Справа № 2140/1361/18
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2018-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 р.м. ХерсонСправа № 2140/1361/18
13 год. 50 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисильової О.Й.,

при секретарі: Дудар Е.І.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Біленко Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (далі - позивачі) звернулися до суду із адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (далі - відповідач, Управління), в якому просять:

-визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачам у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність, як членам фермерського господарства "Надежда 2", земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю), що розташована на території Раківської сільської ради Бериславського району для ведення фермерського господарства, із земель раніше наданих засновнику фермерського господарства ОСОБА_8 для ведення селянського (фермерського) господарства згідно Державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею (кадастровий номер НОМЕР_6), виданого на підставі рішення Раківської сільської ради Берисласького району Херсонської області від 12.05.1992 року № 12, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право довічного успадкованого володіння землею за № 77, загальною площею 50,0 га та

- зобов'язати відповідача надати позитвачам дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Ухвалою від 16.07.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, учасникам справи надано строк для подання заяв по суті справи, судове засідання призначене на 23.08.2018 року о 11:00 год.

Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Суду пояснила, що позивачі звернулися до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність, як членам фермерського господарства земельних ділянок у розмірі, що не перевищують земельну частку (пай), за рахунок земель, раніше наданих в оренду засновнику ФГ "Надежда 2" ОСОБА_8 для ведення фермерського господарства та отримали відмову, оформлену листом від 15.09.2017 року. Вказана відмова оскаржена до суду та постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 20.11.2017 року у справі № 821/1411/17, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2018 року, відмова відповідача визнана протиправною, зобов'язано Управління повторно розглянути заяви позивачів про надання дозволу на розробку проекту землеустрою. 14.05.2018 року за результатами повторного розгляду заяв позивачів про надання дозволу на розробку проектів землеустроїв, позивачам повідомлено, що оскільки земельна ділянка надавалася у користування ОСОБА_8, право на безоплатну передачу у власність земельної частки (паю) має лише він, іншим позивачам відмовлено в задоволені клопотань. Наказом від 14.05.2018 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою ОСОБА_8 Позивачі зазначають, що підставою відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Також представник позивача зазначила, що відповідно до ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство", ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, члени фермерських господарств мають право отримати безоплатно у власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Позивачі зазначають, що не були членами колективних сільськогосподарських підприємств, тому раніше не набували права на земельну частку (пай). Відтак, вважають відмову відповідача протиправною та просять задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти позову, зазначивши, що доводи, викладені у позовній заяві, є безпідставними, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області на виконання постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 20.11.2017 року у справі № 821/1411/17 повторно розглянуло заяви позивачів стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) із земель, які перебувають в користуванні ОСОБА_8 на підставі Державного акта на право довічного успадковуваного володіння землею, розташованих на території Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області, для ведення фермерського господарства. Так, наказом від 14.05.2017 року № 1772-СГ ОСОБА_8 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) із цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства. Відповідач зазначає, що відповідно до постанови Верховного Суду від 19.06.2018 року № 816/1920/17 громадяни можуть отримати землі державної та комунальної власності для ведення фермерського господарства у загальному порядку, визначеному ЗК України. Фермерське господарство може володіти та користуватися землями своїх членів лише у разі, якщо такі земельні ділянки перебувають у власності, а не користуванні члена фермерського господарства. При цьому, статтею 13 Закону України "Про фермерське господарство" передбачено право члена фермерського господарства отримати безоплатно у власність земельну ділянку, яка раніше була надана йому у користування, тобто передача у власність земельної ділянки можлива тій самій особі, якій земельна ділянка передана у користування. На підставі викладених обставин ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 листом від 14.05.2018 року №9-2449/0-1355/0/95-18 відмовлено в задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та повідомлено про відсутність у них вказаного права у зв'язку з наданням у користування запитуваної земельної ділянки ОСОБА_8, право на її безоплатну передачу у власність в розмірі земельної частки (паю) має лише ОСОБА_8 Таким чином, відповідач зазначає, що прийняте ним рішення є правомірним, відтак відсутні підстави для його скасування. Також, відповідач вважає, що суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції Управління, оскільки передача земельних ділянок у власність громадян належить до дискреційних повноважень відповідача. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

