Справа № 826/3952/14
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2018-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 серпня 2018 року

Київ

справа №826/3952/14

адміністративне провадження №К/9901/3726/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

за участю: секретаря судового засідання Лопушенко О.В.,

представників відповідача Макаренка С.В., Дмитренка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у складі головуючого судді Амельохіна В.В. від 19 травня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Літвіної Н.М., суддів: Ганечко О.М., Хрімлі О.Г. від 14 серпня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта банк» звернулось до суду з адміністративним позовом до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників (правонаступник - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби) про визнання протиправними дій щодо нездійснення заходів з коригування даних у картці Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» особового рахунку з авансового внеску з податку на прибуток та зобов'язання відповідача вчинити дії щодо коригування даних у картці особового рахунку з авансового внеску з податку на прибуток (код бюджетної класифікації 11023600) за січень 2013 року шляхом зменшення нарахування авансового внеску у розмірі 1 020 817, 00 грн. згідно із уточнюючою декларацією з податку на прибуток, що зареєстрована 28 січня 2013 року за №.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2014 року, позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Міжрегіонального Головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників щодо нездійснення заходів з коригування даних у картці Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» особового рахунку з авансового внеску з податку на прибуток (код бюджетної класифікації 11023600) за січень 2013 року шляхом зменшення нарахування авансового внеску у розмірі 1 020 817, 00 грн. згідно уточнюючої декларації з податку на прибуток, що зареєстрована 28 січня 2013 року №. Зобов'язано Міжрегіональне Головне управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників вчинити дії щодо коригування даних у картці Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» особового рахунку з авансового внеску з податку на прибуток (код бюджетної класифікації 11023600) за січень 2013 року шляхом зменшення нарахування авансового внеску у розмірі 1 020 817, 00 грн. згідно уточнюючої декларації з податку на прибуток, що зареєстрована 28 січня 2013 року №.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що податковий орган, за наявності уточненої податкової декларації з податку на прибуток, зобов'язаний був здійснити заходи щодо зменшення раніше задекларованого авансового внеску у розмірі 1 020 817, 00 грн. до 0, 00 грн. При цьому раніше сплачена сума авансового внеску у розмірі 1 020 817, 00 грн. мала відобразитись контролюючим органом в обліковій картці позивача на кінець січня 2013 року як надмірно сплачений податок (переплата).

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що відповідач дотримався всіх вимог чинного податкового законодавства та здійснив зарахування суми авансового внеску з податку на прибуток у розмірі 1 020 817, 00 грн., самостійно задекларованої та сплаченої позивачем до подання уточнюючої декларації, в рахунок майбутніх платежів. Водночас Податковий кодекс України не покладає обов'язку на контролюючий орган щодо погашення боргу платника за рахунок надміру сплачених сум платежів, а лише передбачає можливість такого погашення. Також відповідач вказує на помилковість висновків судів попередніх інстанцій, які, задовольняючи позов та зобов'язуючи відповідача вчинити дії щодо коригування даних у картці особового рахунку, не звернули увагу на те, що самі по собі дії його посадових осіб щодо внесення змін до облікової картки не створюють будь-яких правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення прав позивача та не завдають йому шкоди. В свою чергу, наголошує, що позивач скористався правом на оскарження податкових повідомлень-рішень від 31 грудня 2013 року №, №, прийнятих на підставі акта від 25 грудня 2013 року № 1523/43-10/34047020 невиїзної документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати у березні-червні 2013 року авансового внеску з податку на прибуток. Разом з тим, вважає помилковим врахування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення обставин у справі №826/2024/14, у якій предметом оскарження були зазначені податкові повідомлення-рішення.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 вересня 2014 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

У запереченнях на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами скаржника не погоджується, вважаючи рішення судів обґрунтованими та законними, які просить залишити без змін. Вказує, що подана уточнена декларація, прийнята контролюючим органом, була підставою для приведення ним у відповідність даних щодо нарахувань авансового внеску з податку на прибуток.

В подальшому справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України й протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги у складі судді-доповідача Пасічник С.С., суддів Васильєвої І.А., Юрченко В.П.

У судовому засіданні представники відповідача касаційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду справи повідомлений належним чином.

