Справа № 817/1408/18
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 серпня 2018 року м. Рівне №817/1408/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник Ковальчук І.В., відповідача: представник Юхименко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія"Автомобільні дороги України"
доДержавної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В С Т А Н О В И В:

24.05.2018 ухвалою суду відкрито провадження у справі за позовом Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання дій протиправними щодо проведення перевірки своєчасності сплати узгодженої суми зобов'язання з податку на додану вартість та визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Ш" № від 26.02.2016 та призначено підготовче судове засідання на 12.06.2018.

12.06.2018 в судовому засіданні підготовче засідання відкладено на 21.06.2018 за клопотанням відповідача.

Ухвалою від 21.06.2018 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 14.08.2018.

В судовому засіданні 14.08.2018 проголошено вступну і резолютивну частину рішення.

Згідно з позовною заявою та поясненнями представника позивача в судовому засіданні, позовні вимоги ґрунтуються на тому, що спірне податкове повідомлення - рішення прийняте не у спосіб та з порушенням повноважень податкового органу, а саме, проводячи перевірку своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в рамках камеральної перевірки, податковий орган вийшов за межі наданих йому повноважень і діяв поза межами правового поля, так як провів документальну перевірку за відсутності відповідного наказу на її проведення.

Згідно з відзивом та поясненнями представника позивача в судовому засіданні, відповідач позов не визнав. Свою позицію обґрунтував тим, що у зв'язку із затримкою сплати узгодженої суми грошового зобов'язання нарахованого згідно звітних податкових декларацій з податку на додану вартість було складено акт № 100 від 24.02.2016 про своєчасність сплати узгодженої суми податкового зобов'язання по податку на додану вартість та, у відповідності до ст.126 Податкового кодексу України, було винесено податкове повідомлення - рішення форми "Ш" № від 26.02.2016. Спірне податкове повідомлення - рішення було винесене за результатами камеральної перевірки, проведення якої не потребує наказу на її проведення.

Дослідженням письмових доказів суд встановив наступне.

24 лютого 2016 року Державною податковою інспекцією у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області було проведено перевірку Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на предмет своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання до бюджету по податку на додану вартість, про що складено акт №100 від 24.02.2016 (а.с.9).

Той факт, що наказ про проведення вказаної перевірки не видавався, а платник податку завчасно про її проведення не повідомлявся, відповідачем в повній мірі визнається.

Актом зафіксовано, що узгоджену суму податкового зобов'язання, нарахованого згідно звітної податкової декларації по податку на додану вартість № від 20.01.2015 за грудень 2014 року, платник сплатив з порушенням строку, а саме: на 374 днів по терміну плати 30.01.2015 сплачено 08.02.2016 на суму 1204,65грн.; на 388 днів по терміну сплати 30.01.2015 сплачено 22.02.2016 на суму 279873,00 грн.

На підставі вказаного акту 26.02.2016 ДПІ у м.Рівному винесла податкове повідомлення-рішення форми "Ш" №, яким за затримку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, застосувала до позивача штраф в розмірі 56215,53 грн. (а.с.10).

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши позовну заяву, відзив, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Податкового кодексу України, одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент проведення перевірки та прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення) встановлено право контролюючих органів проводити перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно вимог пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

За змістом пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Отже, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. Тобто, перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Таким чином, у контролюючого органу відсутні повноваження під час проведення камеральної перевірки досліджувати питання своєчасності сплати податків, оскільки останні перебувають поза межами даної перевірки.

Питання ж своєчасності нарахування та сплати податків та зборів до внесення змін Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" №1797-VIII від 21.12.2016, положення якого набрали чинності з 01 січня 2017 року, могли бути предметом лише документальної перевірки, якій властиві інші ознаки, в залежності від виду такої (виїзна, невиїзна, планова, позапланова).

На відміну від камеральної перевірки, документальна перевірка потребує наявності наказу про її призначення та обов'язкового доведення до відома платника податків про дату та місце її проведення, пред'явлення направлення на перевірку.

