Справа № 810/3879/17
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

28 серпня 2018 року

справа №810/3879/17

адміністративне провадження №К/9901/56718/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

при секретарі судового засідання Гутніченко А.М.

за участю представників

позивача - Руденко А.В. на підставі Ордеру серії КВ № 380370 від 18 липня 2018 року,

відповідача - Юрченко М.Ю. за дов. 19 липня 2018 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Дистриб'юшін» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року у складі судді Лиска І.Г. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2018 року у складі колегії суддів Бужак Н. П., Костюк Л.О., Троян Н.М. у справі №810/3879/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Дистриб'юшін» до Київської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішень про коригування митної вартості та картки відмови,

У С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АТ Дистриб'юшін» (далі - Товариство, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Київської митниці Державної фіскальної служби (далі - митний орган, відповідач у справі), в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA125000/2017/000287/2 від 27 жовтня 2017 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA125250/2017/00068 від 27 жовтня 2017 року, з мотивів їх безпідставності.

В обґрунтування позову зазначає, що приймаючи спірні рішення, митний орган не довів наявність в нього обґрунтованих сумнівів відносно недостовірності визначеної за ціною контракту митної вартості товарів, а також необґрунтовано застосував другорядний метод її визначення у той час, як декларант надав всі необхідні документи для визначення митної вартості за ціною договору.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2018 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено з підстав ненадання позивачем додаткових документів на вимогу митного органу.

У липні 2018 року позивачем подана касаційна скарга на судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, 1 серпня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження, витребувано справу №810/3879/17 з суду першої інстанції.

14 серпня 2018 року справа №810/3879/17 надійшла до Верховного Суду.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а саме положень статей 53, 54, 254 Митного кодексу України, просить судові рішення судів попередніх інстанцій скасувати та задовольнити позов. Обґрунтовує, що ним надано всі необхідні документи та пояснення на підтвердження складових митної вартості.

Заперечень на касаційну скаргу не надходило, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється у відкритому судовому засіданні відповідно до статті 344 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили.

24 жовтня 2017 року Товариством до митного органу подана митній декларації №UA125250/2017/813663, в якій за основним методом (за ціною договору) визначено митну вартість товару (на рівні 422 690,67 грн, складові: ціна договору - 13230 євро по курсу 31,201109, транспортні витрати - 9900 грн), ввезеного на виконання умов контракту №2-НР-АТD від 13 вересня 2017 року, укладеного між позивачем та компанією «Happy Arts&Cray A SRL» (Румунія).

До вказаної декларації позивачем додано пакет документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару.

У зв'язку з наявними, на його думку, розбіжностями у числових значеннях митної вартості, митний орган додатково запитав у Товариства: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); - рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); - виписку з бухгалтерської документації; - ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Позивач додатково надав прайс-лист виробника товару; висновок № 2716 від 26 жовтня 2017 року; лист від виробника товару про підтвердження ціни; заявку на транспортування від 13 жовтня 2017 року; договір на перевезення №100/01 від 06 жовтня 2017 року; рахунок на оплату транспортних послуг від 25 жовтня 2017 року.

27 жовтня 2017 року митний орган прийняв спірне рішення та картку відмови у прийнятті митної декларації, скоригувавши заявлену позивачем митну вартість у бік збільшення.

Підставами для прийняття рішення про коригування митної вартості стали не усунуті, на думку митного органу, розбіжності у поданих документах щодо відсутності умов оплати в поданому інвойсі, відсутності підпису уповноваженої особи та печатки банку на поданому платіжному дорученні, надано неналежно, на думку митного органу, експертну довідку, експортна декларація подана без перекладу на українську мову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій висновувались виключно з наявності компетенції у митного органу на запит додаткових документів за наявності в останнього сумнівів щодо правильності визначення митної вартості декларантом. Втім судами не надано оцінки обґрунтованості сумнівів відповідача, а відтак і не встановлено підстав для витребування додаткових документів.

