Справа № 2-а-758/10
Суддя: Шелесько В. Д.
Дата ухвалення: 2010-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-758/2010 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.10 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Шелеська В.Д., при секретарі Гладкій Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС Кобеляцької роти ДПС УДАІ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

В позові позивач просив скасувати постанову ВІ № 129349 від 23.11.2010 року винесену відповідачем, про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1. ст. 122 КУпАП.

Посилається на те, що 23 листопада 2010 року близько о 6 год 55 хв він рухався автомобілем Москвич 2141, державний реєстраційний номер А75-66 IX по автомобільній дорозі Кременчук - Павлиш.

Приблизно в цей час його зупинив інспектор ВДАІ ОСОБА_2 як виявилось причиною зупинки, за думкою інспектора за показниками приладу, стало порушення ним вимог пункту 12.4 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 122 КУпАП.

На підтвердження викладеного інспектор не показав сам прилад на якому була зафіксована швидкість ніби то його автомобіля, що становила 87 км/год.

На його заперечення стосовно того, що він не вчиняв дій, які порушували б Правила дорожнього руху України, а рухався відповідно до цих Правил, інспектор потребував надання посвідчення водія, реєстраційні документи на автомобіль, після чого повернувся до свого службового автомобіля та в ньому склав протокол про адміністративне правопорушення. Вказаний протокол йому було надано на підпис після його складання та підписання інспектором. Коли він висловився про незгоду з висновками інспектора про те, що Правил дорожнього руху України він не порушував, він сказав, що він повинен визнати провину, тобто підписати протокол.

Перебуваючи в збудженому стані він під диктовку інспектора визнав свою „винуватість" та підписав цей протокол, але копію протоколу йому не надали.

В подальшому інспектор, врахувавши свої думки достатніми для визначення наявності обставин, які свідчать про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, прийняв рішення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн та виніс постанову ВІ №129349 по справі про адміністративне правопорушення від 23.11.2010 року (копія додається).

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП є незаконним, необгрунтованим, недоведеним з наступних причин:

Ст. 254 КУпАП зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення складається в разі його вчинення, але оскільки адміністративне правопорушення не було зафіксоване належним чином, як то вимагає чинне законодавство, з врахуванням допущених порушень під час складання протоколу він не може бути належним доказом його вини, і за таких обставин відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не могло бути бути розпочато у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Так як йому співробітником ДАІ, не було показано на приладі швидкості, яка була зафіксована, то встановити та довести, що вимірювалася швидкість саме його автомобіля, неможливо, адже це може бути швидкість автомобіля, який рухався попереду нього, поряд з ним, чи навіть в кількох десятках метрах від його автомобіля. При цьому має зазначити, що він рухався в потоці з декількох автомобілів, як він міг перевищити швидкість їхавши в потоці машин.

Необхідно також зазначити, що відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. Але йому надали тільки копію постанови по справі про адміністративне правопорушення. Отже маємо прийти до висновку, що вимірювач не має функцій фото- і кінозйомки, відеозапису, тому з огляду на положення ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення не може бути визнаний доказом по справі.

Також має зазначити, що йому не надали дані про допуск даного засобу вимірювальної техніки до застосування в Україні, повірку, сертифікат відповідності, похибки при вимірюваннях. Крім того, в постанові у справі про адміністративне правопорушення цих даних також немає, що робить вимірювання незаконним у відповідності до ст. 10-15 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». До того ж, співробітник ДАІ під час вимірювання тримав вимірювальний пристрій у руці, що робить можливим рух назустріч автомобілю, швидкість якого вимірюється, внаслідок чого відносна швидкість, зафіксована приладом, збільшується.

Просить також зважити на те, що працівник ДАІ не роз'яснив йому його прав та обов'язків, а також порядку оскарження постанови , а стаття 268 КУпАП вказує, що особа яка притягується до адміністративної відповідальності має право : знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо він не володіє мовою, якою ведеться провадження, оскаржувати рішення по справі в установленому порядку;

Порушено положення ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адже відповідачем достеменно не встановлено, чи був винен у правопорушенні саме він, враховуючи, що окрім показань вимірювача швидкості руху будь-яких інших доказів не наведено.

Як водій, він відзначається особливою уважністю та беззастережно дотримується всіх вимог дорожніх знаків. Тому вважає, що оскаржувана Постанова по справі про адміністративне правопорушення ВІ №129349 від 23 листопада 2010 року є незаконною і необгрунтованою, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги і просив їх задовольнити. Він пояснив, що на вимогу відповідача він погодився з протоколом. Прилад, яким була визначена швидкість його автомобіля йому не надали, фіксування швидкості проводилось з руху і з салону автомобіля ДАІ. Перед зупинкою автомобіль його рухався з швидкістю біля 60 км/год на підйом і впаховуючи, що автомобіль старий він рухатись більше не міг.

Відповідач в судове засідання двічі не зявився, будучи належним чином повідомлений про час і місце судових засідань, про причину неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутності не подав, а тому у відповідності зі ст.. 128 КАС України суд вважає можливим справу слухати у відсутності відповідача.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав:

Згідно протоколу про адмінправопорушення ВІ1 № 048564 від 23.11.2010 року, складеного відповідачем 23.11.2010 року в 06 год. 54 хв. ОСОБА_1 керуючи а/м М-2141 з н/знаком А 75-66 ІХ в с. Маламівка Кременчуцького району при дії знаку 5.45 ПДР перевищив встановлену швидкість і рухався з швидкістю 87 км/год, швидкість встановлена приладом „Беркут № 0603010, чим порушив вимоги п.12.4. ПДР і вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

На підставі вищевказаного протоколу відповідачем 23.11.2010 року була винесена постанова ВІ № 129349 про накладення на позивача штрафу в розмірі 255 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Згідно ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень (а таким є відповідач) обовязок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності накладається на відповідача.

В даному випадку відповідач не виконав свого обовязку по доказуванню правомірності свого рішення, тобто доказів, які б спростували зазначені доводи позивача суду не надав.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що вина позивача в порушенні вимог п.12.4. ПДР України не доведена, а тому в його діях склад правопорушення, передбачений ч.1 ст. 122 КУпАП відсутній і постанова ВІ № 129349 від 23.11. 2010 року у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача є незаконною і підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 10-15 „Про метрологію та метрологічну діяльність ст.ст. 7, 254, 284, 287, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 69, 71, 128, 159-163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову ВІ № 129349 від 23.11.2010 року у справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором ДПС Кобеляцької роти ДПС УДАІ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу розміром 255 (двісті пятдесят пять) гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Онуфріївського

районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_3