Справа № 804/3479/18
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2018 року Справа № 804/3479/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Будинкоуправління № 2 Гвардійської квартирно-експлутаційної частини району до Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії, -
18.05.2018 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі за позовною заявою Будинкоуправління № 2 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району до Черкаської селищної ради з наступними вимогами:
визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 09.02.2018 року № 09 «Про розгляд звернення Будинкоуправління № 2 щодо погодження тарифів на комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій»;
зобовязати Черкаську селищну раду Новомосковського району Дніпропетровської області прийняти рішення про затвердження проведених Будинкоуправління № 2 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району коригувань встановлених тарифів на комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на підставі наданих розрахунків на 1 м2 загальної площі квартири, згідно з поданням від 29.12.2017 року;
стягнути з відповідача на користь Будинкоуправління № 2 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району суму судового збору, що був сплачений при подачі позову.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що з 01.02.2017 року рішенням виконавчого комітету Черкаської селищної ради було встановлено Будинкоуправлінню № 2 тарифи на комунальні послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, які є діючими на цей час.
У звязку із підвищенням вартості на товари і послуги, зростанням рівня заробітної плати, а також з метою приведення тарифів до економічно обґрунтованих витрат, позивачем було проведено відповідне коригування тарифу та направлено відповідачу для їх затвердження. Проте, в порушення ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач не прийняв відповідне рішення протягом 10 днів, а надав відмову. Позивач вважає вказану відмову протиправною, оскільки обовязок відповідача провести відповідні коригування є безумовними і він не наділений правом діяти на власний розсуд.
Розгляд справи було призначено за правилами спрощеного позовного провадження на 29.05.2018 року.
29.05.2018 року в судове засідання зявились представники сторін, проте відзив відповідачем наданий не був, у звязку з чим суд оголосив в судовому засіданні перерву на 10.07.2018 року.
08.06.2018 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому він проти задоволення позовних вимог заперечує, так як в піднятті тарифів було відмовлено, оскільки в запропонованих тарифах були завищені показники рентабельності та закладено велику суму коштів на заробітну плату по вакантним і суміщеним посадам. Також відповідачем було запропоновано провести громадське обговорення.
12.06.2018 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якому наголошено, що позивач звертався до Черкаської селищної ради не піднімати тарифи, а відкоригувати існуючі, а вимога провести громадські слухання ґрунтується на Положенні про громадські слухання, яке не набрало чинності, а тому не може бути використано. Крім того, затвердження тарифів є не повноваженнями, а обовязком відповідача, що підтверджується рішеннями судів у справі № 183/1891/17.
25.06.2018 року до суду надійшли заперечення на відзив, в яких зазначено, що вимога провести громадські слухання не була підставою для відмови в затвердженні тарифів, про що свідчить протокол засідання виконавчого комітету.
10.0.2018 року в судове засідання зявились представники позивача та відповідача, які надали пояснення відповідно до позовної заяви, відзиву, відповіді на відзив та заперечень. В судовому засіданні було оголошено перерву з метою отримання додаткових доказів у справі на 17.07.2018 року.
17.07.2018 року в судове засідання прибули представники учасників справи та суду були надані витребувані докази.
Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані суду докази та матеріали справи, повно і всебічно оцінивши їх, зазначає наступне.
31.01.2017 року виконавчий комітет Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області прийняв рішення № 02 «Про встановлення тарифів на комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», яким встановлені з 01.02.2017 року тарифи на комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на 1 м2 загальної площі квартири за адресами вул. Лісна, 1-17, 1А, 1Б, вул. Гагаріна, 1Б, 1В.
02.01.2018 року до виконкому Черкаської селищної ради за вх. № 07/02-14 надійшов лист Будинкоуправління № 2 смт. Черкаське від 29.12.2017 року № 610, в якому заявник просить розглянути Проект скоригованих тарифних ставок на комунальні послуги для будинків вул. Лісна №№ 1-17, 1А, 1Б, вул. Гагаріна № 1Б, 1В у звязку з підвищенням вартості на товари і послуги та після затвердження мінімальної заробітної плати та погодити на засіданні Виконкому Черкаської селищної ради скориговані тарифні ставки на комунальні послуги з утриманням будинків і споруд та прибудинкових територій. До вказаного звернення було додано калькуляцію розрахунку економічно обґрунтованих планових витрат з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, Таблиця 1. Пояснювальна записка, Розяснення змін планових витрат ДУ-2, Таблиця 2. Планова зарплата ДУ-2 на 2018 рік.
09.02.2018 року виконком Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області прийнято рішення № 09 «Про розгляд звернення Будинкоуправління № 2 щодо погодження тарифів на комунальні послуги з утриманням будинків і споруд та прибудинкових територій», яким відмовлено в затвердженні проведених Будинкоуправлінням № 2 коригувань встановлених тарифів на зазначені комунальні послуги, а також запропоновано керівництву Будинкоуправління № 2Гвардійської КЕЧ району проведення громадських слухань з питань підвищення тарифів на утримання будинків і прибудинкових територій.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні повноваження встановлення в порядку і межах, визначених законом, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до ст. 1 вказаного Закону житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.
