Справа № 806/2099/18
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2018-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2018 року м. Житомир справа № 806/2099/18

категорія 10.2.4

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування розпорядження, стягнення 794,43 грн.,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в якому просить:

- визнати протиправними дії Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в частині зменшення величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі з 1,35% до 1,0% та зобов'язати відповідача утриматися від зменшення величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі з 1,35% до 1,0%;

- визнати протиправним розпорядження дії Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №1341160 від 05.12.2017 в частині застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі - 1,0% та скасувати його в цій частині;

- стягнути з Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправним розпорядженням в розмірі 794,43 гривні щомісячно, до дати скасування протиправного рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 26.11.2001 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з врахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35%. З 01.12.2017, згідно заяви позивача від 05.12.2017, її пенсія була перерахована у зв'язку з донарахуванням страхового стажу. Так, з 01.12.2017 страховий стаж ОСОБА_1 становить 41 рік 8 місяців 8 днів, а розмір перерахованої пенсії склав 2430,17 гривень. Однак, на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" від 03.10.2017 № 2148-VІІІ перерахунок пенсії був здійснений відповідачем із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% замість 1,35%. Позивач зазначає, що перерахунок пенсії повинен бути здійснений із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35%, оскільки застосування величини оцінки одного року страхового стажу 1% є обмеженням, тому що в вищенаведеному законі не визначено його зворотну дію в часі.

Ухвалою суду від 30 травня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

20 червня 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, а тому він просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Представник зазначив, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" від 03.10.2017, який набрав чинності з 01.10.2017, внесено зміни в Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", зокрема Розділ XV Прикінцеві положення пункт 43 викладено в такій редакції "пенсії призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. Таким чином, величина оцінки страхового стажу в розмірі 1,35% застосовувалась при визначенні розміру пенсії до 01.10.2017, а починаючи з 01.10.2017 розмір призначених пенсій перераховується із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. А тому, відповідач вважає, перерахунок пенсії позивача було проведено відповідно до норм чинного пенсійного законодавства. Щодо позовних вимог про стягнення завданої шкоди представник відповідача зазначив, що в позовній заяві відсутні будь-які обґрунтування щодо понесених позивачем моральних страждань та не обґрунтовано розмір моральної шкоди. (а.с.21-24)

Крім того, 20 червня 2018 року до суду надійшло клопотання, в якому представник відповідач, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України, просить зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 806/1856/18 за позовом ОСОБА_1 до Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії. (а.с.27-28)

04 липня 2018 року представник позивача надіслав до суду відзив на клопотання про зупинення провадження у справі, в якому зазначив, що відповідач в своєму клопотанні не зазначив, в чому на його думку полягає об'єктивна неможливість розгляду справи №806/2099/18 до вирішення справи № 806/1856/18, а тому просив суд відмовити в задоволенні вказаного клопотання. (а.с.39)

Розглянувши вищезазначене клопотання про зупинення провадження в адміністративній справі, суд прийшов до висновку, що воно не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Пунктом 3 частини 1 статті 236 КАС України передбачено, що суд зупиняє провадження у справі в разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Суд також звертає увагу, що така підстава для зупинення провадження у справі, яка визначена у пункті 3 частини першої статті 236 КАС України, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у даній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Водночас, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для адміністративної справи, що розглядається, а саме об'єктивна неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої справи.

Натомість, з поданого клопотання про зупинення провадження у справі вбачається, що відповідачем не наведено жодних аргументів, що підтверджують об'єктивну неможливість розгляду даної справи до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 806/1856/18 за позовом ОСОБА_1 до Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, а також не зазначено, які питання, що стосуються підстав, заявлених у даній справі вимог, можуть бути вирішенні при розгляді адміністративної справи № 806/1856/18.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 236 КАС України суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

На підставі вищезазначеного та у зв'язку з тим, що відповідачем не підтверджено об'єктивної неможливості розгляду даної справи до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній № 806/1856/18, суд приходить до висновку, що клопотання Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зупинення провадження у справі є необґрунтованими та задоволенню не підлягає.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.

Судом встановлено, що починаючи з 26.11.2001 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Коростишівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", що підтверджується наявною у матеріалах справи копією пенсійного посвідчення № від 12.08.2015 (а.с.4).

