Справа № 2а-9202/10/1370
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2018-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2018 рокуЛьвів№ 876/3855/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сапіги В.П.,

суддів: Довгої О.І., Бруновської Н.В.,

за участі секретаря судових засідань Ігнатищ Л.М.,

представника позивача Паїк М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Галицької об'єднаної Державної податкової інспекції головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Москаля Р.М. в м. Львові, повний текст якого складено 25.04.2018, у справі за адміністративним позовом Галицької об'єднаної Державної податкової інспекції головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Регіональний сервісний центр МВС у Львівській області про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,

ВСТАНОВИВ:

У 2010 році Державна податкова інспекція у Пустомитівському районі Львівської області звернулася в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_3 податкового боргу в сумі 57480 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач під час першої державної реєстрації в Україні двох автомобілів Mercedes-Benz Sprinter, д.н.з. НОМЕР_3 1999 р.в. та д.н.з. НОМЕР_2 1999 р.в. не сплатив податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 28740 грн за кожен.

10.02.2011 протокольною ухвалою Львівський окружний адміністративний суд залучив до участі у справі Управління ДАІ ГУМВС України у Львівській області як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Провадження у цій справі тривалий час було зупинено. Досудове розслідування по кримінальному провадженні №0001639 триває і надалі. Звернення ОСОБА_3 до правоохоронних органів залишилися без належного реагування, а оригінали реєстраційних матеріалів на вказані автомобілі не збереглися. За час, доки провадження у цій судовій справі було зупинене, слідство не досягло будь-яких істотних результатів, що прояснили б ситуацію щодо реєстрації на ім'я ОСОБА_3 цих автомобілів. Суд вживав усіх можливих заходів для виявлення та збору доказів, що мають значення для встановлення об'єктивної істини в цьому спорі, в тому числі шляхом витребування доказів з власної ініціативи, а також тривалий час очікував на результати кримінального розслідування. Оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001639, до якого долучена серед численних і заява ОСОБА_3, триває вже сім років та є очевидно неефективним, суд ухвалою від 10.04.2018 поновив провадження у справі, а також на підставі статті 55 КАС України замінив первісного позивача на процесуального правонаступника - Галицьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області, а також третю особу на процесуального правонаступника - Регіональний сервісний центр МВС у Львівській області.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.05.2018 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Галицьку ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області подала апеляційну скаргу. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неправильним та неповним дослідженням доказів і встановленням обставин у справі, неправильним застосуванням матеріального і процесуального норм права, є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову суду, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що листом Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ від 09.06.2010 №9/2074 повідомлено, що відповідач здійснив першу реєстрацію двох вантажних автомобілів. Відтак позивачем було надіслано відповідачу запрошення для з'ясування питання своєчасності та повноти нарахування і плати податку з власників транспортних засобів, однак на запрошення ОСОБА_3 не з'явився. Таким чином, відповідач не сплатив до бюджету податок з власників транспортних засобів у розмірі 57 480,00 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши апеляційну скаргу в межах її доводів, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні норми чинного законодавства та обставини справи.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Судом першої інстанції встановлено і такі обставини підтверджуються матеріалами справи, що Львівський ВРЕР ДАІ при ГУМВС України у Львівській області листом № 9/2074 від 31.08.2010 повідомив ДПА у Львівській області про те, на громадянин ОСОБА_3 17.03.2010 року зареєстрував два автомобілі марки Mercedes-Benz Sprinter, об'єм двигуна 2874 куб.см. д.н.з. НОМЕР_3 1999 р.в. та д.н.з. НОМЕР_2 1999 р.в., проте сплата податку по вказаних автомобілях відсутня.

Контролюючий орган встановив, що кошти від ОСОБА_3 на суму 28740 грн. за кожен автомобіль в рахунок сплати податку з власників транспортних засобів на казначейський рахунок бюджету не надходили.

Відповідача запрошували прибути в ДПІ за місце проживання «з питань своєчасності і повноти нарахування і сплати податку з власників транспортних засобів». Оскільки відповідач до контролюючого органу не прибув, було прийнято рішення звернутися до суду про стягнення з нього заборгованості по податку з власників транспортних засобів в сумі 57480 грн. На підтвердження суми заборгованості надано розрахунок.

Управління ДАІ ГУ МВС України у Львівській області на вимогу суду надало копію матеріалів реєстраційних справ автомобілів. В цих матеріалах є заяви №1363 від 16.03.2010 та № 1367 від 16.03.2010 з проханням виконати перевірку за усіма наявними електронними обліками Державтоінспекції та провести реєстрацію автомобілів марки Mercedes-Benz Sprinter 212D НОМЕР_8 1999 р.в. та Mercedes-Benz Sprinter 312D НОМЕР_9 1999 р.в. Заявником вказано «ОСОБА_3». У заявах вказано, що їх подано особисто, відсутні відмітки про те, що від імені заявника діє довірена особа. В графі «особистий підпис» міститься підпис.

На підставі заяв №1363 від 16.03.2010 та №1367 від 16.03.2010 і доданих до них матеріалів реєстраційний підрозділ Державтоінспекції 16.03.2010 провів першу реєстрацію в Україні автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 212D НОМЕР_8 з видачею заявнику державного номерного знаку на автомобіль НОМЕР_3 та автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 312D НОМЕР_9 з видачею заявнику державного номерного знаку на автомобіль НОМЕР_2.

При реєстрації автомобілів надавались відомості про сплату податку 17.03.2010 двома платежами по 28740 грн. кожен через ЗГРУ КБ "Приватбанк", однак квитанцій про перерахування цих коштів серед матеріалів реєстраційних справи немає. На вимогу суду надати дублікат таких квитанцій ПАТ "КБ "Приватбанк" заперечило надання послуг відповідачу з перерахування коштів в бюджет.

ОСОБА_3 заперечує факт звернення з такими заявами та стверджує, що підпис в графі «особистий підпис» належить не йому, а іншій особі. Про факт реєстрації автомобілів Мерседес на своє ім'я дізнався з позовної заяви органу державної податкової служби про стягнення з нього податкового боргу та звернулася до правоохоронних органів із заявою про злочин.

Заяву ОСОБА_3 було долучено до матеріалів кримінальної справи №181-0290, порушеної щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України. Надалі вказану заяву було долучено до матеріалів кримінальної справи №181-0311 (виділеної з кримінальної справи №181-0290) для перевірки викладених в ній обставин та прийняття відповідного процесуального рішення за наслідками такої перевірки. Постановою старшого слідчого СУ ГУ МВС України у Львівській області від 13.09.2012 ОСОБА_3 визнано потерпілим у кримінальній справі №181-0062 за фактом шахрайства, вчиненого невстановленими особами в особливо великих розмірах, підроблення документів та використання невстановленими особами завідомо підроблених документів за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1, ч. 3 ст. 358 КК України. Ця кримінальна справа виділена із кримінальної справи № 181-0311, порушеної відносно начальника ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області, за фактом зловживання службовим становищем, за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст. 364 КК України. Кримінальну справу №181-0062, яку розслідує СВ Залізничного РВ ЛМУ МВС України у Львівській області, внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001639.

Вироками № 1-233/11 від 01.07.2013 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/33195653) та № 1/463/51/13 від 13.11.2013 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/35407558) начальника та заступника начальника Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ ГУМВС України у Львівській області засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.367 КК України (службова недбалість). Звинувачення в тому числі ґрунтувалося на тому, що протягом 2009-2010 років у Львівському ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області проведено реєстрацію транспортних засобів у 235 випадках частково без сплати податку з власників транспортних засобів, що реєструються вперше в Україні, а у 1711 - повністю, що потягло за собою ненадходження до місцевого бюджету податку з власників транспортних засобів на загальну суму 45578100 грн.

Кримінальне провадження № 0001639 (виділене зі справи, по якій вже постановлено описаний вище вирок) за фактом шахрайства, вчиненого невстановленими особами в особливо великих розмірах, підроблення документів та використання невстановленими особами завідомо підроблених документів за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1, ч. 3 ст. 358 КК України, триває.

05.03.2018 слідчий слідчого відділу Залізничного відділу поліції ГУНП у Львівській області Чванкін П.С. листом № 3/43/38/02-2018 на запит представника відповідача про надання інформації щодо наявності оригіналів заяв про реєстрацію транспортних засобів ОСОБА_3 у кримінальній справі № 181-0062 надав відповідь, в якій повідомив, що при перегляді матеріалів кримінального провадження не виявлено заяв про реєстрацію від імені ОСОБА_3, вказаних у запиті автомобілів марки "Mercedes", а також не виявлено рішень про призначення почеркознавчої експертизи.

Листом № 31/13-3-47/Пз від 03.03.2018 Регіональний сервісний центр у Львівській області на запит представника відповідача надав інформацію, що надати матеріали реєстраційних справ на автомобілі марки "Mercedes": (д.н.з. НОМЕР_3) 1999 року випуску та (д.н.з. НОМЕР_2) 1999 року випуску, на підставі яких було проведено 17.03.2010 реєстрацію на ім'я ОСОБА_3, не видається можливим у зв'язку із закінченням трьохрічного терміну їх зберігання.

