Справа № 826/11084/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 серпня 2018 року № 826/11084/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастерпайп Україна"

до

Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві

про

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № ,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Мастерпайп Україна» (надалі – позивач) з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі – відповідач), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 04 липня 2017 року №.

Мотивуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. На думку позивача, у відповідності до Податкового кодексу України, ні формування податкового кредиту, ні формування суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню, не залежить від того чи продавались надалі товари, що були імпортовані (ввезені) на територію України, а відтак твердження Головного управління ДФС у м. Києві про порушення вимог пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України є безпідставним.

Також, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Мастерпайп Україна» стверджує, що Головним управлінням ДФС у м. Києві неправильно встановлено обставини формування суми від’ємного значення для надання бюджетного відшкодування податку на додану вартість за лютий 2017 року, адже Податковий кодекс України не містить жодних обмежень щодо врахування ПДВ за результатами імпорту та наступного продажу товарів на території України.

Представник позивача в ході судового розгляду справи позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

У відзиві на адміністративний позов представник податкового органу повідомив, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Мастерпайп Україна» не виконано вимоги пункту 200.1, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов’язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. Додатково, представник відповідача зазначив, що у Головного управління ДФС у м. Києві для неприйняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення були відсутні, а ораном вірно встановлено відсутність права на отримання суми бюджетного відшкодування ПДВ за лютий 2017 року на суму 304 608,00 грн.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що ні в акті перевірки, ні в податковому повідомленні-рішенні не зазначено, в чому саме з точки зору Головного управління ДФС у м. Києві полягає порушення пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України.

Представник податкового органу в призначене судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Зважаючи на клопотання представника позивача, а також достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в період з 24 травня 2017 року по 07 червня 2017 року на підставі наказу Головного управління ДФС у м. Києві №3666 від 18 травня 2017 року та направлення №435/26-15-14-04-01 та №436/26-15-14-04-01 від 24 травня 2017 року відповідно до вимог підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку на лютий 2017 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 20 березня 2017 року №), за результатами якої складено акт перевірки №285/26-15-14-04-01/38576489 від 14 червня 2017 року.

Документальною позаплановою перевіркою встановлено порушення пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, Товариством з обмеженою відповідальністю «Мастерпайп Україна» завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ за лютий 2017 року на 304 608 грн. Також, документальною позаплановою перевіркою не встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Мастерпайп Україна» вимог Кодексу в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за лютий 2017 року на суму 61 251 грн.

Зазначені вище висновки податкового органу ґрунтуються на тому, що відповідно до поданої ТОВ «Мастерпайп Україна» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2017 року (вх. № від 20 березня 2017 року) сума від’ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Податкового кодексу України на момент подання податкової декларації, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку у розмірі 365 859,00 грн.

Згідно даних додатку 3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» до податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2017 року ТОВ «Мастерпайп Україна» у таблиці 2 «Розшифровка суми податку, фактично сплаченої у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальником товарів/послуг або до Державного бюджету України відобразило від’ємне значення за лютий 2017 року у розмірі 365 859,00 грн., яке виникло за рахунок рядка 11.1 «Ввезені на митну територію України товари, необоротні активи та отримані від нерезидента на митній території України послуги за основною ставкою».

Так, товарно-матеріальні цінності (труби водопроводні з ливарного чавуну: труба NATURAL DN600 L=7, 97m C40 зі з’єднанням STANDART Ve арт. NFB60F60:

- згідно МД від 03 лютого 2017 року №100270001/2017/081243 106,990 м було продано ТОВ «ВЛД ГРУП» відповідно до видаткової накладної від 03 лютого 2017 року №15 на суму 467 087,31 грн., сума ПДВ 93 417,46 грн. (податкова накладна від 03 лютого 2017 року №9);

- згідно МД від 14 лютого 2017 року №100270001/2017/082425 107,460 м було продано ТОВ «ВЛД ГРУП» відповідно до видаткової накладної від 16 лютого 2017 року №М-000003 на суму 469 139,20 грн., сума ПДВ 93 827,84 грн. (податкова накладна від 16 лютого 2017 року №15);

- згідно МД від 18 лютого 2017 року №100270001/2017/082764 107,460 м. було продано ТОВ «ВЛД ГРУП» відповідно до видаткової накладної від 18 лютого 2017 року №М-000007 на суму 469 139,20 грн., сума ПДВ 93 827,84 грн. (податкова накладна від 18 лютого 2017 року №18).

Товарно-матеріальні цінності (фітінги для водопровідних та каналізаційних труб з чорних металів: анкерне кільце TIS-K DN=600 арт. JKB60E):

- згідно МД від 03 лютого 2017 року №100270001/2017/081245 18 шт. було продано ТОВ «ВЛД ГРУП» відповідно до видаткової накладної від 03 лютого 2017 року №15 на суму 60 688,60 грн., сума ПДВ 12 137,76 грн. (податкова накладна від 03 лютого 2017 року №9);

- згідно МД від 17 лютого 2017 року №100270001/2017/082726 36 шт. було продано ТОВ «ВЛД ГРУП» відповідно до видаткової накладної від 18 лютого 2017 року №М-000007 на суму 121 377,60 грн., сума ПДВ 24 275,52 грн. (податкова накладна від 18 лютого 2017 року №18.

Перевіркою встановлено, що на порушення пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України ТОВ «Мастерпайп Україна» завищено заявлену суму бюджетного відшкодування ПДВ за лютий 2017 року на 304 608 грн.

Як зазначено в акті перевірки, станом на дату подання податкової декларації за лютий 2017 року за даними системи електронного адміністрування сума ліміту становить 604 749,87 грн. Станом на 12 червня 2017 року сума податкового боргу складає 0 грн.

На думку податкового органу, при відображенні ТОВ «Мастерпайп Україна» у декларації за лютий 2017 року від’ємного значення між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту у сумі 365 859 грн., сума від’ємного значення попередніх та поточного звітного (податкового) періоду, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України на момент подання податкової декларації у сумі 604 750 грн., бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку у сумі 365 859,00 грн., тобто завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ за лютий 2017 року на 304 608,00 грн.

На підставі виявлених порушень податковим органом 04 липня 2017 року видано податкове повідомлення-рішення №, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Мастерпайп Україна» вказано на відсутність права на врахування суми від’ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 304 608,00 грн.

Незгода позивача із вказаним податковим повідомленням-рішенням зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

У відповідності до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення суми податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг, придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи).

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що до податкового кредиту не відносяться суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: - враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; - або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; - та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Подання податкової декларації з податку на додану вартість передбачено статтями 46 та 203 Податкового кодексу України.

Згідно з абзацом 1 пункту 48.1 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час подання позивачем.

Наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року №21 (зі змінами і доповненнями) затверджено форму податкової декларації та порядок заповнення і подання податкової звітності з ПДВ.

У відповідності з пп. 2 і 3 пункту 10 Розділу III Порядку заповнення декларації, додатками до декларації є, зокрема, довідка про суму від'ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) (додаток 2) та розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3) (додаток 3).

Позивачем заповнена декларація у відповідності з абз. 1 пп.2, пп.3, пп.4 пункту 5 Розділу III Порядку заповнення декларації.

Суд погоджується з позивачем, що з огляду на приписи пунктів 200.1 та 200.4 статті 200 Податкового кодексу України та Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, при визначенні податкового зобов'язання з ПДВ у складі податкового кредиту звітного періоду враховуються суми податкового кредиту сформованого у поточному податковому періоді та суми від'ємного значення з ПДВ, що виникло у минулому звітному періоді, при цьому у випадку послідовного виникнення від'ємного значення у декількох минулих податкових періодах, таке значення може бути сформовано за рахунок відповідних сум від'ємного значення у таких минулих періодах.

За результатами дослідження наявних матеріалів справи суд встановив, що відповідно до поданої ТОВ «Мастерпайп Україна» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2017 року (вх. № від 20 березня 2017 року) сума від’ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Податкового кодексу України на момент подання податкової декларації, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку у розмірі 365 859,00 грн.

За даними розрахунків суми бюджетного відшкодування за звітний період лютий 2017 року позивач сформував до повернення суми бюджетного відшкодування за рахунок операцій: за звітний період лютий 2017 року – за рахунок операцій з ТОВ «ВЛД ГРУП».