Станом на 27.09.2017 року пенсія позивача становила 2268,84 гривні та була розрахована із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% (розпорядження по пенсійні справі № 134160 від 27.09.2017)( а.с.9).

01.10.2017 позивачу було проведено перерахунок пенсії згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» № 2148-VIII від 03.10.2017 та з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, як це передбачено п.4.3 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003. Після перерахунку розмір пенсії позивача збільшився та становив 2352,06 гривень.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 05.12.2017, їй з 01.12.2017 року було проведено перерахунок пенсії у зв'язку з донарахуванням страхового стажу. Розмір пенсії після перерахунку становить 2403,17 гривень, при чому коефіцієнт страхового стажу був обрахований позивачем з урахуванням оцінки величини одного року становить 1 %, що підтверджується розпорядження по пенсійні справі № 134160 від 07.12.2017 (а.с.9).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови і порядок призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлюються Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та іншими законами України.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.01.2003 (далі Закон № 1058-IV) встановлено, що коефіцієнт страхового стажу - це величина, що визначається відповідно до цього Закону для обрахування страхового стажу при обчисленні розміру пенсії у солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до статті 4 Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу.

Для обчислення розміру пенсії позивача до 01.10.2017 відповідно до статті 25 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) враховано коефіцієнт страхового стажу, який визначається із заокругленням до п'яти знаків після коми за формулою: Кс = (См х Вс) : (100% х 12), де: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35 %.

Згідно із ст.27 Закону № 1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П=Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до ст.25 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, з урахуванням наведених норм при призначенні пенсії позивачу для обчислення розміру її пенсії враховано коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" від 03.10.2017 №2148-V111, який в цій частині набрав чинності з 01.10.2017, до частини першої статті 25 Закону №1058 були внесені зміни та визначено, що за період участі в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

З урахуванням внесених Законом № 2148-VIII змін до ст. 25 Закону №1058-IV з 01.01.2017 року коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п'яти знаків після коми за формулою: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням періодів до набрання чинності цим Законом не може перевищувати 0,75, а з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом десятим ч.3 ст.24 цього Закону, - 0,85.

Згідно із ст. 27 Закону № 1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П=Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до ст.25 цього Закону.

Також Законом №2148 Прикінцеві положення Закону №1058 доповнено пунктом 43, яким передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Оскільки пенсія позивачу була призначена у 2001 році, відповідач здійснив її перерахунок з 01 грудня 2017 року відповідно до пункту 43 Прикінцевих положень Закону №1058 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Згідно з Преамбулою Закону №1058 саме цей Закон регулює відносини щодо призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду. Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Частиною першою статті 7 Закону №1058 передбачено, що загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється, зокрема, за принципом законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Частиною першою статті 58 Закону №1058 передбачено, що Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій тощо.

Згідно з частиною першою статті 63 Закону №1058 виконавчими органами правління Пенсійного фонду є виконавча дирекція Пенсійного фонду та підвідомчі їй територіальні органи, до яких відносяться головні управління Пенсійного фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління Пенсійного фонду в районах, містах, районах у містах.

Відповідно до частини другої статті 64 Закону №1058 на виконавчу дирекцію Пенсійного фонду покладено обов'язок здійснювати функції щодо призначення (перерахунку), забезпечення своєчасного та в повному обсязі фінансування і виплати пенсій та надання соціальних послуг.

За змістом вказаних норм органи Пенсійного фонду України здійснюють призначення та перерахунок призначених пенсій виключно на умовах і у порядку, визначених законом.

Оскільки умови перерахунку пенсій з 01.10.2017, призначених відповідно до Закону №1058, врегульовано пунктом 43 Прикінцевих положень Закону №1058, відповідач правомірно застосував при перерахунку пенсії позивача величину оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1%.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений пунктом 43 Прикінцевих положень Закону №1058, тому перерахунок пенсії позивача з 01.12.2017 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% є правомірним.

Згідно з частиною першою статті 42 Закону №1058 в редакції, яка діяла до 01.10.2017, пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.

Частиною другою вказаної статті було передбачено, що крім індексації пенсії щороку здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, на коефіцієнт, що відповідає не менш як 20 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, порівняно з попереднім роком.

Законом №2148 частину першу статті 42 було виключено, а частину другу змінено та передбачено, що для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Таким чином, зміна величини оцінки одного року страхового стажу як самостійна підстава для перерахунку пенсій не передбачена.