При цьому, у відповідності до положень підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник податку має право, крім іншого, бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Податковим органом не приймалося рішення про проведення перевірки, результати якої оформлені актом №100 від 24.02.2016, копія наказу про проведення перевірки не була вручена (надіслана) посадовим особам позивача, не було надіслано (вручено) письмове повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Тобто, доказів, які б свідчили про проведення документальної перевірки у відповідності до вимог статей 77, 78 та 79 Податкового кодексу України, відповідачем в ході розгляду справи не надано.

Застосування штрафних санкцій за порушення строків сплати грошових зобов'язань, за відсутності факту проведення перевірки, в визначеному законом порядку, не може бути визнано обґрунтованим.

Наведене застосування норм Податкового кодексу України в повній мірі відповідає правовій позиції Верховного Суду у постанові від 14.06.2018 у справі №812/1028/17, постанові від 15.06. 2018 у справі №817/98/16 та постанові від 31.01.2018 у справі №804/5957/16.

Враховуючи той факт, що ДП "Рівненський облавтодор" не отримувало ні рекомендованим листом із повідомленням про вручення, ні особисто керівником під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки, у контролюючого органу були відсутні правові підстави для проведення такої перевірки.

Державною податковою інспекцією у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області не доведено правомірності проведення перевірки, а відповідно, й прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, враховуючи, що податковий орган вийшов за межі наданих йому повноважень і діяв поза межами правового поля, що у свою чергу нівелює наслідки проведення такої перевірки у вигляді прийнятих податкових повідомлень-рішень, а також винесення податкового повідомлення-рішення без дотримання норм податкового законодавства, то як наслідок податкове повідомлення-рішення форми "Ш"№ від 26.02.2016 не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою цієї статті встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За результатом розгляду справи суд дійшов висновку, що охоронювані законом права, свободи та інтереси позивача порушені діями Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області, яка за відсутності правових підстав провела позапланову невиїзну перевірку позивача, за результатами якої застосувала до нього штрафні санкції.

При цьому, сам по собі факт проведення перевірки безпосередньо не створює, не змінює та не припиняє прав та обов'язків позивача.

Фактично, права позивача порушені внаслідок прийняття податкового повідомлення-рішення, як акту індивідуальної правової дії, а тому належним способом захисту прав та законних інтересів позивача є саме визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Ш" № від 26.02.2016. Визнавати при цьому ще й протиправними дії щодо проведення перевірки, за результатами якої прийнято таке податкове повідомлення-рішення, для захисту прав позивача не потрібно.

За наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позову в такий спосіб.

Що стосується судового збору, то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, юридичною особою, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Загальна сума майнових вимог позивача у позовній заяві становить 56215,53грн., відтак за подання до суду позовної заяви справляється судовий збір у сумі 1762,00 грн.

За подання до суду позову позивачем сплачено наразі 3524,00 грн. відповідно до платіжних доручень №278, 279 від 18.05.2018 (а.с.4, 5). Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав.

За правилами 139 Кодексу адміністративного судочинства України на користь позивача відповідно до обсягу задоволених позовних вимог присудженню підлягає 1762,00 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, позивач вправі звернутися до суду з відповідним клопотанням для вирішення питання повернення суми судового збору, внесеної у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Дочірнього підприємство "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія"Автомобільні дороги України" (, вул.Остафова,7, м.Рівне,33000 ) до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області (, вул. Відінська,8, м.Рівне, 33023 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.Рівному ГУ ДФС у Рівненській області № від 26.02.2016, згідно якого Дочірнє підприємство "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія"Автомобільні дороги України" зобов'язано сплатити штраф за платежем "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" у сумі 56215,53 грн.

Стягнути на користь Дочірнього підприємство "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія"Автомобільні дороги України" судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 23 серпня 2018 року.

Суддя Друзенко Н.В.