Справа № 826/3389/17
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 серпня 2018 року

Київ

справа №826/3389/17

касаційне провадження №К/9901/54168/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Гончарової І.А.

розглянув матеріали касаційної скарги Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.02.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2018 в адміністративній справі №826/3389/17 за позовом Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» звернулося у березні 2017 року до адміністративного суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Окружний адміністративний суд м. Києва рішенням від 20.02.2018 позовні вимоги задовольнив частково. Визнав податкове повідомлення - рішення Офісу великих платників податків ДФС від 02.12.2016 №, таким, що є відкликаним. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення - рішення Офісу великих платників податків ДФС від 02.12.2016 № частково, а саме, за податковим зобов'язанням на суму 4759,74грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 13517,86грн. та на суму пені у сумі 709,17грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.05.2018 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.02.2018 залишив без змін.

Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» звернулося 23.06.2018 до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, у якій просило скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.02.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2018 в частині відмови у задоволенні позовних вимог. До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку касаційного оскарження.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема пункту 119.2 статті 119, підпункту 164.2.16 пункту 164.2 статті 164, підпункту 165.1.19 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України, статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування підстав для поновлення строку касаційного оскарження позивач посилається на те, що копію повного тексту оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції отримано скаржником 01.06.2018, що підтверджується супровідним листом, яким судом апеляційної інстанції було направлено копію вказаної постанови на адресу позивача.

Враховуючи викладене, а також положення вимог частини другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення, суд вважає, що підстави пропуску позивачем строку на касаційне оскарження є поважними, у зв'язку з чим такий строк підлягає поновленню.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.

Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017), а також через складність та інші обставини.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі №826/3389/17 є вимоги про скасування податкових повідомлень-рішень від 02.12.2016 №, № та №.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи судове рішення без змін, виходив з того, що позивачем допущено заниження податку на доходи фізичних осіб в сумі 23824,11грн. та подання не у повному обсязі податкової звітності про суми доходів, нарахованих на користь платників податків та сум утриманого з них доходу внаслідок ненарахування та неперерахування податку на доходи фізичних осіб з вартості послуг у вигляді добровільного медичного страхування, сплаченого за пенсіонерів.

У касаційній скарзі міститься застереження щодо застосування положень пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, утім доводи позивача не спростовують обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, з огляду на наступне. Підпункт 165.1.19 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України не має жодного відношення до розглядуваного спору, оскільки стосується не тих доходів, про які йдеться в оскаржуваних рішеннях, також підпунктом 164.2.16 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України прямо передбачено включення до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку сум внесків за договорами добровільного медичного страхування, сплачених будь-якою особою - резидентом за платника податку чи на його користь.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається.

Отже, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2018, ухвалена за результатами апеляційного перегляду рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.02.2018 у справі щодо скасування податкових повідомлень-рішень від 02.12.2016 №, № та №, не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись частиною четвертою статті 332, статтями 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Поновити Державному підприємству матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» пропущений з поважних підстав строк на касаційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 20.02.2018 та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2018 в адміністративній справі №826/3389/17.

2. Відмовити Державному підприємству матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.02.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2018 в адміністративній справі №826/3389/17 за позовом Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

3. Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М.Шипуліна Л.І.Бившева І.А.Гончарова