Разом з цим, пунктом 43 Прикінцевих положень Закону № 1058 визначені особливості перерахунку пенсій з 01.10.2017, тому саме вказана норма є спеціальною і підлягає застосуванню незалежно від норм статті 42 Закону №1058.

Згідно статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Також відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 25.01.2012 №3-рп/2012, зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Таким чином, законодавець має право в залежності від фінансової ситуації в державі зменшувати обсяг встановлених прав, але до тієї межі, за якою ставиться під сумнів сутність права на соціальний захист.

Як встановлено судом, відповідно до наведених норм розмір перерахованої ОСОБА_1 пенсії з 01.12.2017 визначено на підставі коефіцієнту страхового стажу позивача з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1%, а не з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35%, оскільки було внесено відповідні зміни до законодавства.

Відтак, розмір перерахованої пенсії позивачу був збільшений з 2262,00 грн. і після перерахунку склав 2430,17 грн.

Необхідно зазначити, що при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій. З 01.10.2017 року перерахунок раніше призначених пенсій здійснено із використанням показника середньої заробітної плати на рівні 3764,40 грн., а не 1 573,99 грн. як при попередньому перерахунку.

Відтак, вказані зміни не погіршили умов отримання пенсії позивачем, а тому посилання позивача на звуження її права є необґрунтованим.

Стосовно посилання позивача на практику Європейського суду з прав людини, суд зауважує на тому, що згідно частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював свою позицію щодо обмеження (звуження) соціальних прав та гарантій державами - учасницями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, в Рішенні від 03 червня 2014 року (Заява N 43331/12, справа "Валентина Ніканорівна Великода проти України") Європейський суд з прав людини зауважив на змінюваності законодавства про соціальне забезпечення, а також наголосив на тому, що положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, запроваджувати чи ні будь-які форми системи соціального забезпечення; та не гарантує як таке право на будь-які соціальні виплати у певному розмірі.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчувати виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство.

Відтак, зменшення величини оцінки одного року страхового стажу, визначене законом, не порушує правових позицій Європейського Суду з прав людини.

Щодо зворотної дії в часі пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058 суд зазначає, що Конституційний Суд України в Рішенні №1-рп/99 від 09.02.1999 у справі №1-7/99 вказав, що дію в часі законів та інших нормативно-правових актів треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Суд зауважує, що перерахунок пенсії позивача із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% здійснено з 01.12.2017, тобто після набрання чинності пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058, що виключає зворотну дію закону в часі.

Відтак, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3); безсторонньо (пункт 4); добросовісно (пункт 5); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації (пункт 7); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8); своєчасно, тобто протягом розумного строку (пункт 10).

За змістом ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимоги в частині стягнення з Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправним розпорядженням в розмірі 794,43 гривня щомісячно, до дати скасування протиправного рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Фактами, з якими матеріальний закон пов'язує настання цивільно-правової відповідальності органу державної влади за заподіяння майнової шкоди, є: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача.

За умовами даного делікту, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди органом державної влади, суду необхідно з'ясувати наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме встановити факт наявності незаконного рішення, незаконної дії чи бездіяльності, шкідливого результату такої поведінки (шкода), причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою.

Оскільки, суд прийшов до висновку, що відповідач здійснюючи перерахунок пенсії позивача із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% дія правомірно, то в даному випадку відсутній один із обов'язкових елементів складу цивільного правопорушення - факт наявності незаконного рішення, незаконної дії чи бездіяльності Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, без якого державний орган неможливо притягнути до відповідальності та зобов'язати відшкодувати матеріальну шкоду, а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Стосовно клопотання позивача про звернення до Верховного Суду України про порушення перед Конституційним Судом України питання про відповідність Конституції п. 4.3 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 КАС України якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії. У такому випадку суд після винесення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України.

Отже, суд може звернутись до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України, після винесення рішення у справі, до прийняття рішення по суті справи таке звернення не передбачене.

Оскільки суд прийняв рішення про відмову в задоволенні позову, то підстав для звернення до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону не має.

Зважаючи на відсутність судових витрат у цій адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250-251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Гагаріна, 2, м. Коростишів, Житомирська область, 12504, ) про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування розпорядження №1341160 від 05.12.2017 та стягнення відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя І.Е.Черняхович