09.08.2018 року позивач надав суду відповідь на відзив, де зазначає, що ФГ створене та існує з 1998 року за рахунок наданої засновнику ОСОБА_8 землі площею 50,0 га. На момент створення господарства діяв Закон України "Про селянське (фермерське) господарство" від 20.12.1991 року, статтею 2 якого передбачено, що селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання переважно особистою працею членів цього господарства виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою і реалізацією. На ім'я голови селянського (фермерського) господарства видається Державний акт на право довічного успадковуваного володіння землею або приватної власності. З ним укладається договір на користування землею на умовах оренди, складаються також й інші документи відповідно до законодавства України. Таким чином, на момент створення ФГ "Надежда 2" законодавством про фермерські господарства іншого порядку, ніж отримання земельної ділянки безпосередньо його засновником не існувало. Однак, вказана земля надавалася саме для створення та ведення фермерського господарства. На сьогодні право користування ФГ "Надежда 2" земельною ділянкою площею 50 га, що набуте у 1992 році на підставі Державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею не припинено у жоден спосіб, передбачений законодавством України. Позивачі двадцять років обробляють дану земельну ділянку, маючи законні сподівання на реалізацію права на отримання у власність, як члени фермерського господарства "Надежда 2", земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до нової редакції Статуту фермерського господарства "Надежда 2", затвердженого протоколом загальних зборів членів ФГ "Надежда 2" від 30.05.2017 року №2, до складу ФГ, розташованого за адресою: Херсонська область, Бериславський район, м. Берислав, вул. 25 років Жовтня, 48, входять: засновник - ОСОБА_8, члени фермерського господарства - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Відповідно до Розділу 5 Статуту, до земель ФГ "Надежда 2" належать земельні ділянки, отримані (придбані) засновником у власність, постійне користування та надані господарству в оренду. ФГ "Надежда 2" створене за рахунок земель, наданих засновнику ФГ ОСОБА_8 для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно Державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею, виданого на підставі рішення Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області від 12.05.1992 року № 12, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право довічного успадкованого володіння землею за № 77, загальною площею 50,0 га.

Листом від 15.09.2017 року № Д--11022/0-3548/6-17 відповідач відмовив ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 у задоволенні заяв про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність на території Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства. Дана відмова була предметом розгляду адміністративної справи № 821/1411/17 за позовом ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, за участю третьої особи - фермерського господарства "Надежда 2".

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 20.11.2017 року у справі № 821/1411/17, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2018 року, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Херсонській області в наданні дозволу ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність, як членам фермерського господарства земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю). Відмовлено в задоволенні позову про зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Херсонській області надати вказаний дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність, як членам фермерського господарства земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю). Зобов'язано ГУ Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність як членам фермерського господарства земельної ділянки (паю), що розташована на території Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області для ведення фермерського господарства, із земель раніше наданих замовнику ОСОБА_8 згідно Державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею за кадастровим номером НОМЕР_6, з урахуванням висновків суду.

14.05.2018 року листом № 9-2449/0-1355/0/95-18 позивачам надано відповідь на запит від 25.04.2018 року щодо стану виконання рішення суду у справі № 821/1411/17, та повідомлено про відмову в задоволенні заяв про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) із земель, що перебувають в користуванні ОСОБА_8 на підставі Державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею, з посиланням на те, що земельна ділянка надавалася у користування ОСОБА_8, а тому право на її безоплатну передачу у власність в розмірі частки (паю) згідно статті 32 ЗК України має лише ОСОБА_8

Наказом ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 14.05.2018 року № 1772-СГ ОСОБА_8 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності із земель, що перебувають у користуванні згідно Державного акта на право довічного успадковуваного володіння землею, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння № 77, розташованої за межами населених пунктів на території Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області, в розмірі земельної частки (паю), із цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства, кадастровий номер ділянки НОМЕР_6.

Надаючи оцінку обґрунтованості доводів позивачів про протиправність відмови відповідача, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Земельні відносини в Україні, відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

За приписами частини 3 статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам, зокрема, для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради (ч. 1 ст. 32 ЗК України).

