача в Воркутинському гірничому технікумі в період з 01.09.1977 року по 18.03.1981 року підлягає зарахуванню в пільговий страховий стаж, оскільки після закінчення навчання позивач своєчасно працевлаштувався за набутою професією на підприємство електрослюсарем підземної ділянки.
З трудової книжки АТ-І № 9758455 судом встановлено, що позивач працював на посадах, які дають право на призначення пільгової пенсії за Списком №2, а саме: на шахті «Воркутинська» зі збагачувальною фабрикою, в період з 26.05.1980 року (наказ № 401-к від 26.05.1980 року) по 01.07.1980 року (наказ № 504-к від 30.06.1980 року) проходив виробничу практику на посаді слюсаря (електрослюсаря) і чергового по ремонту обладнання 3 розряду; з 19.03.1981 (наказ № 181-к від 18.03.1981 року) по 01.07.1981 року (наказ № 504-к від 30.06.1981 року) проходив виробничу практику на посаді підземного електрослюсаря 4 розряду; з 02.07.1981 року (наказ № 491-к від 06.07.1981 року) по 16.08.1981 року (наказ № 653-к від 27.08.1981 року) прийнятий на посаду електрослюсаря 4 розряду підземної ділянки; в дробцехі №1 Рибальського гранітного кар'єру ВО «Дніпронерудпром», який в подальшому було перейменовано в ПАТ «Южнерудпром», що підтверджується довідками, виданими ПАТ «Южнерудпром» № 011/17 та № 012/17 від 07.09.2017 року, в період з 04.08.1986 року (наказ № 97к від 05.08.1986 року) працював за професією старший інженер - технолог; з 10.12.1986 року (наказ № 163к від 10.10.1986 року) переведено на посаду механіка; з 05 квітня 1994 року (наказ № 26к від 14.04.1994 року) переведено на посаду начальника.
Списком № 1 та Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженими постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року за № 1173, передбачено посади електромеханіка, слюсаря (електрослюсаря) і чергового по ремонту обладнання, старший інженер - технолог та механіка.
Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Постановою Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991 року, передбачено посаду механіка.
До того ж у зазначених періодах позивач працював до 21 серпня 1992 року, а тому підтвердження умов праці до вказаного періоду за результатами атестації робочих місць не вимагається.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що відсутні підстави для зарахування періоду роботи до пільгового стажу в дробцехі №1 Рибальського гранітного кар'єру ВО «Дніпронерудпром», який в подальшому було перейменовано в ПАТ «Южнерудпром», з 21.08.1992 року по 05.04.1994 року на посаді механіка, оскільки позивачем не надано доказів про проведення атестації робочих місць.
Як вбачається із оскаржуваного рішення та відзиву на позов, відповідач відмовив у призначенні пільгової пенсії з огляду на те, що в трудовій книжці ОСОБА_2 відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме не зазначено, що позивач працював на посадах, передбачених Списками, повний робочий день, та у зв'язку з відсутністю уточнюючих довідок про пільговий характер роботи Позивача.
Між тим, суд зазначає, що за приписами Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає лише при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
При цьому основним документом, якій підтверджує стаж роботи на підприємстві, є трудова книжка.
Судом встановлено, що в трудовій книжці позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, є відповідні записи із зазначенням відомостей щодо характеру роботи позивача у відповідний період на посадах, робота на яких визначає право позивача на призначення пенсії на пільгових умовах, передбачене пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Крім того, відповідно до пункту 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників,затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов'язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.
При цьому, суд зауважує, що в розумінні вказаної Інструкції №58, відсутність в трудовій книжці вказівки на те, що працівник прийнятий на роботу із неповним робочим днем чи за сумісництвом, вказує на те, що останній працював повний робочий день.
Таким чином, суд вважає, що відповідач не довів необхідність надання додатково уточнюючих довідок при наявності записів в трудовій книжці, які повністю підтверджують право позивача на їх зарахування до пільгового страхового стажу, оскільки записи містять зазначення роботи позивача на посадах, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Відповідачем не надано доказів того, що записи у трудовій книжці позивача стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до загального стажу роботи, або взагалі відсутні.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Відповідно до частини 5 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (п. 1.6
Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також перелік у одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі (п. 4.1 Порядку № 22-1).
При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;4) видає пам'ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі (п. 4.2 Порядку № 22-1).
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку № 22-1).
З аналізу наведених норм судом зроблено висновок, що управління Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії наділене дискреційними повноваженнями, при цьому, при наявності звернення особи за призначенням пенсії суб'єкт владних повноважень повинен прийняти рішення.
Пунктом 4.7 Порядку № 22-1 закріплено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
В ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_2 було відмовлено у призначенні пенсії саме рішенням, оформленим протоколом Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі №3366 від 27.10.2017 року, який міститься в матеріалах пенсійної справи позивача.
Суд зазначає, що відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
За таких обставин, суд зазначає, що, оскільки вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, у зв'язку із чим, належним способом захисту прав позивача є зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення пенсії на пільгових умовах та зобов'язати врахувати стаж роботи, а саме навчання в Воркутинському гірничому технікумі в період з 01.09.1977 року по 18.03.1981 року; проходження виробничої практику та роботу на посаді підземного електрослюсаря 4 розряду на шахті «Вокрутинська» в період з 19.03.1981 року по 16.08.1981 року; період роботи в дробцехі №1 Рибальського гранітного кар'єру ВО «Дніпронерудпром», який в подальшому було перейменовано в ПАТ «Южнерудпром» з 04.08.1986 року по 09.12.1986 на посаді старший інженер - технолог та з 10.12.1986 року по 21.08.1992 року на посаді механіка,як пільговий з прийняттям рішення про призначення пенсії за результатами її розгляду.
Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.
Розподіл судових витрат слід здійснити у відповідності до положень ч. 3 ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 73-78, 90, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі, викладене у формі протоколу№3366 від 27.10.2017 року, про відмову в призначенні пенсії.
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) від 28 липня 2017 року про призначення пенсії на пільгових умовах у відповідності до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з врахуванням періоду навчання в Воркутинському гірничому технікумі в період з 01.09.1977 року по 18.03.1981 року; проходження виробничої практики та роботу на посаді підземного електрослюсаря 4 розряду на шахті «Вокрутинська» в період з 19.03.1981 року по 16.08.1981 року; період роботи в дробцехі №1 Рибальського гранітного кар'єру ВО «Дніпронерудпром», який в подальшому було перейменовано в ПАТ «Южнерудпром» з 04.08.1986 року по 09.12.1986 на посаді старший інженер - технолог та з 10.12.1986 року по 21.08.1992 року на посаді механіка, з прийняттям рішення за результатами їх розгляду, починаючи з 28 липня 2017 року
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код 21910427) судові витрати у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтею 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева