Справа № 2а-7008/11/2670
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2011-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 серпня 2011 року № 2а-7008/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Качура І.А. , суддів Келеберди В.І. Шарпакової В.В. при секретарі судового засідання Черненко О.В. вирішив адміністративну справу в порядку письмового провадження

за позовом ОСОБА_1
до Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України
провизнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

Позивач -ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до Міністра освіти і науки, молоді та спорту України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що 30.03.2011р. на підставі Закону України «Про звернення громадян»звернувся до відповідача з проханням надати інформацію. Однак в супереч вимогам Закону України «Про звернення громадян»не отримав відповіді на звернення. Таким чином вважає бездіяльність відповідача з приводу ненадання відповіді на звернення грубим порушенням прав позивача, за таких підстав просить суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в попередні судові засідання не прибув, заперечень щодо заявлених позовних вимог не надав. Справа розглядалась за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до п.6 ст. 126 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Право громадян України на інформацію, правові основи інформаційної діяльності, правові основи одержання, використання, поширення та зберігання інформації, право особи на інформацію в усіх сферах суспільного і державного життя України, а також систему інформації, її джерела, статус учасників інформаційних відносин, порядок доступу до інформації, принципи її охорони, захисту особи та суспільства від неправдивої інформації, визначено Законом України «Про інформацію» (надалі -також «Закон»).

Відповідно до статті 1 під інформацією цей Закон розуміє документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі.

Основні принципи інформаційних відносин закріплено в статті 5 Закону. Основними принципами інформаційних відносин є: - гарантованість права на інформацію; - відкритість, доступність інформації та свобода її обміну; - об'єктивність, вірогідність інформації; - повнота і точність інформації; - законність одержання, використання, поширення та зберігання інформації.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону головними напрямами і способами державної інформаційної політики є, зокрема, забезпечення доступу громадян до інформації.

Відповідно до статті 9 Закону всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій. Реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Кожному громадянину забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законами України.

Право на інформацію забезпечується: обов'язком органів державної влади, а також органів місцевого самоврядування інформувати про свою діяльність та прийняті рішення; створенням у державних органах спеціальних інформаційних служб або систем, що забезпечували б у встановленому порядку доступ до інформації; вільним доступом суб'єктів інформаційних відносин до статистичних даних, архівних, бібліотечних і музейних фондів; обмеження цього доступу зумовлюються лише специфікою цінностей та особливими умовами їх схоронності, що визначаються законодавством; створенням механізму здійснення права на інформацію; здійсненням державного контролю за додержанням законодавства про інформацію; встановленням відповідальності за порушення законодавства про інформацію (стаття 10 Закону).

Відповідно до частини 1 статті 32 Закону під інформаційним запитом (надалі -запитом) щодо доступу до офіційних документів у цьому Законі розуміється звернення з вимогою про надання можливості ознайомлення з офіційними документами. Запит може бути індивідуальним або колективним. Він подається у письмовій формі.

Частиною 2 статті 32 Закону визначено, що громадянин має право звернутися до державних органів і вимагати надання будь-якого офіційного документу, незалежно від того, стосується цей документ його особисто чи ні, крім випадків обмеження доступу, передбачених цим Законом.

Під запитом щодо надання письмової або усної інформації у цьому Законі розуміється звернення з вимогою надати письмову або усну інформацію про діяльність органів законодавчої, виконавчої та судової влади України, їх посадових осіб з окремих питань (частина 3 статті 32 Закону).

Громадяни України, державні органи, організації і об'єднання громадян (надалі - запитувачі) подають запит відповідному органу законодавчої, виконавчої та судової влади, його посадовим особам. У запиті повинно бути зазначено прізвище, ім'я та по батькові запитувача, документ, письмова або усна інформація, що його цікавить, та адреса, за якою він бажає одержати відповідь (частини 4, 5 статті 32 Закону).

Матеріалів справи вбачається, що 30.03.2011 року на підставі Закону України «Про звернення громадян»позивач я звернувся до відповідача з проханням про надання інформації, а саме просив вказати:

- на підставі яких нормативно-правових актів у період з вересня 2008 року до моменту надання відповіді відбувалося встановлення розміру посадових окладів науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів IV рівня акредитації?

- яку роль у визначенні розміру посадових окладів науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів IV рівня акредитації відіграє постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 р. № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери»?

- як визначався порядок розрахунку (яким був механізм визначення) розміру посадового окладу зазначених вище працівників освіти у період часу з вересня 2008 року до моменту надання відповіді?

В якості доказу позивачем надано копію фіскального чеку ПН 55, ФН від 30.03.2011року, що підтверджує факт направлення відповідачу звернення. Однак, на час звернення позивача до суду, відповідь ним від відповідача не отримана.

Відповідно до частини 6 статті 32 Закону органи законодавчої, виконавчої та судової влади України, їх посадові особи зобов'язані надавати інформацію, що стосується їх діяльності, письмово, усно, по телефону чи використовуючи публічні виступи своїх посадових осіб.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності даного рішення суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково. Позовні вимоги в частині визнання бездіяльності неправомірною, на думку суду позивачем не обґрунтовані.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 99, 100, 158, 159, 160, 161, 162, 163 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія Окружного адміністративного суду міста Києва, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Зобов'язати Міністерство освіти і науки, молоді та спорту України негайно розглянути та надати повну і обґрунтовану відповідь на викладені у зверненні ОСОБА_1 питання.

3. Стягнути 3,40 грн. судових витрат з рахунків Державного бюджету України на користь ОСОБА_1

4. В задоволенні решти позовних вимог -відмовити.

Головуючий Суддя І.А. Качур

Судді В.І. Келеберда

В.В. Шарпакова