Справа № 826/9667/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 серпня 2018 року № 826/9667/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом

Громадської організації "Федерація гирьового спорту України"

до

третя особа

Міністерства молоді та спорту України

Всеукраїнська громадська організація "Союз гирьового спорту України"

про

визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії ,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася Громадська організація «Федерація гирьового спорту України» (надалі – позивач) з позовом до Міністерства молоді та спорту України (далі – відповідач), в якому (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог) просить суд:

- визнати протиправною дію Міністерства молоді та спорту України, а саме відповідь, надану громадській організації «Федерація гирьового спорту України» на заяву від 09 лютого 2017 року про ініціювання позбавлення Союзу гирьового спорту України статусу національної спортивної федерації у формі листа за №1561/5.3 від 17 лютого 2017 року;

- зобов’язати Міністерство молоді та спорту України на підставі заяви громадської організації «Федерація гирьового спорту України» від 09 лютого 2017 року про ініціювання позбавлення Союзу гирьового спорту України статусу національної спортивної федерації, наданого йому рішенням конкурсної комісії від 08 жовтня 2015 року та наказом Мінмолодьспорту від 12 жовтня 2015 року №3724 – провести засідання комісії, що діє як постійний консультативно-дорадчий орган Міністерства молоді та спорту України для розгляду питання про позбавлення Союзу гирьового спорту України статусу національної спортивної федерації.

Позовні вимоги представник позивача обґрунтовував тим, що Мінмолодьспорту порушило порядок розгляду заяви позивача, оскільки в заяві про ініціювання позбавлення Союзу статусу національної спортивної федерації Федерація детально зазначила випадки недотримання Союзом умов договору про співпрацю, а також надала обґрунтовані дані порушення та невиконання умов договору про співпрацю.

Додатково представник позивача зазначив, що відповідач, не дослідивши належним чином обставини, викладені в заяві позивача, в порушення передбаченої процедури, одноособово, а саме в особі виконавця, без створення комісії, без проведення засідання з питань розгляду заяви позивача, зробив висновок у формі листа про відсутність підстав для позбавлення Союзу статусу національної спортивної федерації.

В ході судового розгляду даної справи представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача в наданих суду письмових запереченнях зазначив, що відповідачем була проведена перевірка, викладених у листі фактів щодо роботи осередків Союзу гирьового спорту України, структурним підрозділом Мінмолодьспорту, до повноважень якого належить координація розвитку відповідного виду спорту, в результаті якої було встановлено, що зазначені у листі осередки Союзу гирьового спорту України в повному обсязі виконують функції, покладені на них Статутом Союзу гирьового спорту України та договором про співпрацю від 30 жовтня 2015 року №185/5.2/15, укладеного між Мінмолодьспорту та Союзом гирьового спорту України, фактів надання Союзу гирьового спорту України недостовірної інформації також не було виявлено. Крім того, представник відповідача зазначає, що рішення щодо проведення конкурсу про надання спортивній федерації статусу національної та про позбавлення такого статусу приймається головою Комісії, не на підставі заяви про ініціювання позбавлення спортивної федерації статусу національної, а на підставі доповідної записки, поданої структурним підрозділом Мінмолодьспорту, до повноважень якого належить координація розвитку відповідного виду спорту.

Представник відповідача стверджує, що Мінмолодьспорт розглянув заяву позивача без порушень процедури її розгляду, так як підстави для позбавлення Союзу гирьового спорту України відсутні, а тому така заява не повинна розглядатись на засідання Комісії.

Позивач подав до суду відповідь на заперечення (відзив) відповідача, в яких зазначив, що перевірка, навіть якщо вона мала місце, проводилась непрозоро, в закритому режимі, що позбавляє представників суспільства можливості контролювати способи витрачання коштів Державного бюджету України. На думку позивача, надсилання листа №1561/5.3 від 17 лютого 2017 року про відсутність підстав для позбавлення Союзу статусу національної спортивної федерації є порушенням процедури розгляду заяви Федерації гирьового спорту України про позбавлення спортивної федерації статусу національної. Крім того, позивач вважає протиправною саме таку дію Міністерства молоді та спорту України як відповідь у формі листа, надану позивачу, замість протоколу та рішення за результатами засідання Комісії для надання спортивної федерації статусу національної спортивної федерації та позбавлення такого статусу.

Судом в ході судового розгляду даної справи залучено до її участі в якості третьої особи Всеукраїнську громадську організацію «Союз гирьового спорту України» (далі – третя особа).

В письмових поясненнях представник третьої особи зазначив, що позивачем не доведено, що Міністерством молоді та спорту України порушено права Громадської організації «Федерація гирьового спорту України», а обраний спосіб не є ефективним. Додатково представник третьої особи повідомив, що позивачем під час направлення заяви про ініціювання позбавлення Всеукраїнської громадської організації «Союз гирьового спорту України» статусу національної спортивної федерації не підтверджено правосуб’єктність та відношення до кола осіб, визначених пунктом 17 Положення про надання на конкурсних засадах спортивній федерації статусу національної та позбавлення такого статусу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2012 року №22. Також, будь-які дії та рішення Комісії відповідача, в тому числі розгляд питання про позбавлення Всеукраїнської громадської організації «Союз гирьового спорту України» статусу національної спортивної федерації жодним чином не впливає на права та обов’язки позивача і не відновить його права, так як з пред’явленого позову та доданих до нього документів вбачається, що Федерація гирьового спорту України фактично не погоджується з результатами проведеного конкурсу, а не іншими діями відповідача.