Частиною 1 статті 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської ради, де знаходиться фермерське господарство.

Особливості надання земельних ділянок для ведення фермерського господарства визначені Земельним кодексом України та Законом України "Про фермерське господарство" від 19.06.2003 року № 973-ІV (далі - Закон № 973-ІV).

Згідно із ст. 7 Закону № 973-ІV надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Так, відповідно до частини 1 статті 13 Закону № 973-ІV члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності із земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради (ч. 2 ст.13 Закону № 973-ІV).

Таким чином, ч. 1 ст. 32 ЗК УКраїни та ч. 2 ст. 13 Закону № 973-ІV передбачено право членів фермерського господарства на отримання безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства.

Відповідно до частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, зокрема, для фермерського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу.

За приписами частини 7 статті 118 ЗК України відповідний орган розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної передачі є невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є невідповідність місця розташування земельної ділянки, яку громадянин має намір отримати у власність, вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також містобудівної документації та схем землеустрою.

Варто відмітити, що інших підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність Земельний кодекс не визначає.

Як зазначено вище, відмова відповідача у наданні позивачам дозволу на розробку проекту землеустрою, що викладена у листі від 14.05.2018 року № 9-2449/0-1355/0/95-18 ґрунтуються на тому, що право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки має лише той член фермерського господарства, який раніше отримав її у користування.

Обгрунтовуючи таку підставу для відмови, відповідач посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 19.06.2018 року № 816/1920/17.

Надаючи оцінку таким доводам відповідача, суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що Державний акт на право довічного успадкованого володіння землею виданий ОСОБА_8 для ведення селянського (фермерського) господарства на підставі рішення Раківської сільської ради від 12.05.1992 року.

Селянське фермерське господарство "Надежда 2" створене у квітні 1998 року, засновником якого є ОСОБА_8 (статут СФГ "Надежда 2" затверджений рішенням Бериславської РДА № 156 від 09.04.1998 року).

Позивачі є членами ФГ "Надежда 2".

На час отримання ОСОБА_8 земельної ділянки у довічне успадковуване володіння та створення СФГ "Надежда 2" діяли норми Земельного кодексу України від 18.12.1990 року та Закону України "Про селянське (фермерське) господарство" від 20.12.1991 року № 2009-ХІІ (далі - Закон № 2009-ХІІ), яким визначалися правові основи створення та діяльності селянських (фермерських) господарств в Україні.

Земельним кодексом України від 18.12.1990 року, зокрема, статтею 6 передбачено, що громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства. Безплатно земельні ділянки передаються у власність громадян для ведення селянського (фермерського) господарства у межах середньої земельної частки, що обчислюється у порядку, передбаченому цією статтею.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2009-ХІІ селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання переважно особистою працею членів цього господарства виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою і реалізацією.

На ім'я голови селянського (фермерського) господарства видається Державний акт на право довічного успадковуваного володіння землею або приватної власності (ч. 4 ст. 2 Закону № 2009-ХІІ).

Земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства надаються громадянам за їх бажанням у довічне успадковуване володіння, приватну власність або в оренду ( ч. 1 ст 5 Закону № 2009-ХІІ).

Для ведення селянського (фермерського) господарства надаються у довічне успадковуване володіння і приватну власність земельні ділянки, розмір яких не повинен перевищувати 50 гектарів сільськогосподарських угідь і 100 гектарів усіх земель ( ч. ст. 6 Закону № 2009-ХІІ).

Після одержання Державного акта на право приватної власності або довічного успадковуваного володіння землею чи укладення договору на оренду селянського (фермерського) господарства підлягає державній реєстрації в районній, міській Раді народних депутатів, що надала земельну ділянку у довічне успадковуване володіння, приватну власність або користування (ч. 1 ст. 8 Закону № 2009-ХІІ).

Після відведення земельної ділянки в натурі і одержання Державного акта на право довічного успадковуваного володіння землею, приватної власності або договору на оренду земельної ділянки та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи; одержує печатку із своїм найменуванням і адресою; відкриває розрахунковий та інші рахунки в установах банку (ч. 1 ст. 8 Закону № 2009-ХІІ).

