Справа № 817/845/18
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2018-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 817/845/18
ПОСТАНОВА

іменем України

"27" серпня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від "05" травня 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про зобов'язання вчинення певних дій , -

суддя в 1-й інстанції - Зозуля Д.П.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, в якому просив суд зобов'язати Дубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2, виходячи із вимог Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VII та його перехідних положень п.24, у якому базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду: з 01.01.2017 береться розмір 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року; з 01.01.2018 береться розмір 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року, та у відповідності до постанови Дубенського міськрайонного суду від 12.01.2016.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05.05.2018 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте із порушенням норм чинного законодавства та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає, що нарахування довічного грошового утримання, де за базовий розмір посадового окладу береться суддівська винагорода судді, що не пройшов кваліфікаційне оцінювання є протиправним і таким, суперечить Конституції України, Закону України "Про судоустрій і статус суддів", рішенням Конституційного Суду України з цього питання.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 працював на посаді судді з 1982 року. Постановою Верховної Ради України від 12.11.2015, відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України звільнений з посади судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області, в зв'язку з подачею заяви про відставку.

24.11.2015 наказом № 54-К по Дубенському міськрайонному суду рівненської області, ОСОБА_2 відраховано зі штату суду з посади судді 26.11.2015, в зв'язку з поданням заяви про відставку.

Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12.01.2016 у справі №559/3137/15-а позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено. Визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області від 07.12.2015 у призначенні та виплаті ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області призначити та виплачувати ОСОБА_2 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, як судді, який на час виходу у відставку мав стаж роботи судді більше 35 років, з 27 листопада 2015 року(а.с.7-10).

01.02.2018 позивач звернувся до відповідача Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області із заявою про повідомлення причин порушення законодавства, що регламентує порядок та розміри виплати довічного грошового утримання судді у відставці за період 2017 року та у січні 2018 року. Зазначив, що довічне грошове утримання судді пенсійним органом проводилося, як для працюючого судді, що не пройшов кваліфікаційне оцінювання (а.с.11).

Листом від 06.02.2018 №3/28- Т відповідач зазначив, що кваліфікаційне оцінювання не може виступати базовим для розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки станом на 01.01.2017 року та 01.01.2018 року такий розмір посадового окладу передбачений виключно для тих суддів, що виконали спеціальну вимогу, яка містить п.22 розділу XII Закону України №1402-УІІІ, тобто фактично є спеціальним, в той час як загальним (базовим) розміром посадового окладу для вказаних цілей є посадовий оклад, встановлений ч. 3 ст.133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-УІ - 10 та який складає, 10 мінімальних заробітних плат. Управління Пенсійного фонду України як територіальний представницький орган Пенсійного фонду України, зобов'язаний керуватися у своїй діяльності лише виключно діючим законодавством України в межах своїх повноважень. (а.с.12-13).

Не погоджуючись з відмовою Управління, вважаючи таку протиправною, ОСОБА_2 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, яким відмовлено у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої статті 135 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до пункту 22 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій та статус суддів" № 1402-VIII право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Пунктом 23 розділу XII Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII передбачено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами).

Тоді як, в пункті 24 розділу XII Прикінцевих та Перехідних положень цього Закону зазначено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить:

1) з 1 січня 2017 року: для судді місцевого суду - 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) з 1 січня 2018 року: для судді місцевого суду - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) з 1 січня 2019 року: для судді місцевого суду - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

4) з 1 січня 2020 року: для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до ч.4 ст.142 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 1 Розділу II Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління ПФУ від 25.01.2008 № 3-1(у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 20.03.2017 № 5-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за № 200/14891 (далі - Порядок), передбачено, що заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та довідка про розмір суддівської винагороди подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.

У разі надсилання заяви і документів для перерахунку щомісячного довічного утримання поштою, днем звернення за перерахунком вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою (пункти 2-4 Порядку).

Пунктом 2 Розділу III Порядку зазначено, що до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

Відтак, перерахунок довічного утримання судді, носить індивідуальний характер та передбачає подання особою певних документів для здійснення такого перерахунку.