В засіданні суду 22 серпня 2018 року клопотання представників податкового органу задоволено та замінено Міжрегіональне головне управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників на його правонаступника - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби.

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги.

Так, пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації (абзац четвертий пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України).

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України платники податку на прибуток підприємств, які починаючи з 2013 року подають річну податкову декларацію відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу, сплачують у січні - лютому 2013 року авансовий внесок з цього податку у розмірі 1/9 податку на прибуток, нарахованого у податковій звітності за дев'ять місяців 2012 року, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно із пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до абзацу першого пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Таким чином, законодавчими нормами вставлено право платника податку, у разі виявлення помилок у поданій ним податковій звітності, внести відповідні зміни шляхом подання уточнюючого розрахунку.

Інструкцією про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 18 липня 2005 року N276 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 серпня 2005 року за №843/11123 (надалі - Інструкція, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), встановлюється порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку податків і зборів (обов'язкових платежів), надходження яких контролюється органами державної податкової служби і які передбачені бюджетною класифікацією України за доходами до Державного бюджету України, місцевих бюджетів та державних цільових фондів, надходжень на погашення простроченої заборгованості за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, та бюджетними позичками, а також сум штрафних (фінансових) санкцій та пені, що застосовуються до платників податків відповідно до чинного законодавства (далі - платежі до бюджету).

В силу пунктів 3.1, 3.6 Інструкції з метою обліку нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету органами державної податкової служби на кожний поточний рік відкриваються особові рахунки за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. Форми карток особових рахунків мають лицьовий та зворотний боки. На лицьовому боці картки відображаються умови справляння платежу та дані про платника податків. Зворотний бік картки відображає стан розрахунків платників з бюджетом (суми нарахованого та сплаченого платежу, пені, штрафних (фінансових) санкцій, плати за кредит щодо розстрочених (відстрочених) податкових зобов'язань, суми податкового боргу, надміру та/або помилково сплачені, та суми, заявлені до відшкодування, й інше).

Пунктом 4.1 Інструкції встановлено, що нарахуванню в особових рахунках платників підлягають: податкові зобов'язання, штрафні санкції та пеня, самостійно визначені платником; податкові зобов'язання, штрафні санкції та пеня, нараховані органом державної податкової служби та узгоджені платником відповідно до чинного законодавства; пеня за порушення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов'язання; відсотки за користування розстроченням (відстроченням) податкових зобов'язань; непогашені суми векселя, що видається суб'єктом господарювання при здійсненні операцій з давальницькою сировиною у зовнішньоекономічних відносинах.

Відповідно до підпунктів 4.2.1, 4.2.2 пункту 4.2 Інструкції податкові зобов'язання, штрафні санкції, пеня, самостійно визначені платником у податковій звітності, уносяться до електронної бази даних підрозділами обробки та ведення податкових документів і формуються в електронні та паперові реєстри. Податкові зобов'язання, штрафні санкції та пеня, розраховані органом державної податкової служби, обліковуються у картках особових рахунків за даними електронного реєстру податкових повідомлень у частині узгоджених сум згідно з Порядком направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків, затвердженим наказом ДПА України від 21 червня 2001 року N253 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06 липня 2001 року за N567/5758 (у редакції наказу ДПА України від 27 травня 2003 року N247).

Згідно із пунктом 1.7 Інструкції облікові операції з коригування даних у картках особових рахунків платників податків проводяться підрозділами адміністрування облікових показників та звітності на підставі відповідних документів, датою їх надходження, з візою керівника (заступника керівника) органу державної податкової служби «До обліку».

Отже, будь-які нарахування, збільшення або зменшення сум податкових зобов'язань платника податків, негативні наслідки за результатами перевірок, які призводять до змін у структурі податкових зобов'язань платника податків, відображаються структурними підрозділами контролюючого органу в картці особового рахунку платника податків.

При цьому дані картки особового рахунку платника як різновид податкової інформації повинні достовірно відображати дійсний стан розрахунків такого платника з бюджетом.

В силу ж пункту 4.3 розділу 4 Інструкції при поданні уточнюючого розрахунку, що збільшує або зменшує податкові зобов'язання минулих податкових періодів платника, нарахування в особовому рахунку платника проводиться датою його подання.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем до податкового органу подано податкову декларацію з податку на прибуток за три квартали 2012 року, яка зареєстрована 09 листопада 2012 року № та у якій задекларовано суму податку на прибуток за звітний (податковий) період у розмірі 9 187 351, 00 грн.

