Справа № 526/1605/18
Суддя: Заколодяжна О. А.
Дата ухвалення: 2018-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 526/1605/18
Провадження № 2-а/526/14/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2018 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі :

головуючої судді Заколодяжної О.А., при секретарі Дроботі Л.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №526/1605/18 за позовом Гадяцького районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області до громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 про примусове видворення іноземця за межі території України та його затримання, з метою забезпечення примусового видворення,

В С Т А Н О В И В:

Гадяцький районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області звернувся в суд з адміністративним позовом до громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 про примусове видворення іноземця за межі території України та його затримання, з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в України.

Позовну заяву мотивовано тим, що працівниками Гадяцького районного відділу Управління Державної міграційної служби України 27 лютого 2018 року було виявлено, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 ухиляється від виїзду з України після закінчення терміну перебування. У ході перевірки встановлено, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_2 прибув в Україну у приватних справах 09.02.2014 року через КПП « Велика Писарівка» по паспорту громадянина Російської Федерації, виданого ТП №51 відділу УФМС Росії по Санкт-Петербургу і Ленінградській області в Московському районі м. Санкт-Петербург 09.05.2010 року. На даний час громадянин Російської Федерації ОСОБА_2 не працює та проживає в АДРЕСА_1. Після закінчення терміну перебування на території України, всупереч вимогам ч.15 ст.4 Закону України « Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» не виїхав за межі України, чим порушив правила перебування іноземних громадян на території України. 27.02.2018 року ОСОБА_2 , згідно постанови начальника Гадяцького РВ УДМС України в Полтавській області, був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 510 грн.. Штраф ОСОБА_2 не сплатив. Громадянин Російської Федерації ОСОБА_2 не має статусу біженця, обставини, визначені ч.8 ст. 26,ч.1 ст. 31 Закону України « Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які б заборонили примусово повернути його з України, відсутні. 06.03.2018 року завідувачем Гадяцького РС УДМС України в Полтавській області було прийнято рішення про примусове повернення за межі України громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 та зобов'язано його покинути територію України у термін до 16.03.2018 року, з яким він був ознайомлений та зобов'язався його виконати до 16.03.2018 року. Але у вказаний термін ОСОБА_2 з території України не виїхав, пояснивши невиконання рішення Гадяцького РС УДМС України в Полтавській області тим, що не має дійсного документа, що дає право виїзду з України , а також у нього відсутні кошти для придбання квитка для виїзду з території України. Відсутність у ОСОБА_2, документа, що посвідчує та дає право на виїзд з України є підставою для затримання іноземця та його поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні та забезпечення видворення за межі України. В зв'язку з цим просили суд примусово видворити за межі України громадянина Російської Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина РФ НОМЕР_1, виданий ТП №51 відділу УФМС Росії по Санкт-Петербургу і Ленінградській області в Московському районі м. Санкт-Петербург 09.05.2010 року та заборонити йому подальший в'їзд на територію України строком на п'ять років та затримати його з метою забезпечення його примусового видворення за межі України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ( АДРЕСА_2).

Представник Гадяцького районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області ОСОБА_3 надала суду заяву, в якій просила задовольнити позовні вимоги Гадяцького РВ УДМС України в Полтавській області, справу розглянути без участі представника Гадяцького РВ УДМС України в Полтавській області.

Відповідач громадянин Російської Федерації ОСОБА_2 надав суду письмову заяву , в якій вказав, що позовну заяву Гадяцького РВ УДМС України в Полтавській області з доданими документами отримав своєчасно, з нею ознайомився, заявлені в ній позовні вимоги визнає повністю. Також вказав, що українську мову розуміє та володіє нею, перекладач йому не потрібний. Зазначив, що залишити територію України не може, оскільки втратив документи, необхідні для виїзду з України і в нього відсутні на це кошти. З цих підстав не заперечував щодо задоволення даної позовної заяви та просив справу розглянути без його участі у порядку письмового провадження.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що працівниками Гадяцького районного відділу Управління Державної міграційної служби України 27 лютого 2018 року було виявлено, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, ухиляється від виїзду з України після закінчення терміну перебування.

Згідно даних органу охорони державного кордону Державної прикордонної служби України «Аркан ЦП» громадянин Російської Федерації ОСОБА_2 прибув в Україну у приватних справах 09.02.2014 року через КПП « Велика Писарівка» по паспорту громадянина Російської Федерації, виданого ТП №51 відділу УФМС Росії по Санкт-Петербургу і Ленінградській області в Московському районі м. Санкт-Петербург 09.05.2010 року.

Відповідно до постанови начальника Гадяцького РВ УДМС України в Полтавській області, громадянин Російської Федерації ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 510 грн..

06.03.2018 року завідувачем Гадяцького РС УДМС України в Полтавській області було прийнято рішення про примусове повернення за межі України громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 та зобов'язано його покинути територію України у термін до 16.03.2018 року, з яким він був ознайомлений та зобов'язався його виконати до 16.03.2018 року, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно ч.15 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року №3773-17 передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Стаття 9 вказаного Закону встановлює, що іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку. Іноземці та особи без громадянства під час проходження прикордонного контролю у пунктах пропуску через державний кордон зобовязані подати свої біометричні дані для їх фіксації. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до частин 2, 3 статті 25 цього ж Закону іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов'язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв'язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій. Рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення.

Частинами 1 та 5 статті 26 вказаного Закону визначено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Частиною 8 статті 26 даного Закону встановлено, що примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Статтею 31 цього ж Закону встановлено вичерпний перелік підстав за яких забороняється примусове повернення чи примусове видворення або видача чи передача іноземця та особи без громадянства. Такими підставами є: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Судом встановлено , що відповідач ОСОБА_2 із заявою про його добровільне повернення за межі України до міграційної служби не звертався, в нього відсутній паспорт громадянина Російської Федерації, строк його перебування в Україні закінчився, відповідачем не доведено підстав за яких забороняється його примусове повернення чи примусове видворення за межі України, передбачені ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та статусу біженця відповідач не отримував.

Іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статтею 13 Закону України «Про імміграцію».

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Частиною 1 статті 26 вказаного Закону, встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

У відповідності до п.3 ч.2 ст.371 КАС України, суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення.

За таких підстав, суд дійшов висновку про обґрунтованість підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від виїзду з території України в добровільному порядку, про що свідчить порушення ним законодавства України, відсутність документа на право перебування в Україні та коштів, на підставі яких він може самостійно покинути територію України, а також відсутність у нього законних підстав перебування та проживання на території України.

Відповідно до п. 26 Постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 року за №1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» . Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн.

Згідно з ч.1 статті 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Згідно ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Згідно ч.1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземцям та особам без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення забороняється подальший в'їзд в Україну строком на п'ять років.

Відповідно ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині примусового видворення іноземця.

Керуючись ст.ст.6, 8-11, 72-79, ч.4 ст. 229, ст.ст. 288, 289, 295, 371 КАС України, ст.ст.9, 25, 26, 30, 31 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», керуючись ст.ст.6, 8, 9-11, 72-79, 288, 289, 295, п.15.5 Перехідних положень КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Гадяцького районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області задовольнити повністю.

Примусово видворити за межі України громадянина Російської Федерації ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина Російської Федерації, НОМЕР_1, виданий ТП №51 відділу УФМС Росії по Санкт-Петербургу і Ленінградській області в Московському районі м. Санкт-Петербург 09.05.2010 року та заборонити йому подальший в'їзд на територію країни строком на п'ять років.

Затримати громадянина Російської Федерації ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення його примусового видворення за межі України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ( АДРЕСА_2) терміном до шести місяців.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині примусового видворення іноземця.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Харківського адміністративного апеляційного суду в 10-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повний текст рішення складено 29 серпня 2018 року.

Головуюча: О. А. Заколодяжна