Частина 10 статті 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлює, що у разі зміни протягом строку дії цін/тарифів обсягу окремих складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від виконавця/виробника, зокрема, збільшення або зменшення податків і зборів, мінімальної заробітної плати, орендної плати та амортизаційних відрахувань, підвищення або зниження цін на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, виконавці/виробники проводять коригування встановлених цін/тарифів на житлово-комунальні послуги і подають на затвердження до органу, уповноваженого здійснювати встановлення таких цін/тарифів. При цьому перерахунок цін/тарифів може проводитися шляхом коригування лише тих складових структури цін/тарифів, за якими відбулися цінові зміни в бік збільшення або зменшення. При коригуванні додатково враховується компенсація втрат (або вилучення необґрунтовано отриманих прибутків) від застосування не скоригованої на зміну вартості окремих витрат ціни/тарифу в період до встановлення скоригованих цін/тарифів.
Орган, уповноважений здійснювати встановлення цін/тарифів, зобов'язаний прийняти рішення про коригування тарифу не пізніше ніж через 10 днів з дня отримання відповідного подання.
Таким чином, суд зазначає, що вказані норми містять право відповідних виконавців/виробників житлово-комунальних послуг провести коригування встановлених цін/тарифів на ці послуги у випадку зміни окремих складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від виконавця/виробника, подати відповідне подання до уповноваженого органу про це, а також безумовний обовязок уповноваженого органу вказані коригування затвердити. Водночас вказані норми також встановлюють чітко визначений шлях такого коригування, а саме шляхом коригування лише тих складових структури цін/тарифів, за якими відбулись цінові зміни в бік збільшення або зменшення. І жодним чином вказані норми не встановлюють обовязок відповідного уповноваженого органу затверджувати самі тарифи, а не його складові частини.
Здійснивши аналіз листа Будинкоуправління № 2 смт. Черкаське від 29.12.2017 року № 610, в якому заявник просить розглянути Проект скоригованих тарифних ставок на комунальні послуги для будинків вул. Лісна №№ 1-17, 1А, 1Б, вул. Гагаріна № 1Б, 1В, суд зазначає, що вказаний лист містить прохання затвердити на засіданні виконкому Черкаської селищної ради скориговані тарифні ставки, а не окремі відкориговані складові структури цін/тарифів цих ставок, як того передбачає закон,
Таким чином, враховуючи те, що позивач, звертаючись зі зверненням від 29.12.2017 року, діяв не в спосіб, передбачений Законом, у суду відсутні підстави визнавати відмову виконкому Черкаської селищної ради від 09.02.2018 року протиправною та зобовязати відповідача вчинити відповідні дії.
Крім того, суд зазначає, що Закон України «Про місцеве самоврядування» відрізняє органи місцевого самоврядування та виконавчі органи органів місцевого самоврядування.
Так, згідно ст. 10 Закону органами місцевого самоврядування є сільські, селищні, міські ради, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Водночас, стаття 11 Закону встановлює, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.
Крім того, Закон України «Про місцеве самоврядування» встановлює різні повноваження для сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад та для виконавчих органів відповідних рад.
Стаття 26 Закону встановлює виключну компетенцію сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад, а стаття 28 повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад в галузі бюджету, фінансів і цін.
Стаття 42 Закону встановлює, що сільський, селищний, міський голова, зокрема, організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету, а також здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету.
З матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся 29.12.2017 року звернувся до Голови Черкаської селищної ради для розгляду на засіданні виконкому ради питання затвердження скоригованих тарифів. 09.02.2018 року виконком Черкаської селищної ради надав відповідь про відмову затвердження відповідних тарифів. Водночас, Будинкоуправління № 2 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району звернула свої позовні вимоги саме до Черкаської селищної ради, до повноважень якої не віднесено розгляд питання про затвердження тарифів.
При цьому суд звертає увагу, що відповідно до положень пунктів 7, 9 ст. 4, частини 3 ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачами у справах адміністративної юрисдикції можуть бути субєкти владних повноважень незалежно від того, чи є ці субєкти юридичними особами або ні. Єдиним визначальним критерієм для цієї мети є лише той факт, чи здійснював цей орган публічно-владні управлінські функції чи ні.
За таких умов, суд дійшов висновку, що позивачем звернуто свої позовні вимоги до неналежного відповідача.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Враховую викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позовних вимог Будинкоуправління № 2 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району до Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області.
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відтак, враховуючи, що суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову повністю, судові витрати сплачені позивачем не стягуються.
Керуючись статтями 72, 77, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Повний текст рішення суду складений 23 липня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1