Справа № 130/1876/18
Суддя: Шепель К. А.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2018 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шепеля К.А.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до інспектора роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_4 про визнання протиправною та скасування постанови серії ВР №166985 по справі про адміністративне правопорушення від 17 липня 2018 року, -

у с т а н о в и в :

Представник позивача звернувся до суду з цим позовом, в якому зазначив, що 17 липня 2018 року інспектором роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_4 було винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР№166985 за фактом того, що позивачем було порушено 15.5 Правил дорожнього руху, а саме: 17 липня 2018 року о 10-50 год по вул. Б.Олійника в м. Жмеринка, порушив правила зупинки та стоянки і здійснив стоянку задньою частиною транспортного засобу до пішохідного тротуару. Згідно з цією постановою, на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн за частиною першою статі 122 КУпАП. Представник позивача вважає, що правила дорожнього руху позивач не порушив, оскільки автобус, яким він керує, знаходився на автостанції. Та частина земельної ділянки, де стояв автобус, передана Жмеринською міською радою ФОП ОСОБА_5 для комерційних потреб - обслуговування об'єкту транспортної інфраструктури. Ця автостанція є атестованою. Всі автобуси, які здійснюють перевезення з даної автостанції таким чином, що стоять передньою частиною до проспекту. Ці пояснення відповідачем під час винесення постанови враховано не було, не надано можливість викласти їх в письмовій формі та долучити до матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Позивач був позбавлений можливості подати свої пояснення та докази по справі. В порушення статті 33 КУпАП відповідач при винесенні постанови не врахував характер правопорушення, особу, що притягається до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан та обставини, які обтяжують та пом'якшують відповідальність. Тобто при винесенні оскаржуваної постанови, поліцейським не було оцінено жодного доказу, а тому представник позивача вважає, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП не доведена жодним чином.

Представник позивача просив визнати незаконною та скасувати дану постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідачу у встановленому законом порядку було надіслано копію позовної заяви з додатками та копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі. Відповідачу було запропоновано в строк до 20 серпня 2018 року надати відзив на позов. У своєму відзиві на позов, який надійшов до суду 28 серпня 2018 року, представник зазначила, що згідно з пунктом 15.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 з подальшими змінами, встановлено, що біля тротуарів або інших місць із пішохідним рухом ставити транспортні засоби під кутом дозволяється лише передньою частиною. З метою зменшення шкідливого впливу відпрацьованих газів на здоровя людей транспортні засоби повинні бути спрямовані до тротуару передньою частиною. Відповідач мав усі законні підстави скласти оскаржувану постанову, розглянувши справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення. Відповідно до статті 251 КУпАП орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, на підставі технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису. До відзиву на позов додано диск з відеозаписом вчинення адміністративного правопорушення. Оскільки, на думку представника відповідача, відповідач при винесенні оскаржуваної постанови діяв на підставі та в межах повноважень, наданих йому чинним законодавством, то представник просила відмовити в задоволенні позову повністю. В свою чергу представник наголосила, що позивач при подачі цього адміністративного позову до суду звільняється від сплати судового збору, а тому не повинен був його сплачувати. У звязку з чим відсутні правові підстави його стягнення з відповідача на його користь.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В судовому засіданні установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач як на підставу своїх позовних вимог вказав, що його права були порушені тим, що відповідач неправомірно виніс постанову про накладення на нього адміністративного стягнення. Предметом позову є визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху.

У судовому засіданні установлено, що 17 липня 2018 року інспектором роти №2Б у Вінницькій області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_4 було винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР№166985 за фактом того, що позивачем було порушено пункт 15.5 Правил дорожнього руху, а саме : 17 липня 2018 року о 10-50 год по вул. Б.Олійника в м. Жмеринка, порушив правила зупинки та стоянки і здійснив стоянку задньою частиною транспортного засобу до пішохідного тротуару (а.с.7). З копії цієї постанови видно, що до неї жодних документів (доказів, пояснень) не додається.

Відповідно до копії договору про встановлення особистого сервітуту від 30 липня 2012 року та акту прицймання-передачі земельної ділянки в сервітутне користування від 1 серпня 2012 року частина земельної ділянки по проспекту Б.Олійника в м. Жмеринка передана Жмеринською міською радою ФОП ОСОБА_5 для комерційних потреб - обслуговування об'єкту транспортної інфраструктури (а.с.10, 14).

Згідно з копією свідоцтва про атестацію автостанції, автостанцію АС "Жмеринка АС-1" по проспекту Б.Олійника в м. Жмеринка, яка належить ОСОБА_5 відповідає п'ятому класу та занесена до переліку атестованих автостанцій за №0365 (а.с.11).

Оглянувши відеозапис, наданий представником відповідача та скріншот (фото) з місця вчинення адміністративного правопорушення видно, що дійсно позивач порушив п.15.5 Правил дорожнього руху, здійснив стоянку задньою частиною транспортного засобу до пішохідного тротуару.

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 90 КАС України, суд згідно з положеннями статей 73, 74, 75, 76 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини першої статі 122 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пунктом 15.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 з подальшими змінами, встановлено, що ставити транспортні засоби під кутом до краю проїзної частини дозволяється в місцях, де це не буде перешкоджати руху інших транспортних засобів. Біля тротуарів або інших місць із пішохідним рухом ставити транспортні засоби під кутом дозволяється лише передньою частиною, а на підйомах - тільки задньою частиною.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (стаття 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі статтею 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Відповідно до частини другої, четвертої та п'ятої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом МВС України від 7 листопада 2015 року №1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно з пунктом 4 розділу І наведеної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частиною першою статті 122 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктами 2, 4 та 10 розділу ІІІ наведеної Інструкції передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною першою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення від 17 липня 2018 року серії ВР №166985 складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, а саме вимогам вищевказаної інструкції. Надані представником відповідача фото та відео підтверджують винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП.

Таким чином, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, судом перевірено та встановлено, що в даному випадку відповідач прийняв оскаржувану постанову на підставі та у межах повноважень, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; своєчасно, у спосіб передбачений Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття такої постанови; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. Таким чином, суд вважає, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 6, 73, 74, 75, 76, 77, 90, 139, 242, 243, 244, 245, 246, 286 КАС України, статтями 122, 222, 251, 258, 283 КУпАП, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, пунктом 15.5 Правил дорожнього руху України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до інспектора роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_4 про визнання протиправною та скасування постанови серії ВР №166985 по справі про адміністративне правопорушення від 17 липня 2018 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Жмеринський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Головуючий К.Шепель