Справа № 2540/2674/18
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2018-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2018 року м. Чернігів Справа № 2540/2674/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі судді Падій В.В., розглянувши, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1М.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУ ПФУ в Чернігівській області) про: визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо не проведення ОСОБА_1 виплати перерахованої пенсії з 01.01.2016 по 31.12.2017 в сумі 79013,28 грн., відповідно до Закону України від 23.12.2015 № 900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», статті 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2018 у справі № 750/13759/17; зобовязання ГУ ПФУ в Чернігівській області провести ОСОБА_1 виплату перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в сумі 79013,28 грн., відповідно до Закону України від 23.12.2015 № 900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», статті 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2018 у справі № 750/13759/17, без врахування постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб»; встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобовязання ГУ ПФУ в Чернігівській області подати у двотижневий строк, з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання рішення суду.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що на виконання рішення суду відповідачем проведено перерахунок його пенсії, однак не виплачено донараховану суму пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у сумі 79013,28 грн. Вважає протиправним посилання відповідача у листі від 26.03.2018 № 2037/03/Л-03 на постанову Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», оскільки остання прийнята та набрала чинності після прийняття судом рішення про перерахунок пенсії позивача.

ГУ ПФУ в Чернігівській області, в межах встановленого судом строку, подано відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2018 у справі № 750/13759/17, яке набрало законної сили 24.02.2018, дійсно було, зокрема, зобовязано ГУ ПФУ в Чернігівській області провести позивачу перерахунок та виплату пенсії у розмірі 82% від суми грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2016. Проте, до набрання чинності вказаним судовим рішенням Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам які звільнені з військової служби, та деяких інших категорій осіб», якою з 24.02.2018 врегульовано на законодавчому рівні порядок виплати пенсій, перерахованих відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції». Так, пунктом 3 вказаної постанови передбачено, що сума перерахованих пенсій для виплати за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 обчислюється 01.01.2018 та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету окремими сумами щомісяця протягом 2019-2020 років. При цьому позивач, не погоджуючись з порядком виплати йому, на виконання вищевказаного рішення суду, перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в сумі 79013,28 грн., звернувся до суду з позовною заявою в загальному порядку з вимогою про зобовязання відповідача виплатити йому заборгованість перерахованої суми пенсії за вищевказаний період. При цьому, публічно-правовий спір в частині вказаної позовної вимоги вже вирішений судом в межах адміністративної справи № 750/13759/17, а примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Так, позивач звернувся із виконавчим листом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області та 03.04.2018 старшим державним виконавцем Бурою М.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 750/13759/17, виданим 21.03.2018 Деснянським районним судом м. Чернігова. На даний час виконавче провадження не закінчене. З огляду на вказане просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

08.08.2018 позивачем подано до суду відповідь на відзив, однак при розгляді справи суд не враховує викладені у ній доводи, оскільки у відповідності до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, заявами по суті справи, у даній категорії справ, є позов та відзив.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2018 у справі № 750/13759/17 було, зокрема, зобовязано ГУ ПФУ в Чернігівській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії у розмірі 82% від суми грошового забезпечення, відповідно до Закону України від 23 грудня 2015 року № 900 «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», починаючи з 01.01.2016 на підставі довідки Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області від 08.05.2017 № 101/9765. Рішення суду набрало законної сили 24.02.2018 (а.с.68-73).

На виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2018 у справі № 750/13759/17 ГУ ПФУ в Чернігівській області проведено ОСОБА_1 перерахунок пенсії у розмірі 82% від суми грошового забезпечення з 01.01.2016, що підтверджується розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії та перерахунком за пенсійною справою позивача № N/A 9765-МВС від 26.02.2018 (а.с.28 на звороті,77).

16.03.2018 відповідачем виплачено позивачу кошти у сумі 6584,44 грн. (3292,22 грн. + 3292,22 грн.) як різницю між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої позивачем пенсії за січень-лютий 2018 року (а.с.27 на звороті).

Як вбачається зі змісту позовної заяви та відзиву, вищевказані обставини не заперечуються сторонами.

Листом від 26.03.2018 № 2037/03/Л-12 відповідач повідомив позивачу, що на виконання вищевказаного судового рішення ним проведений перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016. При цьому зазначив, що виплату різниці пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 буде проведено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» протягом 2019-2020 років, після виділення коштів на її фінансування з державного бюджету (а.с.30-31).

На підставі виконавчого листа № 750/13759/17, виданого 21.03.2018 Деснянським районним судом м. Чернігова, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 03.04.2018 відкрито виконавче провадження № 56089639 з примусового виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2018 у справі № 750/13759/17 (а.с.33).

Листом від 02.07.2018 № 9346 начальник відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_3 повідомив позивача, що, у відповідності до листа ГУ ПФУ в Чернігівській області від 23.04.2018 № 5214/07 (а.с.34-35), сума пенсії, нарахована за період з січня 2016 року по грудень 2017 року складає 79013,28 грн. (а.с.27) та може бути виплачена тільки після виділення коштів на їх фінансування з Державного бюджету України. При цьому зазначив, що 26.06.2018 за невиконання рішення суду до органів досудового розслідування направлено повідомлення про вчинення посадовими особами ГУ ПФУ в Чернігівській області кримінального правопорушення (а.с.36).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення виплати перерахованої пенсії з 01.01.2016 по 31.12.2017 в сумі 79013,28 грн., позивач звернувся до суду за захистом охоронюваних законом прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Так, як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо не проведення ОСОБА_1 виплати перерахованої пенсії з 01.01.2016 по 31.12.2017 в сумі 79013,28 грн., відповідно до Закону України від 23.12.2015 № 900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», статті 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» і рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2018 у справі № 750/13759/17 та зобовязати останнього здійснити таку виплату.

Разом з тим, на обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2018 у справі № 750/13759/17 було, зокрема, зобовязано ГУ ПФУ в Чернігівській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії у розмірі 82% від суми грошового забезпечення, відповідно до Закону України від 23 грудня 2015 року № 900 «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», починаючи з 01.01.2016 на підставі довідки Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області від 08.05.2017 № 101/9765.

При цьому, в позовній заяві позивач зазначає, що відповідач частково виконав вищевказане рішення Деснянського районного суду м. Чернігова, оскільки провів йому перерахунок пенсії з 01.01.2016, виплатив у березні 2018 року доплату пенсії за період з 01.01.2018 по 28.02.2018 у розмірі 6584,44 грн. Однак зазначає, що відповідачем не виплачено заборгованість донарахованої суми пенсії з 01.01.2016 по 31.12.2017 у сумі 79013,28 грн.

Тобто фактично предметом даної адміністративної справи є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2018 у справі № 750/13759/17 та зобовязання відповідача виконати вказане судове рішення в повному обсязі.

З огляду на вказане, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частинами другою, третьою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення закріплені і у статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Аналіз вказаних норм права дозволяє дійти висновку, що набрання рішенням суду законної сили породжує відповідні правові наслідки, а саме: вирішується спір між сторонами, рішення суду стає загальнообов'язковим, є незмінним і остаточним та може бути виконано примусово.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже суб'єкт владних повноважень не може бути зобов'язаний виконувати судове рішення шляхом ухвалення судом іншого рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII, в рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

Разом з тим, статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України визначений порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, прийнятих за правилами адміністративного судочинства. Зокрема суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Крім того, у відповідності до частини 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених субєктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Суд наголошує, що позивачем подано позовну заяву в загальному порядку з вимогою про зобов'язання відповідача виплатити позивачу заборгованість з пенсії після її перерахунку, який був здійснений на виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2018 у справі № 750/13759/17, а не в порядку, передбаченому статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України, хоча зміст вказаної вище позовної вимоги зводиться до оскарження бездіяльності відповідача при виконанні судового рішення, винесеного в іншій адміністративній справі.

При цьому, публічно-правовий спір в частині вказаної позовної вимоги вже вирішений судом у межах адміністративної справи № 750/13759/17, оскільки ухваленим у ній рішенням відповідач був зобовязаний не лише здійснити перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016, а й виплатити йому перераховану пенсію.

Одночасно суд зауважує, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2018 у справі № 750/13759/17 суми, належні позивачу до виплати, не нараховувалися, питання стягнення конкретно визначених сум не вирішувалися, натомість зобов'язання провести таке нарахування та виплату було покладено на відповідача у справі.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів ( справа «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata (там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обовязкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі ( справа «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX).

З наведеного слідує, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає змісту порушеного права, оскільки в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовної вимоги позивача щодо виконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не має права зобов'язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки порушуються процесуальні норми Кодексу адміністративного судочинства України та Закону № 1404-VIII, зокрема, що виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Враховуючи наведене, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобовязання ГУ ПФУ в Чернігівській області подати у двотижневий строк, з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання рішення суду, суд зазначає, що остання не підлягає задоволенню у зв'язку з відмовою позивачу в задоволенні позову.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат, у відповідності до статті139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (вул. Матросова, 18/3, м. Новгород-Сіверський, Чернігівська область, 16000, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. Пятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, код ЄДРПОУ - 21390940) про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Падій