Відмовляючи у задоволенні позову за безпідставністю, суд першої інстанції виходив з того, що податковий орган звернувся до суду про стягнення з відповідача суми, яка не має статусу податкового боргу, а також на підставі встановлених обставин відповідач не може вважатися в контексті спірних правовідносин платником податку за першу реєстрацію в Україні вказаних вище автомобілів.

Колегія суддів вважає такі висновки суду обґрунтованими з врахуванням наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Закон України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11.12.1991 №1963-ХІІ (далі - Закон № 1963), порушення якого встановлено податковим органом, та Закон України від 25.06.1991 року № 1251-XII «Про систему оподаткування», Закон України від 21.12.2000 року № 2181-III «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», втратили чинність з 01 січня 2011 року згідно з Податковим кодексом України від 02.12.2010 року № 2755-VI.

Однак закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі і оскільки спірні правовідносини виникли до 01.01.2011 року, при вирішенні спору судом застосовуються положення Законів України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» та «Про систему оподаткування», «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Закон України від 25.06.1991 року № 1251-XII «Про систему оподаткування» (далі - Закон №1251) визначає ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), за винятком особливих видів мита та збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.

Відповідно до ст. 2 Закону №1251 під податком і збором (обов'язковим платежем) до бюджетів та до державних цільових фондів слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування.

Згідно зі ст. 14 Закону №1251 до загальнодержавних належать, зокрема, такі податки і збори (обов'язкові платежі), як податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Відповідно до ст. 20 Закону №1251 контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) здійснюється державними податковими органами та іншими державними органами в межах повноважень, визначених законами.

Згідно зі ст. 1 Закону №1963 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього ж Закону є об'єктами оподаткування.

Відповідно до ст. 2 Закону №1963 об'єктами оподаткування є, зокрема, автомобілі вантажні - код 8704.

Згідно зі ст. 3 Закону №1963 перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону №1963 податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

Згідно з ч. 6 ст. 5 Закону №1963 фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

В той же час, згідно частини 6 статті 5 Закону №1963у разі відсутності документів про сплату податку або документів, що дають право на користування пільгами, перша реєстрація в Україні, реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку і технічний огляд транспортних засобів не провадяться.

За змістом частин 5-8 ст. 6 Закону №1963 сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього ж Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

Відповідно до ст. 7 Закону №1963 у разі приховування (заниження) об'єктів оподаткування з власників транспортних засобів стягуються сума несплаченого податку, а також пеня або штраф у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 50 Бюджетного кодексу України від 21.06.2001 року податки, збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими в доход державного бюджету з моменту зарахування на єдиний казначейський рахунок державного бюджету.

Відповідно до частини першої пункту 3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, в редакції, чинній на час реєстрації зазначеного вище автомобіля, державна реєстрація транспортних засобів проводиться в т.ч. з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів.

Відповідно до частини четвертої пункту 8 цього Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів, а також внесення в установленому порядку інших платежів.

Крім того, пунктом 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів.

Відповідно до вимог Закону України «Про державну податкову службу в Україні» для застосування посадовими особами органів державної податкової служби при оформленні матеріалів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, суб'єктами господарювання - юридичними особами, їх філіями, відділеннями та іншими відокремленими підрозділами (далі - суб'єкти господарювання) розроблено Порядок оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства (затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005 № 327, чинного на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до пункту 1.3 Порядку за результатами проведення невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарювання оформляється акт, а в разі відсутності порушень податкового, валютного та іншого законодавства - довідка. Довідка - службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про невстановлення фактів порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

Відповідно до пункту 1.3 статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-III (далі - Закон №2181, чинний на момент виникнення спірних правовідносин) податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 Закону №2181 у разі коли сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом відповідно до статті 4 цього Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобов'язань, сума податку чи збору (обов'язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобов'язання (штрафних санкцій за їх наявності).

У разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги. Податкові вимоги надсилаються: а) перша податкова вимога - не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов'язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків. обов'язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк; б) друга податкова вимога - не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (пункти 6.2.1, 6.2.3 статті 6 Закону №2181).

Відносини, що виникають у процесі надіслання (вручення) податкових вимог платнику податків регулюються підпунктом 6.2.4 пункту 6.2 статті 6 вказаного Закону.

Відповідно до підпункту 2.3.1. пункту 2.3 статті 2 Закону №2181 органами, уповноваженими здійснювати заходи з погашення податкового боргу (далі - органи стягнення), є виключно податкові органи, а також державні виконавці у межах їх компетенції.

З аналізу наведених положень слід зробити висновки, що державній реєстрації транспортного засобу передує обов'язкова процедура сплати відповідних платежів.

