Справа № 815/5466/17
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2018-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/5466/17

Категорія: 12.3

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

за участю секретаря судового засідання - Тутової Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2, Управління МВС України на Одеській залізниці на постанову від 14 грудня 2017 року, ухвалену Одеським окружним адміністративним судом у складі головуючого-судді Єфіменка К.С., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління МВС України на Одеській залізниці про визнання протиправною бездіяльності, про зобов'язання сплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою проведення розрахунку з 19.10.2016 року по день ухвалення судового рішення,-

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління МВС України на Одеській залізниці, в якому, з урахуванням змін (а.с. 49-52), просив:

- визнати бездіяльність Управління МВС України на Одеській залізниці незаконною;

- зобов'язати Управління МВС на Одеській залізниці сплатити на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, у зв'язку із затримкою проведення розрахунку з 19.10.2016 року по день прийняття рішення у справі.

Постановою від 14 грудня 2017 року, ухваленою в порядку письмового провадження, Одеський окружний адміністративний суд частково задовольнив адміністративний позов:

- визнав протиправною бездіяльність Управління МВС України на Одеській залізниці щодо невиплати ОСОБА_2 у визначений законом строк середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, визначеного постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18.10.2016 року по справі №815/998/16 за період з 14.12.2016 року по 31.03.2017 року;

- стягнув з Управління МВС на Одеській залізниці на користь ОСОБА_2 середньомісячне грошове забезпечення за затримку розрахунку за час вимушеного прогулу з 19.10.2016 року по 31.03.2017 року в розмірі 27741 гривні 79 копійок;

- в задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати судове рішення в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що оскаржене рішення прийнято без повного і всебічного з'ясування всіх обставин у справі, що мають істотне значення.

Так апелянт зазначає, що вирішуючи спір по суті суд першої інстанції не врахував встановлений судовим рішенням факт його перебування у вимушеному прогулі. Днем припинення вимушеного прогулу є день прийняття наказу про поновлення його на посаді або про звільнення через скорочення штату, що у даному випадку не зроблено.

Управління МВС на Одеській залізниці також подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Вимоги апеляційної скарги Управління МВС на Одеській залізниці обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при ухвалені постанови не врахував, що відповідач не є органом поліції, а отже не має повноважень з працевлаштування. Позивачу неодноразово направлялись листи з проханням отримати трудову книжку, однак останні були проігноровані. Також апелянт зазначив, що підстава звільнення позивача з органів внутрішніх справ визначена у наказі №139о/с від 06.11.2015 року, який є чинним та не оскаржувався. З приводу вимоги позивача про прийняття наказу щодо поновлення його на посаді або звільнення через скорочення штату зазначив, що остання вже була предметом спору у справі №815/998/16. На переконання апелянта відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні передбаченого КЗпП не розповсюджуються на спірні правовідносини, оскільки врегульовані спеціальним законодавством. Також зазначив, що згідно рішення Європейського суду з прав людини «Меньшакова проти України» компенсація за затримку виплати заробітної плати може вимагатись лише за період до присудження заборгованості із заробітної плати.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 посилаючись на постанову Верховного суду України, інформаційний лист ВАСУ зазначив про правомірність застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин приписів КЗпП. Також зауважив, що зазначене відповідачем рішення Європейського суду з прав людини стосується іншого предмету та підстав.

В свою чергу Управління МВС на Одеській залізниці у відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на правомірність своїх дій та рішень просить відмовити позивачу у задоволенні позову.

Апелянт ОСОБА_2 належним чином повідомлений про місце дату, час апеляційного розгляду прави, у судове засідання не з'явився, надав заяву про апеляційний розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника Управління МВС України на Одеській залізниці, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Суд першої інстанції встановив та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 з 13.08.2001 року проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Наказом Управління МВС України на Одеській залізниці №139 о/с від 06.11.2015 року позивач звільнений зі служби в органах внутрішніх справ України за п.64 «з» (у зв'язку із переходом у встановленому порядку на службу в інші міністерства...) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Наказом Управління МВС України на Одеській залізниці №1 о/с від 17.02.2016 року позивача звільнено з органів внутрішніх справ за п.64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ з 06.11.2015.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18.10.2016 року у справі №815/998/16, що набрала законної сили адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Суд визнав незаконним та скасував наказ УМВС України на Одеській залізниці від 17.02.2016 року № 1 о/с в частині звільнення ОСОБА_2 за п. 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ з 06.11.2015 року. Стягнув з відповідача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, у зв'язку із затриманням видачі трудової книжки та затримки проведення розрахунку за період з 06.11.2015 року по 18 жовтня 2016 року. Зобов'язав сплатити одноразову грошову допомогу при звільненні. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

На виконання вищевказаного судового рішення 31 березня 2017 року на рахунок позивача перераховано середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, у зв'язку із затриманням видачі трудової книжки та затримки проведення розрахунку за період з 06.11.2015 року по 18.10.2016 року в розмірі 56903,51 грн.

