Справа № 2а-19256/10/2670
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2011-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 липня 2011 року 12:19 № 2а-19256/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А. при секретарі судового засідання Черненко О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімічна компанія "Укрхімпром"
до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Києва
про визнання протиправними дій щодо невизнання податкових декларацій
за участю представників сторін:

від позивача: Дмитренко Н.П. (дов.від 17.01.11 №17/01/11)

від відповідача: Зубко О.М. (дов.від 26.11.10 №7142/9/10-214)

третя особа: Моїсеєнко Я.О. (дов.від 05.01.11 №24/9/10-009)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімічна компанія «Укрхімпром»до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва, 3-тя особа - Державна податкова інспекція у Голосіївському районі міста Києва про визнання протиправними дій, бездіяльності, та зобов'язання вчинити певні дій.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 26.07.2011 року о 12 год. 19 хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено сторін після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч.2 ст. 167 КАС України.

В С Т А Н О В И В :

Позивач -Товариство з обмеженою відповідальністю «хімічна компанія «Укрхімпром»звернувся до суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м Києва, Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва про зобов'язання визнати подані податкові декларації з податку на додану вартість за грудень 2009 року, з додатками, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2010 року, з додатками.

Під час проведення судового засідання позивачем подано заяву про зміну позовних вимог відповідно до якої просив суд, визнати бездіяльність відповідача щодо неприйняття податкових декларацій з податку на додану вартість -протиправною; та зобов'язання визнати податкові декларації з податку на додану вартість за грудень 2009 року, з додатками, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2010 року, з додатками.

Ухвалою суду від 26.07.2011року позовні вимоги в частині визнання поданих податкових декларацій з податку на додану вартість за грудень 2009 року, з додатками, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2010 року, з додатками - зупинені. В іншій частині позовні вимоги розглядались відповідно до вимог КАС України.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов та зазначив, що ним направлено відповідачу вищезазначені податкові декларації, проте, відповідачем, всупереч вимогам чинного законодавства та без встановлених на те підстав, не було прийнято даної звітності, яка свідчить про бездіяльність.

Представник відповідача - ДПІ у Шевченківському районі міста Києва в судовому засіданні щодо позовних вимог заперечував з огляду на правомірність дій, зазначивши, що позивачем було подано податкову звітність з податку на додану вартість за грудень 2009 року, з додатками, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2010 року, з додатками. Однак, з 01.01.2011р. позивач перейшов на облік до ДПІ Голосіївському районі міста Києва.

Представник 3-ї особи - ДПІ у Голосіївському районі міста Києва, зазначив, що позивач повторно податкову звітність не подавав, звернення з приводу не прийняття податкової звітності не було. З огляду на зазначене, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимогах з огляду про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, що 19 січня 2010 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімічна компанія «Укрхімпром»податкова декларація з ПДВ за грудень 2009 р. з додатками надана Державній податковій інспекції у Шевченківському районі міста Києва засобами електронної звітності 19.01.2010 p., її прийняття було підтверджено квитанцією №2 від 19.01.2010 р. Подання декларації здійснювалось в електронному вигляді мережею Інтернет відповідно до вимог Закону України «Про електронні документи та Електронний документообіг»від 22.05.2003 p. № 851-IV, Тимчасового порядку надходження і комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в електронному вигляді в органах ДПС України, затвердженого наказом ДПА України від 26.11.2004 р. № 672 та Наказу Державної податкової адміністрації України «Про затвердження формату (стандарту) електронного документа звітності платників податків»від 03.05.2006 р. № 242 та на підставі укладеного з відповідачем Договору № 1435 від 06.11.2008 року про забезпечення електронного документообігу платника податків з Державною податковою інспекцією засобами телекомунікаційного зв'язку.

Підтвердженням прийняття відповідачем до електронної бази 19.01.2010 року декларації за грудень 2009 року є електронне повідомлення (квитанція), яка надіслана позивачу (повідомлення про те, що декларацію з ПДВ сформовано коректно та прийнято в базу даних - реєстраційний номер 2, дата обробки 19.01.2010 року).

Податкові декларації за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2010 р. надавались директором у встановлені законодавством строки особисто до відповідача та безпідставно, без жодного законного обґрунтування не були прийняті службовими особами.

Відповідно до частини 5 підпункту 4.1.2 пункту 4.1 статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", який був чинним на момент подання позивачем звітності, податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків. У цьому випадку, якщо контролюючий орган звертається до платника податків з письмовою пропозицією надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої), то такий платник податків має право: надати таку нову декларацію разом зі сплатою відповідного штрафу; оскаржити рішення податкового органу в порядку апеляційного узгодження.

Отже, з вищенаведеної правової норми слід дійти висновків, що, по-перше, можливою підставою неприйняття податкової декларації є її заповнення з порушеннями вимог законодавства або не зазначення обов'язкових реквізитів; по -друге, про невизнання отриманого податковою декларацією податковим органом приймається рішення, яке може бути оскаржено.

Згідно підпункту 4.1.2. п.4.1. ст.4 зазначеного Закону, прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Відмова службової (посадової) особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин або висування нею будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється та розцінюється як перевищення службових повноважень такою особою, що тягне за собою її дисциплінарну та матеріальну відповідальність у порядку, визначеному законом.

Відповідно до Закону та Методичних рекомендацій щодо централізованого приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в ОДПС України, що затверджені Наказом ДПА від 31.12.2008, № 827, у разі якщо службова (посадова) особа ОДПС порушує норми абзацу першого підпункту 4.1.2 пункту 4.1 статті 4 Закону N 2181, платник податків зобов'язаний до закінчення граничного строку подання декларації надіслати таку декларацію поштою з описом вкладеного та повідомленням про вручення, до якої долучається заява на ім'я керівника відповідного ОДПС, складена у довільній формі, із зазначенням прізвища службової (посадової) особи, яка відмовилася прийняти декларацію, та/або із зазначенням дати відмови. При цьому декларація вважається поданою у момент її вручення пошті.

Тільки в тому випадку, якщо надана органу ДПС платником податків податкова звітність заповнена ним з порушенням правил, зазначених у затвердженому порядку заповнення, то вона може бути не визнана таким органом ДПС як податкова декларація.

Структурним підрозділом ОДПС, до функцій якого належить приймання податкової звітності у триденний термін від дня отримання звітності (але не пізніше наступного дня від граничного строку подання), надсилається платнику податків повідомлення про невизнання ОДПС податкової звітності як податкової декларації із зазначенням підстав неприйняття та пропозицією надати нову податкову декларацію, оформлену належним чином. За відсутності зауважень до оформлення податкової звітності вона реєструється і вважається прийнятою. Цей факт засвідчують відповідні відмітки: штамп, дата реєстрації документа та реєстраційний номер. Відмітки проставляються на полях, визначених затвердженими формами податкової звітності, як основного документа, так і додатка до нього.

На примірнику, що подається до державної податкової інспекції, проставляється штамп "Конфіденційно" (зразок штампа наведено у додатку 1 до Методичних рекомендацій). На примірнику, що залишається у платника, проставляється штамп "ОТРИМАНО" (зразок штампа наведено у додатку 1 до Методичних рекомендацій).

Дані податкової звітності вносяться в електронні бази районного рівня до відповідних форм податкової звітності та періодів, які відповідають полям: тип періоду, місяць та рік звітного періоду еталонного довідника "Терміни подання податкових документів" та Тимчасового реєстру форм звітних документів платників податків юридичних та фізичних осіб - підприємців, зі змінами та доповненнями, в тому числі доведеними листами ДПА України.

Реєстраційний номер формується при автоматичній нумерації звітів у системі приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності, кожен документ або додаток до нього має власний номер.

Відповідно до Закону та Методичних рекомендацій щодо попереднього розгляду декларацій з ПДВ, затверджених Наказом ДПА 03.09.2004р. № 515, у разі неподання чи несвоєчасного подання декларації з ПДВ до такого платника застосовуються санкції, встановлені ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондам».

Тобто, відповідачем жодних дій по прийняттю податкової звітності не вчинено, податкової звітності не прийнято, порушень не виявлено, що свідчить про порушення вищевказаних норм законодавства та бездіяльність відповідача щодо неприйняття податкової звітності.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 71, 97, 160-167 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати бездіяльність Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва щодо неприйняття податкової звітності - податкових декларацій з ПДВ за грудень 2009 року, з додатками, за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, серпень, вересень, жовтень 2010 року, з додатками -неправомірною.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Постанова може бути оскаржена в порядку ст.ст. 185- 187 КАС України.

Суддя І.А. Качур