Таким чином, із аналізу наведених вище норм Земельного кодексу України від 18.12.1990 року та Закону № 2009-ХІІ слідує, що Державний акт на право довічного успадковуваного володіння землею у розмірі не більше 50 га видавався на ім'я голови селянського (фермерського) господарства з метою створення (фермерського) господарства для вироблення товарної сільськогосподарської продукції.

Отже, для створення селянського (фермерського) господарства у 1992 році право отримати земельну ділянку на умовах довічного успадковуваного володіння мала тільки особа, яка була засновником ФГ, тобто голова ФГ, а не його члени.

Законодавством України, яке діяло на час отримання СФГ "Надежда 2" земельної ділянки у розмірі 50 га не було передбачено отримання земельних ділянок кожним членом фермерського господарства на праві довічного успадковуваного володіння чи на праві користування.

Право на отримання земельної ділянки безоплатно у власність членами фермерського господарства у розмірі земельної частки (паю) із земель, наданих їм раніше у користування закріплено у статті 32 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року та у статті 13 Закону України "Про фермерське господарство" від 19.06.2003 року.

Варто відмітити, що на час створення СФГ "Надежда 2" ні Земельний кодекс України 1990 року, ні Закон України № 2009-ХІІ, ні інші законодавчі акти не містили норм, які б передбачали умови та порядок отримання членами фермерського господарства земельної ділянки у користування у розмірі земельної частки (паю) для подальшого отримання такої земельної ділянки у власність після того, як земельну ділянку у користування вже отримало ФГ в особі його голови. Такого порядку не існує і на сьогодні.

Зважаючи на викладене вище, суд не погоджується із доводами відповідача про необхідність застосування до даних правовідносин висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 19.06.2018 року № 816/1920/17, оскільки позивачі, будучи членами ФГ "Надежда 2" з 1998 року, перебували у такому часовому просторі, що не могли набути земельну ділянку у користування за правилами Закону № 2009-ХІІ для подальшого отримання її у власність, оскільки на час створення ФГ "Надежда 2" діяла норма, що передбачала надання земельної ділянки для створення ФГ виключно майбутньому голові ФГ.

За таких обставин суд дійшов висновку, що на позивачів розповсюджуються правила ч. 1 ст. 32 ЗК України та ч. 2 ст. 13 Закону України "Про фермерське господарство" від 19.06.2003 року № 973-ІV щодо одержання безоплатно у власність земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) із земель, раніше наданих у користування ОСОБА_8, як голові ФГ "Надежда 2" на умовах довічного успадковуваного володіння.

Водночас суд зауважує, що Земельний кодекс України, норми якого діють на сьогодні, у жоден спосіб не обмежує право громадян на отримання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) та не встановлює додаткових умов для реалізації громадянами такого права.

Вирішуючи даний спір, суд також зазначає наступне.

Згідно із ч. 8 ст. 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно із ч. 6 ст. 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Частиною 13 статті 123 ЗК України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Земельний кодекс України передбачає, що громадяни можуть отримати землі державної та комунальної власності для ведення фермерського господарства у загальному порядку, визначеному цим Кодексом.

Наведена відповідачем постанова Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі №816/1920/17 стосується затвердження вже розробленого проекту землеустрою та одночасного вирішення питання про надання особі права власності на землю. Законодавство передбачає підставу для відмови у затвердженні вказаного проекту - його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, що й було встановлено в наведеному вище рішенні Верховного Суду.

Натомість, спір, який суд вирішує у даній справі, стосується лише надання особі дозволу на розробку проекту землеустрою. Необхідно враховувати, що єдиною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, яку передбачає ЗК України є невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Втім, ГУ Держгеокадастру у Херсонській області листом від 14.05.2018 року відмовляє позивачам у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з тих підстав, що право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки має лише той член фермерського господарства, який безпосередньо отримав її у користування. Тобто, посилається на підставу, не передбачену ЗК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб що передбачений Конституцією та законами України.

Відмовляючи позивачам у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою, відповідач, відповідно до пунктів 2-8 ч. 3 ст. 2 КАС України, повинен був діяти обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, неупереджено, добросовісно та розсудливо з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Отже, перешкоджаючи позивачам в отриманні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності без законних на те підстав, відповідач таким чином перешкоджає позивачам у реалізації законодавчо наданого їм права, чим порушує принципи рівності перед законом та пропорційності, які визначені ст. 2 КАС України.

Відтак, суд приходить до висновку про протиправність відмови відповідача, викладеній у листі від 14.05.2018 року.

Суд не погоджується з позицією відповідача про те, що зобов'язання його вчинити певні дії є втручанням у дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень, оскільки відповідно до ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Дискреційні повноваження - сукупність прав та обов'язків осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом.

Отже, у разі відсутності у суб'єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов'язання судом суб'єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Дана правова позиція викладена у пункті 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі".

Беручи до уваги ту обставину, що у листі-відмові від 14.05.2018 року відповідач не навів передбачених частиною 7 статті 118 ЗК України підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, а також ту обставину, що у судовому порядку вже було зобов'язано відповідача повторно розглянути заяви позивачів з того самого питання, що не призвело до відновлення порушених прав позивачів, суд вважає, що у Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області відсутнє право адміністративного розсуду, відтак належним та ефективним способом захисту порушених прав позивачів є зобов'язання відповідача надати позивачам вищезазначений дозвіл.

Згідно із частиною 2 статті 77 КАС України В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності свого рішення про відмову у наданні позивачам дозволу на розроблення проекту землеустрою.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, а відтак - про задоволення позову в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За правилами статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 382 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (; місцезнаходження: вул. Університетська, 136-а, м. Херсон, 73036) щодо відмови ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність, як членам фермерського господарства "Надежда 2", земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю), що розташована на території Раківської сільської ради Бериславського району для ведення фермерського господарства, із земель раніше наданих засновнику фермерського господарства ОСОБА_8 для ведення селянського (фермерського) господарства згідно Державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею (кадастровий номер НОМЕР_6), виданого на підставі рішення Раківської сільської ради Берисласького району Херсонської області від 12.05.1992 року № 12, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право довічного успадкованого володіння землею за № 77, загальною площею 50,0 га.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області (; місцезнаходження: вул. Університетська, 136-а, м. Херсон, 73036) надати ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, Бериславський район, Херсонська область, 74300 і.н. НОМЕР_1), ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, Бериславський район, Херсонська область, 74300, і.н. НОМЕР_2), ОСОБА_5 (АДРЕСА_1, Бериславський район, Херсонська область, 74300, і.н. НОМЕР_3), ОСОБА_6 (АДРЕСА_2, 73000, і.н. НОМЕР_4), ОСОБА_9 (АДРЕСА_2, 73003, і.н. НОМЕР_5) дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність, як членам фермерського господарства "Надежда 2", земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю), що розташована на території Раківської сільської ради Бериславського району для ведення фермерського господарства, із земель раніше наданих засновнику фермерського господарства ОСОБА_8 для ведення селянського (фермерського) господарства згідно Державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею (кадастровий номер НОМЕР_6), виданого на підставі рішення Раківської сільської ради Берисласького району Херсонської області від 12.05.1992 року № 12, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право довічного успадкованого володіння землею за № 77, загальною площею 50,0 га.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (; місцезнаходження: вул. Університетська, 136-а, м. Херсон, 73036) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, Бериславський район, Херсонська область, 74300 і.н. НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (; місцезнаходження: вул. Університетська, 136-а, м. Херсон, 73036) на користь ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, Бериславський район, Херсонська область, 74300, і.н. НОМЕР_2) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (; місцезнаходження: вул. Університетська, 136-а, м. Херсон, 73036) на користь ОСОБА_5 (АДРЕСА_1, Бериславський район, Херсонська область, 74300, і.н. НОМЕР_3) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (; місцезнаходження: вул. Університетська, 136-а, м. Херсон, 73036) на користь ОСОБА_6 (АДРЕСА_2, 73000, і.н. НОМЕР_4) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (; місцезнаходження: вул. Університетська, 136-а, м. Херсон, 73036) на користь ОСОБА_7 (АДРЕСА_2, 73003, і.н. НОМЕР_5) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області протягом місяця з дня набрання рішенням законної сили надати суду звіт про його виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 27 серпня 2018 р.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 6.2.1