Справа № 826/13935/17
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Петрика І.Й., Сорочка Є.О.

за участю секретаря с/з: Григорук В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом Підприємства "Здоров'я-2000" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Підприємства "Здоров'я-2000" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07.08.2017 № , яким виявлено відсутність у позивача права на отримання бюджетного відшкодування за період квітень 2017 року та відсутність права на врахування такої суми від'ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 5761368,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 квітня 2018 року адміністративний позов Підприємства "Здоров'я-2000" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" задоволено.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржуване рішення суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні вимог даного позову.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що рішення суду першої інстанції є законним та прийнятим на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, а апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 22.05.2017 Підприємством "Здоров'я-2000" подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2017 року, у рядку 20.2.1 якої визначено суму бюджетного відшкодування, яка підлягає поверненню на рахунок платника у банку в сумі 5761368,00 грн.

Головним управлінням ДФС у м. Києві 13.07.2017 прийнято наказ № 6375, яким призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Підприємства "Здоров'я - 2000" з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за квітень 2017 року, тривалістю 5 робочих днів з 17.07.2017 по 21.07.2017.

Того ж дня, Головним управлінням ДФС у м. Києві було сформовано повідомлення про проведення з 17.07.2017 документальної позапланової перевірки Підприємства "Здоров'я - 2000", яке разом з наказом від 13.07.2017 № 6375 направлено позивачеві кур'єрською доставкою.

Проте, за твердженням позивача, ані наказ, ані повідомлення про проведення документальної позапланової перевірки не були вручені уповноваженій особі Підприємства. При цьому, у накладній № 0306699 зазначено, що 14.07.2017 відправлення не вручено: "адресат не значиться".

17.07.2017 Головне управління ДФС у м. Києві оформило лист за № 21831/10/26-5-14-04-01-15, у якому повідомило Підприємство "Здоров'я - 2000", що з 17.07.2017 буде проведена документальна позапланова перевірка з питань правомірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ за квітень 2017 року та зазначено про необхідність з'явитись 19.07.2017 о 17:00 для ознайомлення з результатами перевірки.

Вказаний лист відповідач також направив позивачу кур'єрською доставкою, який був повернутий 19.07.2017 з відміткою "адресат не значиться".

У період з 17.07.2017 по 19.07.2017 посадовими особами відповідача було проведено документальну позапланову перевірку Підприємства "Здоров'я - 2000" з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за квітень 2017 року, за результатами якої складено акт від 19.07.2017 № 508/26-15-14-04-01/30404677.

Вказаним актом зафіксовано порушення позивачем вимог пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку: завищено заявлену суму бюджетного відшкодування ПДВ за квітень 2017 року на суму ПДВ у розмірі 5761368,00 грн.

На підставі акта перевірки від 19.07.2017 № 508/26-15-14-04-01/30404677 відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.08.2017 № , яким Підприємству "Здоров'я - 2000" відмовлено у наданні бюджетного відшкодування за квітень 2017 року в сумі 5761368,00 грн.

Не погодившись з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням контролюючого органу, позивач розпочав процедуру його адміністративного оскарження.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 29.09.2017 № 21942/6/99-99-11-01-01-25 скаргу Підприємства "Здоров'я - 2000" залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 07.08.2017 № - без змін.

Вважаючи протиправним податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 07.08.2017 № , позивач звернувся з позовом про визнання його протиправним та скасування.

Задовольняючи даний позов, суд першої інстанції виходив з того, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючого органу як суб'єкта владних повноважень, який зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України. При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не було дотримано виконання вимог пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України в частині надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручення під розписку копії наказу про проведення перевірки, тому у останнього не виникло право на проведення документальної невиїзної перевірки з питань достовірності нарахування позивачем суми бюджетного відшкодування за квітень 2017 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За приписами п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Статтею 78 Податкового кодексу України встановлено особливості проведення документальної позапланової перевірки.

Так, у відповідності до п.п.78.1.1 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності наступної обставини: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обовязковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Пунктом 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України закріплено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Разом з тим, особливості регулювання проведення документальної невиїзної перевірки, встановлені статтею 79 Податкового кодексу України, не виключають необхідності дотримання загальних вимог до наявності підстав та порядку проведення документальних позапланових перевірок.

Так, у відповідності до пункту 79.1 статті 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

В силу пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам органу державної податкової служби право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Отже, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення; у свою чергу можливість для прийняття наказу про проведення документальної позапланової перевірки на підставі підпунктів 78.1.1 та 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України виникає за умови ненадання платником пояснень та їх документального підтвердження на письмовий запит контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Разом з тим, умовою, за якої може бути призначена позапланова перевірка, є також надання контролюючим органом платнику податків обов'язкового письмового запиту контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого Податковим кодексом України законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи та який повинен бути оформлений у встановленому порядку.

При цьому, право на призначення перевірки у відповідності до вимог п.п.78.1.1, 78.1.4 п.78. ст.78 Податкового кодексу України у контролюючого органу виникає лише в разі ненадання платником податків пояснення та його документального підтвердження.

Призначення перевірки без надання платнику податків запиту є неможливим.

Так, в матеріалах справи містяться запит контролюючого органу від 27.06.2017 № 203497/26-15-14-04-01-17 на встановлення місцезнаходження платника податків, який складено на підставі акта про неможливість вручення документа платнику податків від 27.06.2017 №534/26-15-14-04-01 та довідка про встановлення фактичного місцезнаходження платника податків, згідно якої не встановлено суб'єкта господарювання за податковою адресою.

Проте, як було вірно встановлено судом першої інстанції, довідка про встановлення фактичного місцезнаходження платника податків, яка складена начальником підрозділу податкової поліції Жвалюк Л.В., не містить дати виходу за місцем знаходження позивача. Крім того, відомості довідки суперечать обставинам, викладеним в описовій частині акта перевірки від 19.07.2017 № 508/26/15-14-04-01/30404677, а саме в пункті 2.7 розділу 2 де вказано: "перевіркою встановлено, що фактично Підприємство "Здоров'я - 2000" знаходиться за адресою: 03056, м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, 27, офіс 10".

Тобто, доводи відповідача про відсутність позивача за адресою здійснення останнього господарської діяльності не відповідають дійсним обставинам справи.

Крім того, як свідчать матеріали даної справи, саме порушення відповідачем встановленої процедури повідомлення платника податків про початок проведення позапланової невиїзної перевірки стало наслідком невручення позивачеві наказу від 13.07.2017 № 6375 та повідомлення про проведення з 17.07.2017 документальної позапланової перевірки Підприємства "Здоров'я - 2000".

Таким чином, оскільки наказ від 13.07.2017 № 6375, яким призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Підприємства "Здоров'я - 2000" з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за квітень 2017 року, тривалістю 5 робочих днів з 17.07.2017 по 21.07.2017 та повідомлення про проведення такої перевірки, не були належним чином вручені уповноваженій особі позивача, що в свою чергу позбавило останнього можливості реалізації свого права на ознайомлення із ними до початку проведення перевірки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про незаконність проведення такої перевірки, що є підставою для визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідача від 07.08.2017 № .

Вказана правова позиція відображена також у постановах Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № К/9901/898/18, від 17 січня 2018 року у справі N 1570/7146/12, від 06 березня 2018 року у справі № К/9901/1601/17.

Таким чином, аналізуючи норми чинного законодавства та оцінюючи зібрані у справі докази, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість вимог даного позову та наявність правових підстав для його задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись статтями 34, 243, 250, 308, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Петрик І.Й.

Суддя Сорочко Є.О.

Повний текст постанови виготовлено - 10.08.2018р.