На думку апелянта ОСОБА_2, оскільки УМВС України на Одеській залізниці до теперішнього часу не вирішило питання щодо його поновлення або звільнення з посади, останній зобов'язаний відшкодувати йому середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.10.2016 року по день прийняття рішення у цій справі, а також виплатити середньомісячне грошове забезпечення за період затримки виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 19.10.2016 року по 31.03.2017 року.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснена відповідачем із затримкою, останній зобов'язаний відшкодувати службовцю середньомісячне грошове забезпечення за період такої затримки. Однак в частині стягнення вказаної вище компенсації після 31.03.2017 року відмовив з посиланням на відсутність правових підстав.

Апеляційний суд такий висновок суду першої інстанції вважає правильним з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 15 Розділу I Порядку та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06.04.2016 року при прийнятті на службу до Національної поліції грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно.

Разом з тим, а ні Законом України «Про національну поліцію України», а ні Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114, не врегульовано порядок відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні працівника з органів внутрішніх справ (поліції).

Так, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Частиною першою статті 117 КЗпП визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як вже зазначалось вище, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18.10.2016 року по справі №815/998/16 було зобов'язано УМВС України на Одеській залізниці виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв'язку із затриманням видачі трудової книжки та затримки проведення розрахунку за період з 06.11.2015 року по 18 жовтня 2016 року на суму 56 903, 51 грн., однак фактичний розрахунок проведено з ним лише 31 березня 2017 року.

Необхідно зауважити, що непоширення норм Кодексу законів про працю України на рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ/поліції стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) - не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.

В той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанцій про обґрунтованість вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь середньомісячного грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.10.2016 року по 31.03.2017 року.

Також апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення з УМВС України на Одеській залізниці середньомісячного грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні після 31 березня 2017 року, оскільки постановою Одеського окружного адміністративного суду у справі №815/998/16, що набрала законної сили встановлено, що вимушений прогул позивача тривав з 06.11.2015 року по 18.10.2016 року.

Апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_2 про те, що вимушений прогул триває до теперішнього часу з причин не вирішення УМВС України на Одеській залізниці питання про поновлення його на посаді або про звільнення через скорочення штату, оскільки ці доводи спростовується наказом Управління МВС України на Одеській залізниці №139 о/с від 06.11.2015року про звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ України за п.64 "з" (у зв'язку із переходом у встановленому порядку на службу в інші міністерства...) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, який не оскаржувався, не змінювався, не скасовувався, а отже є чинним.

Доводи УМВС України на Одеській залізниці про те, що суд першої інстанції при ухвалені постанови у цій справі не врахував того, що відповідач не є органом поліції, а отже не має повноважень з працевлаштування, а також щодо направлення листів з проханням отримати трудову книжку, апеляційний суд відхиляє як такі, що не стосуються предмету спору саме в цій справі.

Також апеляційний суд вважає помилковими доводи УМВС України на Одеській залізниці щодо не поширення на спірні правовідносини приписів КЗпП, оскільки Верховний Суд неодноразово висловлювався з цього питання, зокрема, у постанові від 26.07.2018 року по справі №П/811/826/16 (провадження №К/9901/15522/18).

З приводу посилань апелянта - УМВС України на Одеській залізниці на рішення Європейського суду з прав людини «Меньшакова проти України», апеляційний суд погоджується з позивачем, що останнє прийнято за інших умов та обставини, а отже не може бути враховане у цій справі.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційних скарг відсутні.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційні скарги має бути залишені без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Ухвалою від 03 березня 2018 року Одеський апеляційний адміністративний суд відстрочив Управлінню МВС України на Одеській залізниці сплату судового збору за подання апеляційної скарги а розмірі 2114,40 грн. Оскільки на час апеляційного розгляду УМВС України на Одеській залізниці не надало доказів сплати судового збору, а у задоволенні поданої апеляційної скарги має бути відмовлено, з Управління МВС України на Одеській залізниці підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2114,40 грн. на користь держави, відповідно до приписів ч. 2 ст. 133 КАС України.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-10, 72-78, 133, 139, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ч. 1 ст. 325, ст. ст. 327-329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Управління МВС України на Одеській залізниці залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року - залишити без змін.

Стягнути з Управління МВС на Одеській залізниці (65007, м. Одеса, вулиця Середньофонтанська 14, Код ) на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2114,40 грн. (дві тисячі сто чотирнадцять гривень 40 коп.) на наступні реквізити: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106;, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: 6001; код класифікації бюджету: 22030106.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 27 серпня 2018 року.

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Кравець О.О. Коваль М.П.