Меморіальним ордером від 15 січня 2013 року №2203049 позивач сплатив авансовий внесок з податку на прибуток в сумі 1 020 817, 00 грн., розрахований як 1/9 частини від суми податку, нарахованого у податковій звітності за дев'ять місяців 2012 року.

28 січня 2013 року податковим органом зареєстрована уточнююча податкова декларація з податку на прибуток, подана ПАТ «Дельта Банк» за №, та відповідно до якої податок на прибуток за звітний (податковий) період складає «-».

Таким чином, в результаті подання уточнюючої звітності авансовий внесок з податку на прибуток зменшено до 0 грн.

Між тим, згідно із обліковою карткою ПAT «Дельта Банк» з «Авансового внеску з податку на прибуток» за позивачем рахується податкове зобов'язання з авансового внеску за січень 2013 року у розмірі 1 020 817, 00 грн.

Як випливає зі змісту статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Наведена процесуальна норма кореспондується з положеннями частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, в силу якої юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1).

У даній справі позивачем було своєчасно подано до податкового органу податкову звітність, самостійно усунуто виявлені помилки, однак контролюючий орган не здійснив коригування даних у обліковій картці позивача відповідно до задекларованих ним зобов'язань.

З огляду на викладене, Верховний Суд вважає правильним висновок судів першої та апеляційної інстанцій, що податковий орган, як суб'єкт владних повноважень, безпосереднім обов'язком якого є контроль за правильністю нарахування та сплати податків і зборів суб'єктами господарювання, не здійснив дій по відображенню у особовій картці позивача дійсного стану зобов'язань перед бюджетом, що не може не впливати на його матеріально-правовий інтерес як платника податків.

Що ж до посилань у касаційній скарзі на зарахування в рахунок майбутніх платежів сплаченої позивачем суми авансового внеску з податку на прибуток у розмірі 1 020 817, 00 грн. та права контролюючого органу визначати напрям сплати, то такі посилання не впливають на суть прийнятих судами рішень, оскільки спірним у даній справі є питання щодо коригування даних у картці особового рахунку позивача у січні 2013 року, тобто на час подання ним уточнюючого розрахунку до податкової декларації, а не своєчасність сплати сум податкових зобов'язань з авансового внеску з податку на прибуток за березень - червень 2013 року, з приводу чого, в свою чергу, виник спір у справі №826/2024/14 й, як було встановлено судами, за результатами невиїзної документальної перевірки Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині сплати у березні-червні 2013 року авансового внеску з податку на прибуток Міжрегіональним головним управлінням Міндоходів - Центральним офісом з обслуговування великих платників складено акт від 25 грудня 2013 року №1523/43-10/34047020, яким встановлено порушення ПАТ «Дельта Банк»: - пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, в результаті чого у встановлені законодавством терміни не сплачено узгоджене податкове зобов'язання на загальну суму 21 286, 95 грн.; - пункту «а» абзацу 3 пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, в результаті чого у встановлені законом терміни не сплачено узгоджене податкове зобов'язання на загальну суму 29 240, 00 грн.

На підставі акта перевірки Міжрегіональним головним управлінням Міндоходів - Центральним офісом з обслуговування великих платників 31 грудня 2013 року прийнято податкові повідомлення-рішення: - №, яким ПАТ «Дельта Банк» за затримку більше 30 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 20 816, 00 грн. визначено штраф у розмірі 20% у сумі 4 163, 20 грн.; - №, яким за затримку до 30 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 29 710, 95 грн. визначено штраф у розмірі 10% у сумі 2 971, 10 грн.

Відповідні податкові повідомлення-рішення було оскаржено позивачем в судовому порядку й постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 квітня 2014 року у справі №826/2024/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2014 року, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 31 грудня 2013 року №, №.

Підсумовуючи наведене, підстав для задоволення касаційної скарги не вбачається.

Згідно із частиною третьою статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 3, 341, 344, 349, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 травня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2014 року у справі № 826/3952/14 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко,

Судді Верховного Суду

Постанову в повному обсязі складено 27 серпня 2018 року.