Справа № 1140/1914/18
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2018-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року м. Кропивницький Справа № 1140/1914/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (письмового провадження) справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Світловодського відділення Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Світловодської ОДПІ Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 22.06.2015 №2010-17, яким йому визначено суму грошового зобов'язання з транспортного податку у розмірі 25000 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення є протиправним, оскільки винесено відповідачем без врахування вимог пп.4.1.9 п.4.1 ст.4, ст.12, ст.267 Податкового кодексу України. Вважає, що транспортний податок за 2015 рік не повинен нараховуватись, оскільки є місцевим податком, який встановлюється рішенням місцевої ради з дотриманням певного порядку, отже контролюючий орган уповноважений нараховувати та стягувати транспортний збір починаючи з 01.01.2016, а тому позивач позбавлений обов'язку сплачувати транспортний податок за 2015 рік.

Ухвалою від 09.07.2018 відкрито провадження у даній справі та у відповідності до ч.6 ст.12 та ст.ст.257, 260 КАС України визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Клопотань позивача та представника відповідача про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти позову та просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю. Посилався на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято фіскальним органом керуючись приписами ст.267 Податкового кодексу України (а.с.90).

Суд, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 13.03.2013 є власником транспортного засобу Hyundai Santa Fe, номерний знак НОМЕР_1, 2012 року випуску, об'ємом двигуна 3470 куб. см., про що свідчить договір купівлі - продажу №29/01 від 29.01.2013 року та копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.20-23).

22 червня 2015 року Світловодською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області прийнято податкове повідомлення-рішення №2010-17, яким позивачу відповідно до п.п.267.6.2 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України визначено суму податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб в сумі 25000 грн. (а.с.19). Вказане податкове повідомлення-рішення 26.06.2015 року отримане позивачем (а.с.18).

Позивач не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням звернувся до відповідача з заявою в який просив скасувати дане рішення та повернути йому надмірно сплачені суми транспортного податку, додавши до заяви копії квитанцій про сплату транспортного податку (а.с.24-34).

Відповідач листом від 29.11.2017 року № 1370/10/1127 повідомив позивачу, що розгляд питання про скасування транспортного податку не відноситься до компетенції Світловодського відділення Олександрійської ОДПІ Головного управління ДФС у Кіровоградській області (а.с.35).

Також Головне управління ДФС у Кіровоградській області листом від 22.02.2018 №186/Т/11-28-53-02-15 повідомило позивачу, що податкове повідомлення-рішення про нарахування транспортного податку з фізичних осіб на 2015 рік в розмірі 25000 грн. винесено згідно з чинним законодавством та сплачені ОСОБА_1 кошти не є надміру сплаченими і не підлягають поверненню (а.с.37-38).

Так, суд зазначає, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Світловодська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Кіровоградській області 16.08.2018 припинена (а.с.94-95).

Світловодське відділення діє як відокремлений підрозділ Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області, про що свідчить витяг з ЄДР (а.с.92-93).

Відповідно до статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Перевіряючи правомірність спірного податкового повідомлення-рішення, суд виходив з того, що порядок адміністрування транспортного податку врегульовано Податковим кодексом України (надалі - ПК України в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст.265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014, з 01 січня 2015 року статтю 267 ПК України викладено в новій редакції та введено новий податок "Транспортний податок".

Згідно приписів пп.267.1.1 п.267.1 ст.267 ПК України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. (пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Базою оподаткування у відповідності до пп.267.3.1 п.267.1 ст.267 ПК України є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Пунктом 267.4 статті 267 ПК України встановлено, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 грн. за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до пп.267.2.1 п. 267.2 цієї статті.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що з 01.01.2015 власники транспортних засобів та які використовувалися до 5 років, з об'ємом циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. є платниками транспортного податку.

Разом з тим, статтею 8 ПК України передбачено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до п.9.1 ст.9, п.10.1 ст.10 ПК України до загальнодержавних податків належать податок на прибуток підприємств, податок на доходи фізичних осіб, податок на додану вартість, акцизний податок, екологічний податок, рентна плата, мито; до місцевих податків належать податок на майно, єдиний податок.

Місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю) (п.10.2 ст.10 ПК України).

Як встановлено приписами ст.265 ПК України, податок на майно складається, зокрема з транспортного податку.

Таким чином, транспортний податок, згідно вищенаведених норм ПК України, є місцевим податком.

Згідно п.12.3 ст.12 ПК України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Право щодо прийняття місцевих податків органами місцевого самоврядування закріплено ст.143 Конституції України.

Згідно п.п.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до статті 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Частиною 3 статті 27 Бюджетного кодексу України встановлено, що Закони України або їх окремі положення, які впливають на показники бюджету (зменшують надходження бюджету та/або збільшують витрати бюджету) і приймаються: не пізніше 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку планового бюджетного періоду; після 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Враховуючи викладене, транспортний податок, який введено в дію 01.01.2015, не може бути визнано обов'язковим до сплати в 2015 бюджетному році, оскільки місцеві ради не приймали і не могли прийняти і офіційно оприлюднити до 15.07.2014 рішення про встановлення такого податку. Застосування ж даного податку можливе лише з 2016 бюджетного року.

Водночас, особливість місцевих податків полягає в тому, що вони за законом не можуть бути встановлені безпосередньо рішенням Верховної Ради України.

Верховна Рада України може встановлювати тільки перелік дозволених до встановлення місцевими радами місцевих податків і дозволених граничних параметрів таких податків, а власне, встановлення місцевих податків, із дотриманням встановлених Верховною Радою критеріїв - є компетенцією відповідних місцевих рад.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду 26 червня 2018 у справі №820/5687/16 (адміністративне провадження №К/9901/38151/18), від 31 липня 2018 року по справі №804/2874/17 (адміністративне провадження №К/9901/4966/17).

Крім того, приписами пп.4.1.9 п.4.1 ст.4 ПК України встановлений принцип стабільності, що має на меті встановлення незмінних умов оподаткування, елементів податків протягом певного часу.

Так, згідно вказаної норми зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

При цьому, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, в рішенні від 14.10.2010 року у справі "Щокін проти України" (заяви №23759/03 та №37943/06), де Суд зазначив, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про "закон", ст.1 Першого Протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі "Шпачек s.r.о." проти Чеської Республіки", №26449/95, п. 54, від 09.11.1999 року). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі "Бейелер проти Італії" (Beyeler v. Italy), [ВП], №33202/96). На думку Суду, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого важливого фінансового питання, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.

Таким чином, суд вважає, що застосування контролюючим органом положень ст.267 ПК України з метою оподаткування транспортним податком у 2015 році не може вважатись правомірним.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем по справі, як суб'єктом владних повноважень, не виконано покладеного на нього обов'язку щодо доказування правомірності прийняття оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм податкового законодавства, у зв'язку із чим є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За визначенням, наведеним у частині 1 статті 2 Бюджетного кодексу України, бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов'язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження; розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов'язань, довгострокових зобов'язань за енергосервісом та здійснення витрат бюджету; бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету.

Відповідач у справі - Світловодське відділення Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області - не є розпорядником бюджетних коштів, оскільки не є самостійною бюджетною установою, а є структурним підрозділом Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області.

На підставі викладеного, здійснені позивачем документально підтверджені витрати на оплату судового збору у сумі 704,80 грн., підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області.

Керуючись ст.ст.132, 139, 143, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (27501, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) до Світловодського відділення Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області (27501, м. Світловодськ, Кіровоградська область., вул. Героїв України, 14, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області №2010-17 від 22.06.2015, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб в сумі 25000 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) здійснені ним судові витрати на оплату судового збору в сумі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. Кармазина