В судовому засіданні представники сторін підтримали вказані вище позиції.

Зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку спрощеного провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на засіданні конкурсної комісії 08 жовтня 2015 року розглянуто питання про надання на конкурсних засадах статусу національної спортивної федерації одній з громадських організацій, які розвивають гирьовий спорт в Україні, за результатами якої Союзу гирьового спорту України присвоєно статус всеукраїнської громадської організації.

В подальшому, 09 лютого 2017 року позивачем подано заяву до Міністерства молоді та спорту України про ініціювання позбавлення Союзу гирьового спорту України статусу національної спортивної федерації, наданого йому рішенням конкурсної комісії від 08 жовтня 2015 року та наказом Міністерства молоді та спорту України від 12 жовтня 2015 року №3724.

У відповідь на заяву позивача про ініціювання позбавлення Союзу статусу національної спортивної федерації, відповідач надіслав листом №1561/5.3 від 17 лютого 2017 року відповідь щодо відсутності станом на 16 лютого 2017 року підстав для позбавлення Союзу статусу національної спортивної федерації.

Незгода позивача із вказаною відмовою зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Загальні правові, організаційні, соціальні та економічні основи діяльності у сфері фізичної культури і спорту та регулює суспільні відносини у створенні умов для розвитку фізичної культури і спорту визначає Закон України «Про фізичну культуру і спорт» №3808-ХІІ від 24 грудня 1993 року (далі – Закон №3808-ХІІ, в редакції станом на момент звернення позивача із заявою).

Відповідно до статті 5 Закону №3808-ХІІ державне управління фізичною культурою і спортом здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері фізичної культури та спорту, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері фізичної культури та спорту, за сприяння відповідно інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Згідно вимог статті 6 Закону №3808-ХІІ центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері фізичної культури та спорту приймає рішення про надання громадській організації фізкультурно-спортивної спрямованості статусу національної або відмову в його наданні.

Статтею 20 Закону №3808-ХІІ передбачено, що спортивні федерації діють на підставі статуту. Спортивні федерації можуть мати всеукраїнський або місцевий статус. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері фізичної культури та спорту, може надати спортивній федерації статус національної спортивної федерації.

Статус національної спортивної федерації надається лише одній спортивній федерації з відповідного виду спорту, яка має всеукраїнський статус. Статус національної спортивної федерації інвалідів надається лише одній спортивній федерації окремо для інвалідів з ураженнями опорно-рухового апарату, вадами зору, слуху та розумового і фізичного розвитку.

Спортивні федерації із статусом національної спортивної федерації відповідно до договору з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері фізичної культури та спорту:

забезпечують розвиток відповідного виду спорту;

представляють вид спорту у відповідних міжнародних спортивних федераціях, перелік яких затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері фізичної культури та спорту, з урахуванням пропозицій Національного олімпійського комітету України, Національного комітету спорту інвалідів України, Спортивного комітету України, та на міжнародних спортивних змаганнях;

здійснюють у визначеному порядку організацію та проведення офіційних міжнародних спортивних змагань на території України та всеукраїнських спортивних змагань;

інформують центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері фізичної культури та спорту, про проведення всіх спортивних заходів та про рейтинг спортсменів за підсумками змагань.

При цьому, умови, порядок надання на конкурсних засадах спортивній федерації, яка має всеукраїнський статус (далі - спортивна федерація), статусу національної та позбавлення такого статусу визначає Положення про надання на конкурсних засадах спортивній федерації статусу національної та позбавлення такого статусу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2012 року №22 (далі – Положення №22, в редакції станом на момент звернення позивача із заявою).

Пунктом 4 Положення №22 передбачено, що для надання спортивній федерації статусу національної та позбавлення такого статусу утворюється комісія, що діє як постійний консультативно-дорадчий орган Мінмолодьспорту (далі - комісія). Рішення про утворення комісії приймається Мінмолодьспортом, що затверджує її кількісний і персональний склад, положення про неї.

Крім того, пунктом 13 Положення №22 визначено, що з переможцем конкурсу Мінмолодьспорт укладає протягом 10 днів після видання наказу договір про співпрацю.

Відповідно до пункту 15 Положення №22 спортивна федерація може бути позбавлена статусу національної у разі: порушення (невиконання) умов договору про співпрацю; виявлення недостовірної інформації в документах після надання статусу національної; скасування рішення про визнання виду спорту.