Як встановлено судом першої інстанції із досліджених матеріалів справи, звернувшись до відповідача, суддя у відставці ОСОБА_2, не додав до заяви щодо перерахунку довічного грошового утримання, довідку про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди ( із зазначенням в ній розміру посадового окладу судді місцевого суду, виходячи із вимог Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VII та п.24 розділу XII Прикінцевих та Перехідних положень цього Закону). Більше того, він не ставив питання і про проведення перерахунку свого довічного утримання.

Враховуючи наведене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивачем не дотримано зазначеного порядку щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд не мав правових підстав досліджувати ті обставини, чи дотримано позивачем порядок звернення із заявою про перерахунок довічного утримання, то з цього приводу колегія вважає вказати на таке.

Одним із основоположних принципів адміністративного судочинства, яке суттєво відрізняє його від інших видів судочинства, є принцип офіційного з'ясування обставин справи.

Суть цього принципу полягає в тому, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

При цьому визначальним є те, про захист якого права чи інтересу просить позивач при зверненні до суду, а також обраний ним спосіб захисту свого права.

Як свідчать матеріали справи, звертаючись до відповідача із заявою, позивач не просив провести жодного перерахунку призначеного йому довічного утримання. До цієї заяви не додавалися жодні документи. При цьому позивач у проданій заяві покликається на те, що вона подається у відповідності із Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Натомість за своїм змістом подана заява не відповідає вимогам, визначеним ст.19 Закону України "Про доступ до публічної інформації", оскільки не містить прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Враховуючи викладене, слід вважати, що заява позивача фактично подана у відповідності до Закону України "Про звернення громадян".

З цих підстав відповідач правомірно розглянув заяву позивача у відповідності до вимог Закону України "Про звернення громадян" та надав позивачу роз'яснення.

Щодо самої суті відповіді, з якою позивач фактично не погоджується, то колегія суддів вважає, що при наданні відповіді відповідний суб'єкт звернення наділений певною свободою, яка дає можливість йому висловити свою позицію з порушеного питання.

При цьому сама відповідь жодним чином не порушує права позивача на перерахунок довічного утримання, оскільки не є рішенням відповідача про відмову у проведенні перерахунку.

Незважаючи на те, що із заявою про проведення перерахунку довічного утримання позивач не звертався і у проведенні перерахунку йому не було відмовлено, при зверненні до суду з позовними вимогами він просив зобов'язати відповідача вчинити дії з перерахунку його довічного утримання.

Відтак позивач вважав, що є порушеним його право на перерахунок довічного утримання і просив захистити це право. Враховуючи встановлені судом обставини, слід погодитися з тим, що суд першої інстанції мав підстави досліджувати та аналізувати ті обставини, чи дотримано позивачем процедуру звернення за перерахунком.

Це пов'язано з тим, що лише у випадку, якщо така процедура дотримана, суд повинен перевірити обґрунтованість відмови у проведенні такого перерахунку.

Матеріали справи свідчать, що із заявою про перерахунок позивач не звертався, будь-яких довідок про розмір заробітної плати судді суду, де він працював до виходу у відставку не надавав, відповідачем жодних рішень щодо відмови у проведенні перерахунку не приймалось.

За таких обставин суд обґрунтовано досліджував питання, чи позивачем процедуру звернення за перерахунком довічного утримання. За відсутності факту звернення за перерахунком, за відсутності довідок про іншу заробітну плату, за відсутності рішення суб'єкта владних повноважень про відмову в перерахунку, будь-які висновки суду щодо правових підстав обрахунку розміру заробітної плати в залежності від проходження кваліфоцінювання будуть передчасними і не сприятимуть захисту того права, про яке позивач просить (перерахунок довічного утримання з суддівської винагороди судді, який пройшов кваліфікаційне оцінювання).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновки суду першої інстанції та не можуть бути підставами для її скасування, оскільки позивачем не наведено обставин наявності протиправних дій з боку відповідача, порушення ним норм чинного законодавства при виконанні своїх функцій при розгляді його заяви.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від "05" травня 2018 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: М.М. Капустинський

І.Г. Охрімчук

Повне судове рішення складено "27" серпня 2018 р.