Справа № 823/1527/18
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1527/18 Суддя першої інстанції: С.О. Кульчицький
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на прийняте у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Відповідач, Черкаський ОВК) про:

- визнання протиправною бездіяльності щодо своєчасного надання відповіді на письмовий запит ОСОБА_1 на публічну інформацію;

- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 надати ОСОБА_1 запитувану ним публічну інформацію.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16.05.2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що листом від 08.02.2018 року Позивачу було надано вмотивовану відмову у наданні інформації на запит від 31.01.2018 року, в якій зазначено, що по суті аналогічної заяви вже було надано відповідь.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його повністю та ухвалити нове судове рішення. При цьому зазначає, що судом першої інстанції не було повно та всебічно з`ясовано фактичні обставини справи та не надано оцінку аргументам ОСОБА_1 , адже суд повинен був встановити, на яке саме звернення Черкаський ОВК надав відповідь листом від 23.01.2018 року та чи міститься у ньому запитувана Позивачем інформація. Крім того, підкреслює неврахування судом, що відсутність у листі від 23.01.2018 року відповіді на всі питання Позивача і зумовило необхідність повторного звернення із другим запитом, відповідь на який, попри висновки суду першої інстанції, Відповідачем на адресу Позивача не направлялася. Крім іншого, звертає увагу на позбавлення судом права Позивача на подання відповіді на відзив.

Ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження на 28.08.2018 року.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 31.01.2018 року ОСОБА_1 направлено військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_2 звернення, в якому Позивач просив на підставі наказів обласного військового комісаріату та грошових відомостей надати йому довідку про види допомоги і надбавок та їх розміри, які він отримував у складі грошового забезпечення протягом 24 календарних місяців служби підряд перед звільненням (а.с. 4).

Поряд з цим, судом першої інстанції встановлено, що 22.01.2018 року ОСОБА_1 звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 із зверненням про надання довідки про види допомоги і надбавок та їх розміри, які він отримував у складі грошового забезпечення протягом 24 календарних місяців служби перед звільненням у 2006 році (а.с. 12).

За результатами розгляду вказаного звернення листом від 23.01.2018 року № 6/7/48 ІНФОРМАЦІЯ_3 направлено ОСОБА_1 відповідь, в якій зазначено, що відповідно до ст. 40 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» при звільненні у 2006 році для обчислення пенсій особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» та членам їх сімей до грошового забезпечення враховуються відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентна надбавка за вислугу років у розмірах, встановлених за останньою штатною посадою перед звільненням, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірі, що визначаються за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Крім того, вказано, що відповідно до вказівки Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 11.01.2006 року № 248/6/П/29 при звільненні для призначення пенсії позивачу видавалась довідка про додаткові види грошового забезпечення та премію за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням (а.с. 13).

Поряд з цим, судом першої інстанції встановлено, що за наслідками розгляду звернення Позивача від 31.01.2018 року Відповідач листом від 08.02.2018 року № 6/7/122 повідомив останнього, що листом від 23.01.2018 року за № 6/7/48 ОСОБА_1 вже було надано відповідь по суті порушеного питання, а також зазначив, що відповідно до абз. 8 п. 4 Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 року №735, повторні звернення від одного і того самого громадянина з одного й того ж питання, якщо перше вирішене по суті, не розглядаються (а.с. 14).

Оскільки, як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 у позовній заяві наголошує, що Черкаським ОВК не надано відповідь на його звернення від 31.01.2018 року, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 1, 3, 5, 12, 13, 14, 19, 20, 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», прийшов до висновку, що листом від 08.02.2018 року №6/7/48 Позивачу вже було надано відповідь за наслідками розгляду його звернення від 31.01.2018 року, у зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» (далі Закон) визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Приписи ч. 1 ст. 10 Закону визначають, що кожна особа має право: 1) знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених законом; 2) доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається; 3) вимагати виправлення неточної, неповної, застарілої інформації про себе, знищення інформації про себе, збирання, використання чи зберігання якої здійснюється з порушенням вимог закону; 4) на ознайомлення за рішенням суду з інформацією про інших осіб, якщо це необхідно для реалізації та захисту прав та законних інтересів; 5) на відшкодування шкоди у разі розкриття інформації про цю особу з порушенням вимог, визначених законом.

