Справа № 2040/5172/18
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2018-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

27 серпня 2018 р. № 2040/5172/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Білової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 61019, код НОМЕР_1) до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (вул. Інститутська, буд. 21/8, м. Київ, 01008, ) про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1, з адміністративним позовом до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини , в якому просить суд визнати дії Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини неправомірними по направленню позивачу відповіді № 1/7-Н304338.17/20-24 від 02.01.2018 на його заяву від 24.11.2017 на сороковий день без проміжної відповіді та зобов'язати Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини принести позивачеві у письмовій формі вибачення за направлення відповіді № 1/7-Н304338.17/20-24 від 02.01.2018 на його заяву від 24.11.2017 на сороковий день без проміжної відповіді.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до відповідача із зверненням, на яке отримав відповідь на сороковий день без винесення проміжної відповіді, що на його думку порушує вимоги Закону України «Про звернення громадян» та його права.

Представник відповідача не погодився з позовними вимогами та надав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, передбачений чинним законодавством, посилаючись на те, що відповідач надав 02.01.2018 повну відповідь на запит позивача від 24.11.2017.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.

24.11.2017 позивач звернувся до відповідача з листом, в якому зазначив, що в цей час в Україні чинний Кодекс України про адміністративні правопорушення, прийнятий більше 50 років тому. В даному Кодексі порушуються права людини, а саме: відсутнє право на касаційне оскарження, розгляд апеляційної скарги здійснюється суддею одноособово, встановлені стислі терміни для складання протоколів про адміністративні правопорушення. У зв'язку з чим позивач просив пояснити бездіяльність Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини по ініціюванню внесення зміні до КУпАП.

У відповідь позивач отримав від відповідача лист № 1/7-Н304338.17/20-24 від 02.01.2018, в якому відповідач повідомив, що відповідно до статті 93 Конституції України право законодавчої ініціативи належить Президентові України, народним депутатам України та Кабінету Міністрів України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини таким правом не наділений. Отже, позивачу свої пропозиції стосовно внесення змін до вищезгаданого Кодексу слід надіслати безпосередньо до вищезазначених осіб або до Уряду.

Позивач вважає, що несвоєчасне надання відповіді на його звернення на сороковий день без проміжної відповіді порушує його права.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина та захист прав кожного на території України і в межах її юрисдикції на постійній основі здійснює Уповноважений Верховної Ради України з прав людини (далі - Уповноважений), який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» уповноважений приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону України "Про звернення громадян". Звернення подаються Уповноваженому в письмовій формі протягом року після виявлення порушення прав і свобод людини і громадянина. За наявності виняткових обставин цей строк може бути подовжений Уповноваженим, але не більше ніж до двох років. При розгляді звернення Уповноважений: 1) відкриває провадження у справі про порушення прав і свобод людини і громадянина; 2) роз'яснює заходи, що їх має вжити особа, яка подала звернення Уповноваженому; 3) направляє звернення за належністю в орган, до компетенції якого належить розгляд справи, та контролює розгляд цього звернення; 4) відмовляє в розгляді звернення. Уповноважений не розглядає тих звернень, які розглядаються судами, зупиняє вже розпочатий розгляд, якщо заінтересована особа подала позов, заяву або скаргу до суду. Повідомлення про прийняття звернення до розгляду або відмову у прийнятті звернення до розгляду надсилається в письмовій формі особі, яка його подала. Відмова у прийнятті звернення до розгляду повинна бути вмотивованою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 18 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані, зокрема: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

З огляду на те, що позивач звернувся до відповідача з заявою 24.11.2017, відповідач мав надати відповідь позивачеві до 26.12.2017 (з урахуванням вихідних днів), або до 26.12.2017 повідомити позивача про продовження терміну розгляду заяви позивача, в той час як відповідь відповідач надав 02.01.2018.

Відповідачем не надано доказів прийняття рішення про продовження строків розгляду заяви позивача та не зазначено про прийняття такого рішення у відзиві на позов. Причин надання відповіді у строк, який складає більше одного місяця, також відповідачем не повідомлено.

З огляду на встановлення судом обставин надання відповідачем відповіді на звернення позивача поза межами строку, встановленого статтею 20 Закону України «Про звернення громадян», суд приходить до висновку, що вказані дії не відповідають приписам Закону України «Про звернення громадян».

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині визнання дій Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини неправомірними по направленню позивачу відповіді № 1/7-Н304338.17/20-24 від 02.01.2018 на його заяву від 24.11.2017 на сороковий день без проміжної відповіді є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини принести позивачеві у письмовій формі вибачення за направлення відповіді № 1/7-Н304338.17/20-24 від 02.01.2018 на його заяву від 24.11.2017 на сороковий день без проміжної відповіді, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю;

7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

8) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

9) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів;

11) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання;

12) затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні;

13) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

14) звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

15) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Суд вважає, що прийняття судового рішення про зобов'язання принести вибачення не відповідає повноваженням суду при вирішенні справи, закріпленим в ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, в п. 35 постанови Верховного Суду від 19.07.2018 по справі № 280/1130/16-а за позовом ОСОБА_2 до Голови Коростишівської районної державної адміністрації - начальника штабу цивільного захисту Коростишівського району ОСОБА_2 про визнання протиправної бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, відшкодування шкоди, Верховний Суд дійшов до висновку про те, що прийняття судового рішення про зобов'язання принести вибачення не відповідає повноваженням при вирішенні справи, закріпленим в ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній до 15.12.2017).

З огляду на наведене, позовні вимоги про зобов'язання Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини принести позивачеві у письмовій формі вибачення за направлення відповіді № 1/7-Н304338.17/20-24 від 02.01.2018 на його заяву від 24.11.2017 на сороковий день без проміжної відповіді є такими, що не підлягають задоволенню.

Таким, чином позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6-11, 14, 77, 243-246, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 61019, код НОМЕР_1) до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (вул. Інститутська, буд. 21/8, м. Київ, 01008, ) про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати дії Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини неправомірними по направленню позивачу відповіді № 1/7-Н304338.17/20-24 від 02.01.2018 на його заяву від 24.11.2017 на сороковий день без проміжної відповіді.

В частині позовних вимог про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 27 серпня 2018 року.

Суддя Білова О.В.