Справа № 815/4619/17
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 серпня 2018 року

Київ

справа №815/4619/17

адміністративне провадження №К/9901/48123/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А., суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Одеської митниці ДФС

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12.12.2017 (головуючий суддя - Аракелян М.М.)

та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2018 (головуючий суддя - Федусик А.Г., судді - Зуєва Л.Є., Шевчук О.А.)

у справі 815/4619/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український дистрибуційний центр»

до Одеської митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Український дистрибуційний центр» (далі - Товариство) звернулося до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС (далі - Митниця), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2017/000034/2 від 06.06.2017;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2017/00074 від 06.06.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариство при здійсненні митного оформлення товару надало всі необхідні та достатні документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), які чітко ідентифікували товар та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Натомість Митниця в порушення норм МК України безпідставно прийняла оскаржувані рішення та неправомірно застосувала другорядний метод визначення митної вартості товару, імпортованого позивачем.

Одеський окружний адміністративний суд постановою від 12.12.2017, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2018, позов задовольнив.

Судові рішення мотивовані тим, що позивачем під час митного оформлення товару було подано всі необхідні документи, які відповідають вимогам частини другої статті 53 МК України та чітко ідентифікують оцінюваний товар, не містять жодних розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначенні митної вартості, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості товару; натомість відповідачем не обґрунтовано, у чому полягали об'єктивні сумніви у заявленій декларантом митній вартості товару, та не доведено неможливості застосування Товариством методу визначення митної вартості за ціною договору.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Митниця звернулася до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, з огляду на правомірність прийняття оскаржуваних рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Позивач не скористався своїм правом подати відзив на касаційну скаргу, що не перешкоджає розгляду даної справи.

Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що 06.06.2017 декларантом позивача з метою здійснення митного оформлення товару «Механічні пристрої для зрошування, що використовуються в сільському господарстві», торговельна марка «Reinke», виробник Reinke Manufacturing Company, Inc., країна виробництва США», до Митниці подано митну декларацію № UA500060/2017/007569, в якій заявлено митну вартість товару за ціною договору на рівні 2,975 доларів США/кг нетто.

На підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант подав до Митниці наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) № RE-UDC-17 від 10.01.2017 з додатком № 2 від 27.02.2017; інвойс №170224А/1 від 29.03.2017; рахунок-проформа № 170224А/1-1 від 29.03.2017; автотранспортна накладна № 1950 від 02.06.2017; коносамент № Е12960757 від 25.04.2017; сертифікат якості б/н від 29.03.2017; сертифікат про походження товару №ЕС001098787 від 04.05.2017; пакувальний лист б/н від 29.03.2017; банківські платіжні документи: № 55 від 09.03.2017, № 57 від 15.03.2017, № 59 від 27.03.2017.

Під час контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості товару у зв'язку зі спрацюванням профілю ризику автоматизованої системи аналізу та управління ризиками щодо можливого заниження митної вартості та наявністю розбіжностей у поданих позивачем документах, відповідач надіслав декларанту повідомлення, в якому останньому було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості згідно з частиною третьою статті 53 МК України.

На виконання вказаної вимоги Митниці Товариство надало наступні документи: переклад експортної декларації, прайс-лист виробника, лист-роз'яснення №ДСИ/2017/000371 від 06.06.2017.

Розглянувши подані документи, відповідач відмовив у митному оформленні (випуску) товарів, про що прийняв картку відмови № UA500060/2017/00074 від 06.06.2017 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2017/000034/2, від 06.06.2017, відповідно до якого визначив митну вартість за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів на рівні 3,796 доларів США/кг нетто.

Згідно з частиною першою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

Як визначено у частині третій статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов'язковою обставиною, з якою закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 МК України визначено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 МК України (частина третя статті 54 МК України).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).

В обґрунтування правомірності прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів Митниця зазначила, що подані Товариством документи містять розбіжності, а також не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

- у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо витрат на тару та пакування, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості товару;

- відповідно до доповнення № 2 від 10.01.2017 до зовнішньоекономічного договору умовою оплати за товар є 100% передоплата, але згідно з наявних банківських платіжних документів неможливо визначити, яка саме сума була переведена за дану поставку товару, оскільки в примітках є посилання на додатки 1, 2 та 5 до зовнішньоекономічного договору;

- у наданому перекладі експортної декларації відсутня інформація стосовно вартості товару «Reinke E2085/E2065-G 4 WD Center Pivot Іrrаgation System» та відсутнє посилання на номер інвойсу та контракту, що унеможливлює ідентифікацію поставки товару за даним документом.

