Справа № 826/5654/17
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 серпня 2018 року №826/5654/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (далі також - суд) звернулася Державна архітектурно-будівельна інспекція України (далі також - позивач) з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі також - відповідач), в якому просить прийняти рішення, яким скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 10 квітня 2017 року, прийняте старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинським О.В. з примусового виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення від 21 січня 2014 року № 05.

Позов мотивовано протиправними діями державного виконавця щодо повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, який вказує на те, що виконавчий документ пред'явлено до виконання не тією особою, яку зазначено у виконавчому документі стягувачем. При цьому державним виконавцем не враховано, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України є функціональним правонаступником Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві, а Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві - територіальний орган - структурний підрозділ Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, хоча належним чином повідомлений про його проведення, письмових пояснень не надав.

Як вбачається з матеріалів справи, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві прийнято постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 21 січня 2014 року № 05, відповідно до якої на ОСОБА_3 за вчинення правопорушення у сфері містобудівної діяльності відповідно до Закону України «Про відповідальність у сфері містобудівної діяльності» накладено штраф у розмірі 6 800,00 грн.

Вказану постанову як виконавчий документ Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві листом від 28 лютого 2014 року № 7/26-41/2802/05 направила для примусового виконання до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Постановою державного виконавця від 19 травня 2015 року № 42473753 виконавчий документ повернуто стягувачеві - Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві.

Надалі із заявою про примусове виконання постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 21 січня 2014 року № 05 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві звернувся Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві. У заяві також зазначалося про зміни в структурі та організації діяльності Деравної архітектурно-будівельної інспекції України, що відбулися на законодавчому рівні, повідомлялося про ліквідацію Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві та висловлювалося прохання про заміну стягувача - згаданої Інспекції на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

Постановою державного виконавця від 30 грудня 2016 року № 51223506 виконавчий документ повернуто без виконання до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області. Постанову мотивовано відсутністю майна боржника, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу. Стягувача повідомлено про право повторного пред'явлення до виконання виконавчого документа.

Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві повторно пред'явив до виконання постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 21 січня 2014 року № 05, звернувшись до відповідача із заявою від 17 березня 2017 року № 10/26-2/1703/05, знову зазначивши про зміни в структурі та організації роботи Державної архітектурно-будівельної інспекції України та висловивши прохання про заміну стягувача Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

Згідно з повідомленням від 10 квітня 2017 року № дв29 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання вищевказану постанову повернуто на адресу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві.

Повернення виконавчого документу обґрунтоване пунктом 6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» з огляду на те, що за виконавчим документом стягувачем є Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві, тоді як заяву про відкриття виконавчого провадження подано особою, яка не є стягувачем за виконавчим документом.

Не погоджуючись із такими рішенням державного виконавця, позивач звернувся до суду з позовом, при розгляді якого суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 18 Закону встановлено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 3 Закону визначено перелік рішень, що підлягають примусовому виконанню. Так, згідно з пунктом 6 цієї статті Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Частинами першою-третьою статті 4 Закону встановлено вимоги до виконавчого документа

Так, у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов'язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов'язаний мати таку печатку.

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За змістом статті 3 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві є одним із органів, уповноважених розглядати справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Враховуючи викладене, постанова Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві від 21 січня 2014 року № 05 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності є виконавчим документом, стягувачем за яким є Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві і який підлягає примусовому виконанню державним виконавцем.

Водночас постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2014 року № 150 «Питання функціонування територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної архітектурно-будівельної інспекції за переліком згідно з додатком, у тому числі Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві та прийнято пропозицію Державної архітектурно-будівельної інспекції щодо утворення її територіальних органів як структурних підрозділів апарату Інспекції в Автономній Республіці Крим, областях, мм.Києві та Севастополі.

Відповідно до повідомлення відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Печерського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві від 03 квітня 2015 року № б/н до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців внесено запис № 9043824 про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09 липня 2014 року № 294 «Про затвердження Положення про Держархбудінспекцію» Держархбудінспекції доручено забезпечити здійснення її територіальними органами, що ліквідуються, функцій та повноважень, покладених на ці органи, до утворення її територіальних органів як структурних підрозділів апарату Державної архітектурно-будівельної інспекції в Автономній Республіці Крим, областях, мм.Києві та Севастополі.

Відповідно до пункту 1 наказу Держархбудінспекції від 10 жовтня 2014 року № 272 «Щодо діяльності деяких підрозділів Державної архітектурно-будівельної інспекції» Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві доручено забезпечити здійснення функцій та повноважень територіального органу, утвореного як структурний підрозділ апарату Держархбудінспекції, покладених на нього Положенням про Департамент архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві, затвердженого наказом від 10 жовтня 2014 року № 225, на території міста Києва з 10 жовтня 2014 року.

Відповідно до наказу Держархбудінспекції від 12 червня 2014 року № 116 «Про ліквідацію Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві та на виконання затвердженого Держархбудінспекцією плану заходів по ліквідації згаданої інспекції ліквідаційна комісія Інспекції передала службову документацію, а Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві прийняв вказану документацію, в тому числі: постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, винесені за 2011-2014 року, в тому числі постанову про накладення штрафу від 21 січня 2014 року № 05, що зафіксовано в акті від 10 жовтня 2014 року «Про передачу Ліквідаційною комісією Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві відділу правової роботи Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві службової документації».

Відтак, Державна архітектурно-будівельна інспекція України є функціональним правонаступником Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві, а з 10 жовтня 2014 року Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві як структурний підрозділ апарату Державної архітектурно-будівельної інспекції України бере участь в реалізації державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду на території міста Києва, тому названий Департамент продовжує здійснювати заходи щодо стягнення штрафів, накладених Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві в примусовому порядку.

За наведених обставин суд приходить до висновку про наявність підстав у Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві щодо пред'явлення від імені Державної архітектурно-будівельної інспекції України до примусового виконання виконавчого документу - постанови про накладення штрафу від 21 січня 2014 року № 05, тому у державного виконавця не було підстав повертати цей виконавчий документ без прийняття до виконання, оскільки він поданий належною особою.

Додатково суд вважає за доцільне звернути увагу на наступне.

За змістом статті 15 Закону сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім'я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Відтак, заміні сторони у виконавчому провадженні має передувати відкриття виконавчого провадження.

Оскільки в заявах про відкриття виконавчого провадження Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві просив в установленому порядку замінити стягувача у виконавчому провадженні з Інспекції державного архітектурно будівельного контролю на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, то суд вважає, що така заміна можлива лише після відкриття державним виконавцем виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про протиправність рішення старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинського О.В., оформленого повідомленням від 10 квітня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, а саме постанови по справі про адміністративне правопорушення від 21 січня 2014 року № 05. Відтак, таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню судом, а позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 69-71, 128, 158-163, 181, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Державної архітектурно-будівельної інспекції України (01133, м.Київ, бульвар Лесі України, 26, ) до Шевченківського районного віддділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (01032, м.Київ, вул.Саксаганського, 110, ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинського О.В., оформлене повідомленням від 10 квітня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, а саме постанови по справі про адміністративне правопорушення від 21 січня 2014 року № 05.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко