Справа № 357/3379/18
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2018-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 357/3379/18 Суддя (судді) першої інстанції: Кошель Богдан Іванович
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Губської О.А., Файдюка В.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти №3 батальйону №3 полку №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Остапчука Вадима Степановича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, в порядку адміністративного судочинства, з позовом до Інспектора роти №3 батальйону №3 полку №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Остапчука Вадима Степановича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ВР №054440 від 16 березня 2018 року.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2018 року позовну заяву було залишено без розгляду, зокрема, у зв'язку з тим, що позивачем було пропущено строк звернення до суду.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2018 року провадження у справі було відкрито.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2018 року адміністративний позов залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Сторони до судового засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення виходив з того, що позивач у судові засідання призначені на 08.06.2018 року, 11.07.2018 року та 24.07.2018 року не з'явився, а тому відповідно до положень ч.4 ст. 123 КАС України адміністративний позов підлягає залишенню без розгляду.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 285 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 285 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

За приписами ч. 4 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем разом з адміністративним позовом було подано заяву про поновлення строку для звернення до суду з адміністративним позовом, за змістом якої позивачем зазначено, що оскаржувану постанови ним було отримано засобами поштового зв'язку лише 26.03.2018 року, у зв'язку з чим просив поновити строк звернення до суду.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова серії ВР №054440 від 16 березня 2018 року в графі №10, де зазначається про отримання копії постанови особою яка притягається до адміністративної відповідальності, не міститься підпису позивача про отримання такої постанови.

Водночас, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що остання була надіслана рекомендованим листом за вих.№ 054440 20.03.2018 року (а.с. 19).

Матеріали справи містять копію конверту, надісланого Управлінням патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції на адресу позивача, який було отримано останнім 26.03.2018 року (а.с. 20).

Втім, відкриваючи провадження у справі судом першої інстанції не було надано оцінки означеним фактам, як і не було розглянуто заяву про поновлення строку для звернення до суду з адміністративним позовом, а тому висновок суду про залишення адміністративного позову без розгляду є передчасним.

Щодо висновку суду першої інстанції стосовно того, що позивач у судові засідання призначені на 08.06.2018 року, 11.07.2018 року та 24.07.2018 року не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2018 року провадження у справі було відкрито, справу призначено на 08 червня 2018 року.

Як вбачається з матеріалів справи, означену ухвалу було отримано позивачем 14 червня 2018 року, що підтверджуються рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 43), тобто вже після того, як відбулось судове засідання призначене на 08 червня 2018 року.

В подальшому, судове засідання було відкладено на 11 липня 2018 року об 11 год. 00 хв.

11 липня 2018 року судове засідання було відкладено у зв'язку з клопотанням позивача, про що свідчить довідка секретаря судового засідання Кривенко О.С. (а.с. 44), а також розписка позивача про дату, та час наступного судового засідання призначеного на 24 липня 2018 року (а.с. 45), що свідчить про особисту явку ОСОБА_2 до суду в цей день.

За наведеного, висновок суду першої інстанції про неявку позивача у судові засідання призначені на 08.06.2018 року, 11.07.2018 року та 24.07.2018 року є помилковим.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Частинами першою, другою статті 6 Кодексу передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У практиці Європейського Суду з прав людини, зокрема, в справі «Делькур проти Бельгії» висловлена позиція, що в демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

Колегія суддів також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 04.12.1995 р. по справі «Беллет проти Франції», в якому Суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, хоча право доступу до суду і не є абсолютним, це право не повинно обмежуватись таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, у зв'язку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направляється для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 320, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2018 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя О.А.Губська

суддя В.В.Файдюк