З спірного рішення відповідача не вбачається, чим саме зумовлена неможливість визначити складові заявленої Товариством митної вартості та яким чином додатково запитані документи зможуть спростувати наявні у митниці сумніви.

Суд приходить до висновку, що позивачем до митного оформлення подано всі, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України документи, про що свідчать матеріали справи.

Висновки судів попередніх інстанцій Суд вважає передчасними, з огляду на наступне.

За умовами контракту умови оплати можуть визначатись як в інвойсі, так і в проформі-інвойсі, в матеріалах справи наявні обидва з названих документів з необхідними реквізитами, що дозволяють ідентифікувати партію товару та з зазначенням умов оплати (передоплата), умови поставки - EXW-Sibiu, розбіжностей в ціні за товар немає.

Доводи відповідача про відсутність на платіжному дорученні №523 від 6 жовтня 2017 року підпису уповноваженої особи та печатки банку - не відповідають дійсності.

Транспортні витрати повністю підтверджені наданими декларантом договором на перевезення №100/01 від 06 жовтня 2017 року, рахунком-фактурою до нього та відповідною заявкою.

Оскільки усі числові значення складових митної вартості (ціна товару та транспортні витрати) повністю збігаються та правильно відтворені у поданій Товариством митній декларації, Суд не вбачає підстав для підтримання спірного рішення митного органу.

Оцінюючи обґрунтованість обрання відповідачем другорядного методу визначення митної вартості товару (резервний), Суд зазначає, що сама лише наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Відповідно до частини першої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно положень частини 6 статті 54 Митного кодексу України, підставами для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, серед іншого, є неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу.

За змістом статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється в першу чергу за основним методом, тобто, за ціною договору (вартістю операції).

У цій справі Суд висновується з того, що позивачем під час проходження процедури митного оформлення товарів, надано до органу доходів і зборів документально підтверджені дані про ціну договору. Ці дані містилися у документах, поданих за переліком, передбаченим частинами першою, другою, третьою статті 53 Митного кодексу України, та не мали розбіжностей у числових значеннях, що підтверджують складові митної вартості товарів.

Суд висновується з дослідження складу митного правопорушення з урахуванням усіх обставин справи, а не лише з факту наявності повноважень митного органу на здійснення контрольних функцій при митному оформленні товарів.

Суд вважає, що висновок судів попередніх інстанцій щодо повноти дослідження складу митного правопорушення, його відсутності у спірних правовідносинах, свідчить про неправильну правову оцінку обставин справи та помилкові висновки судів попередніх інстанцій.

Суд касаційної інстанції, відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

За змістом частин першої, третьої статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права вважається зокрема неправильне тлумачення закону, який підлягав застосуванню.

Доводи касаційної скарги знайшли своє підтвердження в ході касаційного розгляду, Суд визнає, що судами попередніх інстанцій внаслідок хибної правової оцінки обставин справи допущено неправильне тлумачення закону при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга позивача підлягає задоволенню, судові рішення - скасуванню із прийняттям нового рішення про задоволення позову.

За змістом підпунктів «б» і «в» пункту 4 частини першої статті 356 Кодексу адміністративного судочинства України в резолютивній частині постанови суду касаційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв'язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Дистриб'юшін» задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2018 року у справі №810/3879/17 - скасувати.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Дистриб'юшін» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товару №UA125000/2017/000287/2 від 27 жовтня 2017 року.

Визнати протиправною та скасувати оформлену Київською митницею Державної фіскальної служби картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125250/2017/00068 від 27 жовтня 2017 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Дистриб'юшін» (, 02094, м.Київ, вул.. Магнітогорська, будинок 1 ЛІТ. Е, офіс 30, р/р в АТ «УкрСиббанк» 1600) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Київської митниці Державної фіскальної служби (, 08307, Київська обл., місто Бориспіль, Міжнародний аеропорт "Бориспіль") - сплачений судовий збір у судах трьох інстанцій у сумі 14 400 (чотирнадцять тисячі чотириста) грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер