Справа № 804/2177/18
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2018-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 травня 2018 року Справа № 804/2177/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -
27 березня 2018 року ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у нарахуванні та виплати заборгованості з раніше призначеної пенсії по інвалідності ОСОБА_2 за період - з 01.01.2017 року по 30.11.2017 року згідно частини 1 статті 46 «Виплата пенсії за минулий час» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - неправомірними;
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату заборгованості з призначеної пенсії по інвалідності ОСОБА_2 згідно частини 1 статті 46 «Виплата пенсії за минулий час» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період - з 01.01.2017 року по 30.11.2017 року.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він є пенсіонером та внутрішньо переміщеною особою, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. На звернення ОСОБА_2 про виплату заборгованості пенсії за період з 01.01.2017 року по 30.11.2017 року відповідачем повідомлено про поновлення виплати пенсії лише з 01 грудня 2017 року з посиланням на рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Павлоградської міської ради від 20.12.2017 року № 33, а також повідомлено, що вказаним рішенням комісії не призначено виплату заборгованості за період з 01.01.2017 року по 30.11.2017 року. На думку позивача, відповідач протиправно не здійснює виплату пенсії, чим порушує право на пенсійне забезпечення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.04.2018 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи на 02.05.2018 року.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
20 квітня 2018 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач повідомив, що на підставі розпорядження Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 22.12.2016 року виплату пенсії ОСОБА_2 було автоматично припинено за результатом обміну інформації. Зважаючи, що розпорядженням Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 22.12.2017 року позивачу було відновлено виплату пенсії з 01.12.2017 року, а виплату заборгованості за спірний період не призначено. Вважаючи свої дії, щодо невиплати пенсії за період з 01.01.2017 року по 30.11.2017 року правомірними, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
За правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності (ч. 1 ст. 257 КАС України).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (частини 2, 3 ст. 263 КАС України).
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_5 серії НОМЕР_4, виданим 19.03.2009 року Пенсійним фондом України.
Розпорядженням Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 22.12.2016 року на підставі рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Павлоградської міської ради (протокол від 21.12.2016 року № 14) з 01.01.2017 року виплату пенсії ОСОБА_2 було припинено автоматично за результатом обміну інформацією щодо переміщених осіб.
На підставі розпорядження Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 21.12.2017 року, враховуючи висновки рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Павлоградської міської ради (протокол №33 від 20.12.2017 року), ОСОБА_2 було відновлено виплату пенсії з 01.12.2017 року.
Суд звертає увагу, що рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Павлоградської міської ради (протокол від 21.12.2016 року № 14 та протокол №33 від 20.12.2017 року) відповідачем до суду не надано. Також не надано і доказів направлення позивачу розпоряджень Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 22.12.2016 року та від 21.12.2017 року.
29 січня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Голови комісії з припинення управління Морозовій Н.М. із заявою про виплату заборгованості пенсії за період з 01.01.2017 року по 30.11.2017 року.
Листом Павлоградського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України від 31.01.2018 року №В/59 ОСОБА_2 повідомлено, що за результатом розгляду Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Павлоградської міської ради від 20.12.2017 року № 33 прийнято рішення про призначення (відновлення) виплати пенсії з 01 грудня 2017 року, яким не призначено виплату заборгованості за попередній період з 01.01.2017 року 30.11.2017 року.
Не погодившись з вказаними діями пенсійного органу, позивач звернувся до суду з позовом.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України від 20.10.2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі Закон № 1706-VII), відповідно до преамбули якого цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.
Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру (стаття 1 Закону № 1706-VII).
Частиною першої статті 4 Закону № 1706-VII закріплено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.
Відповідно до статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).
Статтею 8 Закону № 1058-IVпередбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
В силу частини 3 статті 4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Відповідно до статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.
Таким чином, правовим актом, яким, зокрема, визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом №1058, можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.
Згідно зі статтею 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Право позивача на отримання пенсії відповідачем не заперечується.
Приписами частини 1 статті 49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України (Положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.10.2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.
Аналіз викладених норм свідчить про те, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення та лише з підстав, визначених частиною 1 статті 49 Закону № 1058-IV. При цьому припинення виплати пенсії з інших підстав можливо лише у випадках, передбачених законом.
Суд зауважує, що Законом України від 20.10.2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підстави для припинення (призупинення) виплати пенсії не встановлені.
Крім того, матеріали справи не містять відомостей щодо скасування довідки про взяття на облік ОСОБА_2 як внутрішньо переміщеної особи.
Також суд зазначає, що доказів прийняття рішення про припинення виплати пенсії з встановлених законом підстав Павлоградським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та жодних обґрунтованих пояснень відповідачем до суду не надано.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2017 року №821 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області приєднано Павлоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області.
Зважаючи, що саме Павлоградським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області було припинено нарахування та виплату пенсії за спірний період з 01.01.2017 року по 30.11.2017 року, суд приходить до висновку, що необхідно визнати дії Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо відмови у нарахуванні та виплати пенсії ОСОБА_2 за період з 01.01.2017 року по 30.11.2017 року - протиправними.
Отже, суд дійшов висновку, що на час припинення виплати пенсії позивачу з 01.01.2017 року не існувало підстав, передбачених чинним законодавством для такого припинення, тому дії відповідача щодо призупинення виплати пенсії позивачу є протиправними, доказів щодо правомірності своїх дій стосовно невиплати пенсії ОСОБА_2 за період з 01.01.2017 року по 30.11.2017 року, останнім до суду не надано.
Аналогічні висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 року по справі № 263/7763/17.
Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
В ході розгляду справи відповідачем не було наведено належним доказів правомірності відмови у відновленні виплати пенсії позивачу, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Розподіл судових витрат вирішується у відповідності до положень частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 73-78, 90, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправними дії Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо відмови у нарахуванні та виплати пенсії ОСОБА_2 за період з 01.01.2017 року по 30.11.2017 року.
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 пенсію за віком за минулий період з 01.01.2017 року по 30.11.2017 року (включно).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева