Справа № 0640/4060/18
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2018 року м. Житомир справа № 0640/4060/18

категорія 11.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лавренчук О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер" до Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про скасування арешту майна,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер" (далі - Товариство) звернулось до суду з позовом в якому просило скасувати арешт, накладений на майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер" відповідно до постанови Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області серії АА №574153 від 06.11.2009, реєстраційний номер обтяження 9226336.

В обґрунтування позову зазначає, що державним виконавцем Богунського ДВС відкрито виконавче провадження №1579029 на примусове виконання виконавчого листа, виданого Житомирським окружним адміністративним судом про стягнення. 06.11.2009 при примусовому виконанні вказаного виконавчого листа, державним виконавцем Богунського ДВС прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення і заборони на його відчуження серії АА №574153, якою накладено арешт та оголошено заборону на відчуження на все майно боржника в межах сум боргу. 30.11.2009 відповідачем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з виконанням рішення суду. Однак, станом на 07.08.2018 заборону не знято.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 14.08.2018 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

Копію ухвали відповідач отримав 15.08.2018.

27 серпня 2018 року представник позивача подав заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Станом на 27.08.2018 до суду не надано відзив на позовну заяву, а тому згідно ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Зважаючи на відсутність перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, подальший розгляд справи здійснює в письмовому провадженні, в строки, передбачені ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд, розглянувши позовну заяву та відзив, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем Богунського ДВС відкрито виконавче провадження №1579029 з примусового виконання виконавчого листа №4244 від 21.10.2009, виданого Житомирським окружним адміністративним судом. При примусовому виконанні вказаного виконавчого листа, державним виконавцем Богунського ДВС прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення і заборони на його відчуження серії АА №574153

30.11.2009 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у відповідності до п. 8 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку з виконанням рішення суду.

Однак, як вбачається з копії витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження (дата формування 12.07.2018), яка міститься в матеріалах адміністративної справи, підставою виникнення обтяження вказано постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: АА №574153, виданий 06.11.2009, видавник Богунський ВДВС; опис предмета обтяження: все майно в межах боргу.

Як зазначає у позовній заяві позивач, директор ТОВ "Котлозавод "Крігер" звернувся до відповідача із заявою про зняття арешту з майна підприємства.

Судом встановлено, що листом №44866/7.21-30/5 від 30.07.2018 відповідач повідомив Товариство, що згідно даних, що містяться у автоматизованій системі виконавчих проводжень (ВП-спецрозділ), у відділі ДВС на виконанні перебувало виконавче провадження № 1579029 з примусового виконання виконавчого листа №4244 від 21.10.2009 Житомирського окружного адміністративного суду про стягнення з ТзОВ "Котлозавод" "Крігер" на користь Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів 15000,00 грн. адміністративно - господарських санкцій та 902,64 грн. пені, а всього - 15902,64 грн. Даний виконавчий лист надійшов на виконання 06.11.2009. Так, 06.11.2009 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано термін для самостійного виконання до 12.11.2009 включно. 30.11.2009 державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у відповідності до п.8 ст,37 закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону на момент прийняття рішення'' ) у зв’язку з тим, що рішення суду виконано фактично, згідно платіжного доручення № 898 від 13.11.09. Інших даних про хід виконавчого провадження не збереглось, оскільки оригінали виконавчого провадження, знищено через закінчення строків його зберігання (а.с. 11)

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, а права та охоронювані законом інтереси Товариства порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначалися Законом України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 (далі - Закон, в реакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин).

Згідно ст. 1 Закону, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 55 Закону встановлено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Відповідно до п. 8 ст. 37 Закону встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом.

У листі від 30.07.2018 відповідач вказує, що постанову про закінчення виконавчого провадження було винесено саме на підставі п. 8 ст. 37 Закону.

Отже, відповідач не заперечує факт виконання судового рішення у повному обсязі.

Статтею 38 Закону встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40 1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до підпункту 4.10.2. пункту 4.10. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 15.12.99 №74/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 р. за №865/4158, (в редакції від 07.11.2009) якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження (окрім випадків направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби), повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Отже, положення Інструкції про проведення виконавчих дій та Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) надавали право органу державної виконавчої служби зняти арешт з майна боржника у випадку закінчення виконавчого документа стягувачу.

Однак, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, в порушення вказаних норм, відповідачем не вчинено жодних дій, спрямованих на скасування арешту, накладеного на майно позивача, що призвело до порушення прав та законних інтересів Товариства.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1. ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при подачі судового збору сплачено судовий збір в сумі 1762,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №106 від 08.08.2018.

Отже, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 77, 242-246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер" (вул. Покровська, 81, м. Житомир, 10003, ) відповідно до постанови Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області серії АА №574153 від 06.11.2009, реєстраційний номер обтяження 9226336.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (вул. Перемоги, 55, м. Житомир, 10003, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер" (вул. Покровська, 81, м. Житомир, 10003, ) документально підтверджені судові витрати у сумі 1762,00 ( одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя О.В. Лавренчук

Повний текст складено 27.08.2018