Згідно з пунктом 17 Положення №22, а також пунктом 7 розділу IV Положення №102 розгляд питання про позбавлення спортивної федерації статусу національної може бути ініційовано Мінмолодьспортом, МОН, Міноборони, МВС, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями, спортивними федераціями та громадськими організаціями фізкультурно-спортивної спрямованості.

Розділом ІІ Положення про комісію для надання спортивній федерації статусу національної та позбавлення такого статусу, затвердженого наказом Міністерства молоді та спорту України від 21 січня 2014 року №102 (далі – Положення №102) передбачено, що основними завданнями Комісії є: розгляд документів на засіданні, яке проводиться протягом п'яти днів після закінчення строку їх подання, у присутності учасника конкурсу або уповноваженої ним особи; перевірка комплектності і правильності оформлення документів, поданих учасниками для розгляду (які повинні бути прошиті, пронумеровані та скріплені печаткою спортивної федерації); прийняття рішення про надання, відмову у наданні спортивним федераціям статусу національної або позбавлення їх такого статусу; розгляд випадків порушення спортивними федераціями, яким надано статус національної спортивної федерації, умов договору про співпрацю.

Відповідно до вимог розділу ІІІ Положення №102 на підставі розгляду поданих документів Комісія приймає рішення, зокрема, про відмову в наданні спортивній федерації статусу національної, позбавлення спортивної федерації статусу національної.

Пунктом 4 розділу ІІІ Положення №102 визначено, що рішення про позбавлення спортивної федерації статусу національної Комісія приймає у разі: порушення (невиконання) умов договору про співпрацю; виявлення недостовірної інформації в документах після надання статусу національної.

При цьому, рішення щодо проведення конкурсу про надання спортивній федерації статусу національної та про позбавлення такого статусу приймається головою Комісії, який за посадою є заступником Міністра молоді та спорту України з відповідного напряму діяльності, на підставі доповідної записки, поданої структурним підрозділом Мінмолодьспорту України, до повноважень якого належить координація розвитку відповідного виду спорту (п. 1 розділу IV Положення №102).

Пунктом 8 розділу IV Положення №102 передбачено, що структурний підрозділ Мінмолодьспорту України, до повноважень якого належить інформаційне забезпечення діяльності сфери фізичної культури і спорту, у п'ятиденний строк оприлюднює у засобах масової інформації та на веб-сайті Мінмолодьспорту України оголошення про позбавлення спортивної федерації статусу національної, яке містить: дату проведення засідання комісії; найменування суб'єкта, який ініціює розгляд питання щодо позбавлення спортивної федерації статусу національної; вид спорту, який розвиває спортивна федерація, що позбавляється статусу національної; підстави позбавлення спортивної федерації статусу національної; адресу комісії; номер телефону для довідок.

Відповідно до пунктів 9-10 розділу IV Положення №102 присутність керівника спортивної федерації або уповноваженої ним особи на засіданні Комісії, під час якого розглядається питання щодо позбавлення спортивної федерації статусу національної, є обов'язковою. Рішення про позбавлення спортивної федерації статусу національної оголошується на відкритому засіданні Комісії, на яке запрошуються уповноважені особи.

Аналогічні положення містять також пункти 18-20 Положення №22.

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить, що рішення про проведення конкурсу про надання спортивній федерації статусу національної та про позбавлення такого статусу приймається головою Комісії не на підставі заяви про ініціювання позбавлення спортивної федерації статусу національної, а на підставі доповідної записки, поданої структурним підрозділом Мінмолодьспорту, до повноважень якого належить координація розвитку відповідного виду спорту.

При цьому, Комісія на засіданні може прийняти рішення про позбавлення статусу національної федерації у разі наявності підстав, які вказані вище.

Суд зазначає, що пунктом 2.1.8 договору про співпрацю від 30 жовтня 2015 року №185/5.2/15 укладеного між Мінмолодьспорту та Союзом гирьового спорту України, Мінмолодьспорту приймає від спортивної федерації звіт про стан виконання договору про співпрацю у строк до 30 листопада, а відповідно до пункту 5.2 зазначеного договору в разі порушення (невиконання) Спортивною федерацією умов договору про співпрацю Мінмолодьспорту може ініціювати питання про позбавлення спортивної федерації статусу національної спортивної федерації.

Позивачем оскаржується відмова відповідача з підстав порушення порядку розгляду заяви позивача, водночас, судом не встановлено порушення відповідачем такого порядку, адже позивачем не надано доказів складення доповідної записки, поданої структурним підрозділом Мінмолодьспорту, до повноважень якого належить координація розвитку відповідного виду спорту.

Крім того, позивачем не наведено доказів порушення його прав та законних інтересів внаслідок прийняття відповідачем оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 73 КАС України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами ст. 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позивачем не підтверджено достатніми та належними доказами факту порушення його прав та охоронюваних інтересів в межах спірних правовідносин, а також порушення відповідачем порядку розгляду заяви позивача.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи, що у задоволенні позову сторони відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, - судові витрати не підлягають розподілу відповідно до ст. 139 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77,139, 143, 243-246, 255 КАС України, суд, –

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Громадської організації «Федерація гирьового спорту України» відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя А.Б. Федорчук