Сплата податку з власників транспортних засобів є однією з умов для першої реєстрації в Україні транспортних засобів, а відсутність документів про сплату податку з власників транспортних засобів є умовою, за якої перша реєстрація в Україні транспортних засобів не може бути здійснена. При цьому здійснюючи державну реєстрацію транспортного засобу, органи, що здійснюють реєстрацію наділенні правом перевіряти сплату мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством (та які є обов'язковими при реєстрації таких транспортних засобів). У разі відсутності відомостей про сплату мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством, або встановлення факту, що документи, які підтверджують їх сплату, є фіктивними чи підробленими, органи, що здійснюють реєстрацію відмовляють у реєстрації транспортного засобу, а якщо такий факт встановлено в період експлуатації автомобіля після його реєстрації скасовують реєстрацію незалежно від того, хто є власником автомобіля.

Крім того, для звернення до суду про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів податкове зобов'язання повинно набути ознак податкового боргу.

Як встановлено судом, перша реєстрація автомобіля марки Mercedes-Benz Sprinter 212D з присвоєнням д.н.з. НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_3 здійснена на підставі заяви № 1363 від 16.03.2010; автомобіля марки Mercedes-Benz Sprinter 312D з присвоєнням д.н.з. НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_3 здійснена на підставі заяви № 1367 від 16.03.2010.

ОСОБА_3 заперечує як факт придбання та особистого звернення до Львівського МРЕВ про реєстрацію цих автомобілів. Постановою слідчого від 13.09.2012 ОСОБА_3 визнано потерпілим у кримінальному провадженні за фактом шахрайства, вчиненого невстановленими особами в особливо великих розмірах, підроблення документів та використання невстановленими особами завідомо підроблених документів за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.1, ч. 3 ст. 358 КК України, розслідування якого триває вже сім років та є очевидно неефективним та безрезультатним. Слідство не провело почеркознавчих експертиз, а станом на дату розгляду справи оригінали заяв, на підставі яких здійснено реєстрацію транспортних засобів на відповідача, відсутні (в матеріалах слідства таких немає, а реєстраційний орган знищив всі документи тих років, оскільки спливли строки їх зберігання).

Єдині очевидні результати, яких досягнуло слідство - суд визнав керівника та заступника керівника реєстраційного органу ДАІ винними у службовій недбалості, що спричинила можливість злочинної діяльності невстановлених слідством осіб, внаслідок якої місцевий бюджет недоотримав 45578100 грн. податку з власників транспортних засобів (235 автомобілів зареєстровано з сплатою частини податку з власників транспортних засобів, що реєструються в Україні вперше, а 1711 - без сплати такого податку).

Враховуючи встановлене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що державна реєстрація на відповідача двох автомобілів Mercedes-Benz Sprinter, д.н.з. НОМЕР_3 1999 р.в. та д.н.з. НОМЕР_2 1999 р.в. проведена незаконно, на підставі підроблених документів внаслідок злочинної діяльності невстановлених слідством осіб, а тому відповідач в контексті спірних правовідносин не може вважатися платником податку за першу реєстрацію в Україні вказаних вище автомобілів в розумінні статті 1 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів", відтак у нього не виникло обов'язку по сплаті податку в сумі 57480 грн.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Контролюючим органом всупереч вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України не було наведено об'єктивних доводів, що відповідач при першій реєстрації транспортних засобів не виконав обов'язку щодо сплати податку з власників транспортних засобів, як і не доведено правомірності стягнення з нього сум податку з власників транспортних засобів, оскільки довідка про результати проведення контролю за сплатою податку з власників транспортних заходів та розрахунок суми податку з власників транспортних засобів при першій реєстрації по гр. ОСОБА_3 не є належним доказом наявності боргу по узгодженому податковому зобов'язанню щодо податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Також суд акцентує увагу на практиці Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.»

У ході розгляду справи судом першої інстанції в повній мірі встановлено фактичні обставини справи, надано об'єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів, наведених контролюючим органом, у зв'язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а отже і наведені скаржником доводи в апеляційній скарзі, які є аналогічними тим, що були наведені у позовній заяві, не спростовують правильного висновку суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог податкового органу та відмови у їх задоволенні.

Статтею 242 КАС України, зокрема визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін визначені ч. 1 ст. 316 КАС України, за якою суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши рішення суду в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального права, апеляційний суд у складі колегії суддів дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду 24.04.2018 - без змін.

Керуючись статтями 229, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Галицької об'єднаної Державної податкової інспекції головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду 24 квітня 2018 року у справі № 2а-9202/10/1370 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. П. Сапіга
судді О. І. Довга
Н. В. Бруновська
Повне судове рішення складено 29.08.2018.