Однак суди попередніх інстанцій визнали безпідставними наведені доводи Митниці, враховуючи наступне.

Так, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини десятої статті 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Тобто, у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, згідно з пунктом 8.2 контракту № RE-UDC-17 від 10.01.2017 тара та упаковка, в якій поставляється товар, входить до ціни товару, що, в свою чергу, спростовує твердження відповідача про відсутність у наданих до митного оформлення документах (зокрема контракті) інформації щодо даної складової митної вартості.

Колегія суддів вважає обґрунтованим такий висновок судів попередніх інстанцій, оскільки в даному випадку при розрахунку митної вартості не повинна враховуватися така окрема її складова, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням, з огляду на включення цих витрат до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (фактурної вартості товару). При цьому чинне законодавство не містить вимог щодо обов'язку сторін за контрактом зазначати у ньому числове значення таких витрат.

Відповідно до пункту 1.2 контракту № RE-UDC-17 від 10.01.2017 найменування товару, ціна, кількість, умови поставки відповідно до Інкотермс 2010, умови оплати та валюта вказані в додатках по кожній партії поставленого товару до даного контракту.

Так, в додатку № 2 від 27.02.2017 до контракту № RE-UDC-17 від 10.01.2017 під № 1 зазначено найменування товару: Reinke E2085/E2065-G 4WD Center Pivot Irragation System, total length 419 m / зрошувальна кругова система Reinke E2085/E2065-G 4WD, загальна довжина 419 м., що відповідає номенклатурі товару, оформленого за митною декларацією №UA500060/2017/007569. Ціна вказаного товару становить 48095,84 доларів США. Умови поставки CIP Одеса. Оплата за товар здійснюється за кожну окрему поставлену партію товару шляхом 100% передоплати загальної вартості товару.

Суди попередніх інстанцій з'ясували, що згідно з платіжним дорученням № 55 від 09.03.2017 Товариством сплачено кошти на загальну суму 137000 доларів США, у тому числі за поставку товару відповідно до додатку № 1 до контракту у розмірі 73213 доларів США та за поставку товару відповідно до додатку № 2 до контракту, зокрема зрошувальну кругову систему Reinke E2085/E2065-G 4WD, загальною довжиною 419 м., у розмірі 63787 доларів США.

Таким чином, доводи Митниці щодо неможливості визначити з банківських платіжних документів, яка саме сума була сплачена за оцінюваний товар, є необґрунтованими та спростовуються встановленими судами обставинами на підставі наявних у матеріалах справи документів, що надавалися позивачем під час митного оформлення та давали змогу митному органу перевірити правильність визначення декларантом митної вартості товару.

Разом з тим, колегія суддів не бере до уваги посилання відповідача на відсутність у перекладі митної декларації країни відправлення інформації стосовно вартості товару «Reinke E2085/E2065-G 4 WD Center Pivot Іrrаgation System», а також номерів інвойсу та контракту, що унеможливлює ідентифікацію поставки товару за даним документом, оскільки, як вбачається з вищевикладеного, визначені в частині другій статті 53 МК України документи не містять розбіжностей, ознак підробки та підтверджують усі складові митної вартості імпортованого позивачем товару.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2017/000034/2 від 06.06.2017, у ньому зазначено лише дату та номер митної декларації (МД від 26.05.2017 № UA500060/2017/006780), на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

При цьому, як встановили суди попередніх інстанцій, застосування інформації з митної декларації від 26.05.2017 № UA500060/2017/006780 є безпідставним, оскільки за вказаною декларацією оформлено товар - фронтальна зрошувальна дощувальна система, в той час як оцінюваним товаром у спірних правовідносинах є кругова зрошувальна дощувальна система, що свідчить про помилковість визначення відповідачем митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, так як товар за митною декларацією від 26.05.2017 № UA500060/2017/006780 та оцінюваний товар не є подібними та аналогічними.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Враховуючи вищевикладене, суди першої та апеляційної інстанцій вірно дійшли висновку, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас відповідач не довів наявність у Митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого Товариством товару та протиправність оскаржуваних рішень.

Відповідно до частини третьою статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Одеської митниці ДФС залишити без задоволення, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12.12.2017 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова

Судді І.Я. Олендер

Р.Ф. Ханова