Частиною 3 вказаної статті Закону закріплено, що розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані: 1) надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом; 2) використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом; 3) вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб; 4) виправляти неточну та застарілу інформацію про особу самостійно або на вимогу осіб, яких вона стосується.

Приписи ст. 12 Закону визначають, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Пунктом 1 частини 1 статті 13 Закону передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Системний аналіз наведених норм у взаємозв`язку зі змістом порушених у зверненнях ОСОБА_1 питань та відповідей Черкаського ОВК дає підстави для висновку, що у межах спірних правовідносин мало місце саме звернення особи із запитом про надання публічної інформації, розпорядником якої є Відповідач, оскільки відповідно до ст. 49 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Приписи ч. ч. 1, 4-5 ст. 22 Закону визначають, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі.

Зі змісту наведених норм випливає, що незалежно від того, чи надається інформація на запит особи чи приймається рішення про відмову в її наданні розпорядник публічної інформації зобов`язаний надати відповідь на запит не пізніше п`яти робочих днів з моменту його отримання.

Як було встановлено раніше, за наслідками розгляду звернення ОСОБА_1 від 31.01.2018 року, яке, згідно результатів відстеження поштового відправлення зі штрих-кодовим ідентифікатором №800 (а.с. 18) було отримано ІНФОРМАЦІЯ_4 01.02.2018 року, Відповідач листом від 08.02.2018 року №6/7/122 направив Позивачу відповідь (а.с. 14). При цьому, згідно п. 27 розносної книги (реєстрів) для здавання пакетів (документів) Черкаського ОВК вбачається, що лист з №6/7/122, адресований ОСОБА_1 , було направлено 08.02.2018 року (а.с. 15-17). Отже, посилання Позивача на відсутність у матеріалах справи доказів направлення останньому відповіді за наслідками розгляду звернення від 31.01.2018 року є необґрунтованим.

Викладене, на переконання судової колегії, свідчить, що Відповідачем у межах п`яти робочих днів було надано відповідь на звернення Позивача від 31.01.2018 року, чим дотримано вимоги ч. 1 ст. 20 Закону.

Крім того, аналіз змісту листа Черкаського ОВК від 08.02.2018 року №6/7/122 дає підстави для висновку, що у ньому міститься відповідь на порушене у зверненні ОСОБА_1 питання, оскільки до нього додано копію листа від 23.01.2018 року №6/7/48, направленого Позивачу за результатами розгляду аналогічного за змістом звернення останнього від 16.01.2018 року.

У зв`язку з чим суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, про що вірно зазначив суд першої інстанції.

Посилання Апелянта на те, що суд не встановив та не з`ясував, на яке саме звернення Відповідачем було надано відповідь листом від 23.01.2018 року та чи міститься у ньому інформація, яку запитував Позивача, судова колегія оцінює критично, оскільки, як вбачається зі змісту позовних вимог, предметом оскарження є визнання бездіяльності Черкаського ОВК саме щодо ненадання відповіді на звернення від 31.01.2018 року та зобов`язання Відповідача надати запитувану на підставі нього публічну інформацію. Будь-яких дій чи бездіяльності Черкаського ОВК щодо розгляду, неналежного розгляду чи нерозгляду звернення ОСОБА_1 від 16.01.2018 року у межах даної справи Позивачем не оскаржувалося.

Щодо твердження Апелянта про те, що Відповідачем не було направлено останньому відзив на позовну заяву, що не було перевірено судом першої інстанції та, у свою чергу, позбавило Позивача права на подання відповіді на відзив, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

За правилами ч. 3 ст. 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Таким чином, положеннями ст. 263 КАС України не передбачено необхідності подання Позивачем відповіді на відзив в окремих категоріях справ незначної складності, до якої за правилами п. 1 ч. 1 ст. 263 КАС України належить і справа №823/1527/18.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Повний текст постанови складено « 28» серпня 2018 року.