Крім того, у цих податковій декларації ТОВ «Мастерпайп Україна» задекларувало наступні показники: за звітний період лютий 2017 року: ряд. 9 – усього податкових зобов’язань – 651 533,00 грн.; ряд. 16 – від’ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду – «-» грн. (з них згідно ряд. 16.3 (збільшено/зменшено залишок від’ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу) – «-» та ряд. 16.1 (значення ряд. 21 попереднього звітного (податкового) періоду) – «-»; ряд . 17 – усього податкового кредиту (що включає в т.ч. суму значень ряд . 16) – 1 017 392,00 грн.; ряд. 19 - від’ємне значення різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду у розмірі 365 859,00 грн., ряд. 20 – сума від’ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (ряд. 19 – ряд. 19.1) у розмірі 365 859,00 грн., ряд. 21 - сума від’ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, у розмірі «-».

На підтвердження обставин сплати позивачем на користь своїх постачальників в період за лютий 2017 року (а саме ТОВ «ВЛД ГРУП») позивачем до матеріалів справи буди подані засвідчені АТ «ПроКредит Банк» виписки по розрахунковому рахунку ТОВ «Мастерпайп Україна» за періоди з 01 лютого 2017 року по 28 лютого 2017 року в розрізі по контрагенту-постачальнику.

Дослідивши та проаналізувавши текст акта перевірки від 14 червня 2017 року №285/26-15-14-04-01/38576489, суд встановив, що в ході проведеної перевірки з питання правомірності нарахування ТОВ «Мастерпайп Україна» бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок у банку за лютий 2017 року суд з’ясував, що контролюючим органом були використані первинні та інші документи виключно за період лютий 2017 року.

В ході проведеної перевірки контролюючим органом було підтверджено факти сплати ТОВ «Мастерпайп Україна» на користь постачальника – ТОВ «ВЛД ГРУП», а також за результатами імпортних операцій, - сум податку на додану вартість, що були враховані позивачем у розрахунках бюджетного відшкодування ПДВ за лютий 2017 року.

Що стосується питання підтвердження факту сплати позивачем сум податку на додану вартість у складі вартості товарів/робіт, послуг на користь постачальника, що зазначені в додатку Д3 до податкової декларацій за лютий 2017 року, то жодні нормативно та документально обґрунтовані пояснення з цього приводу в акті перевірки відсутні.

Одночасно за даними п. 3.14.4 цього ж акта, за результатами опрацювання податкових періодів, починаючи з періоду виникнення від'ємного значення, відповідачем не було встановлено наявність розбіжностей у податковій звітності (завищення податкового кредиту, заниження податкових зобов'язань контрагентом).

Між тим, виходячи зі змісту визначення «акт», що наведений в п. 2 розд. І Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року №727 (що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 року за №1300/27745) акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до вимог п.п. 3 - 5 розд. ІІ цього Порядку, акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб’єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про відсутність в акті від 14 червня 2017 року №285/26-15-14-04-01/38576489 систематизованого викладу фактів порушень позивачем податкового законодавства, з посиланням на відповідні документи, що підтверджують факти вчинення таких порушень, та, що висновки такого акта перевірки не підтверджуються наявними у даній справі матеріалами.

Відповідно суд вважає, що позивач мав право включити до суми бюджетного відшкодування ПДВ у декларації за лютий 2017 року фактично сплачені суми отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг та до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України. При цьому, правомірність формування позивачем такого залишку від’ємного значення податку та сум податкового кредиту за звітний період лютий 2017 року контролюючим органом (відповідачем) у встановленому законом порядку спростовано не було.

Враховуючи вищенаведене суд визнає оспорюване податкове повідомлення-рішення, що було прийняте на підставі акта від 14 червня 2017 року №285/26-15-14-04-01/38576489, висновки якого судом визнанні нормативно та документально необґрунтованими, протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач як суб’єкт владних повноважень покладений на нього обов’язок доказування правомірності прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень не виконав.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представника позивача стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77,139, 143, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мастерпайп Україна» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 04 липня 2017 року №.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мастерпайп Україна» () понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4569,12 грн. (чотири тисячі п’ятсот шістдесят дев’ять гривень 12 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві ().

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя А.Б. Федорчук