Справа № 826/11858/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 серпня 2018 року № 826/11858/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія магнат"

до

Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

про

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № ,

На підставі ч. 3 ст. 194 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ МАГНАТ» (надалі – позивач) з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі – відповідач), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві № (форма «С») від 11 серпня 2017 року.

Мотивуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що позивач не належить до уповноважених банків або їх агентів, а здійснює операції з купівлі-продажу іноземної валюти на підставі генеральної ліцензії Національного банку України №168 від 20 листопада 2015 року (строком дії до 19 січня 2018 року), а відтак застосовувати положення пункту 2 статті 4 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та притягувати Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ МАГНАТ» є неприпустимим. Крім того, представник позивача стверджує, що станом на день проведення перевірки фінансова компанія не зобов’язана була використовувати у своїй діяльності реєстратори розрахункових операцій, оскільки наказом Державної фіскальної служби України від 20 квітня 2017 року №275 затверджено Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, тому положення абзацу 2 пункту 7 розділу ІІ Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 грудня 2002 року №502.

Представник позивача в ході судового розгляду даної справи позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

В письмовому відзиві на адміністративний позов представник відповідача зазначив, що 16 травня 2017 року проведено обмін 5240,00 грн. на 200 доларів США при розрахунку видано квитанцію №5, розрахункова операція проведена без застосування зареєстрованого, опломбованого у встановленому порядку та переведеного у фіскальний режим роботи реєстратора розрахункових операцій та без роздрукування у двох примірниках розрахункового документа, що підтверджує виконання цієї операції. Додатково представник податкового органу повідомив, що доводи позивача стосовно того, що наказ Державної фіскальної служби України №535 від 16 червня 2016 року втратив чинність, оскільки в подальших редакціях наказів ДФС України про затвердження реєстру РРО не було виключено або скасовано модель спеціалізованих електронних контрольно-касових реєстраторів операцій з купівлі-продажу іноземної валюти.

Представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

З урахуванням клопотання представників сторін, зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням ДФС у м. Києві 16 травня 2017 року на підставі направлення №458 від 16 травня 2017 року, проведено перевірку господарської одиниці – пункту обміну валют Донецького відділення, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська, 46, за результатами якої складено відповідний акт перевірки №29/05/99/14/05/39307260.

За результатами перевірки встановлено, що не проведено розрахункову операцію на повну суму покупки через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку реєстратор розрахункових операцій (РРО відсутній, не реєструвався). Не видано розрахункового документу встановленої форми на повну суму покупки, а саме – при купівлі 200 доларів США не проведено через РРО розрахункову операцію на суму 5240,00 грн. Загалом протягом дня було куплено 1000 доларів США на суму 26 200,00 грн. та продано 500 доларів США на суму 13 200,00 грн., які також не проведені через РРО, що підтверджується додатком (звітна довідка про касові обороти за день і залишки цінностей за 16 травня 2017 року).

Податковий орган зазначив, що позивачем порушено пункти 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

11 серпня 2017 року Головним управлінням ДФС у м. Києві видано податкове повідомлення-рішення №, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ МАГНАТ» застосовано штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у розмірі 1 699,00 грн.

Незгода позивача із вказаним податковим повідомленням-рішенням зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Фактичною підставою для прийняття спірного рішення слугувало не проведення позивачем операцій з купівлі - продажу іноземної валюти через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням у двох примірниках розрахункових документів, що підтверджують виконання цих операцій та невидача особі, яка купує або продає іноземну валюту, першого примірника розрахункового документа на повну суму операції.

За розглядом матеріалів перевірки Головним управлінням ДФС у м. Києві до позивача застосована фінансова санкція у розмірі 1,00 грн. за встановлення вперше протягом календарного року в ході перевірки факту непроведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій, згідно податкового повідомлення-рішення від 09 червня 2017 року №.

У подальшому податковим повідомленням-рішенням від 11 серпня 2017 року № до позивача застосовано штраф у розмірі 1699,00 грн. за порушення пункту 2 статті 4 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Так, правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначені Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року №265/95-ВР, згідно преамбули якого, його дія поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані, зокрема:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;

3) застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування;

4) забезпечувати цілісність пломб реєстратора розрахункових операцій та незмінність його конструкції та програмного забезпечення;

5) у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Вказаною нормою передбачено імперативний обов'язок для позивача проводити операції з купівлі-продажу іноземної валюти через реєстратор розрахункових операцій.

У відповідності до абзацу першого пункту 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об'єкті такого суб'єкта господарювання вчинене вперше - 1 гривня, за кожне наступне вчинене порушення - 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг).

Згідно статті 7 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» порядок реєстрації, опломбування та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, встановлюється органами доходів і зборів за погодженням з Національним банком України.

Відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Податкового кодексу України, Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №375, Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року №236, було розроблено Порядок реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 14 червня 2016 року №547, дія якого поширюється на усіх суб'єктів господарювання та їх представників (уповноважених осіб), які здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти.

Приписи пунктів 1, 2 глави 2 розділу ІІ Порядку №547 визначають, що уповноважені банки, уповноважені фінансові установи, національний оператор поштового зв'язку та їх агенти (далі - суб'єкти господарювання), що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти у пунктах обміну іноземної валюти, касах фінансових установ, касах відокремлених підрозділів фінансових установ, касах відділень поштового зв'язку національного оператора поштового зв'язку (далі - пункти обміну валюти), для здійснення операцій з купівлі-продажу валюти зобов'язані зареєструвати реєстратор розрахункових операцій відповідно до положень цього Порядку, виконати його персоналізацію, опломбувати та перевести у фіскальний режим роботи.

Реєстрації в контролюючих органах підлягають реєстратори розрахункових операцій, модифікації яких включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, зі сферою застосування "операції з купівлі-продажу іноземної валюти" за умови, що строк служби, встановлений в технічній документації на реєстратор розрахункових операцій , не вичерпався, а також з урахуванням строків первинної реєстрації, встановлених Державним реєстром реєстраторів розрахункових операцій.

Згідно абзацом 2 пункту 3 розділу ІІІ Порядку №547 суб'єкти господарювання, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, зобов'язані проводити операції з купівлі-продажу іноземної валюти в пунктах обміну валюти через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням у двох примірниках розрахункових документів, що підтверджують виконання цих операцій.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про існування нормативно закріпленого обов'язку у суб'єктів господарювання, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, використовувати у своїй діяльності зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням у двох примірниках розрахункових документів, що підтверджують виконання цих операцій.

Дана позиція узгоджується з позицією Київського апеляційного адміністративного суду викладеною в ухвалі від 01 листопада 2017 року №826/7234/17 та позиціями Київського апеляційного адміністративного суду викладеними в постановах від 28 грудня 2017 року №826/10489/17, від 30 січня 2018 року №826/10001/17, від 08 лютого 2018 року №826/12347/17, від 13 лютого 2018 року №826/10836/17 та від 20 лютого 2018 року №826/11931/17.

Відтак, зважаючи на те, що згідно виданої Національним банком України Генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій від 20 листопада 2015 року №198 позивач має право на здійснення діяльності з обміну валют та переказу коштів, наведені вище положення законодавства щодо обов'язковості застосування реєстраторів розрахункових операцій у своїй діяльності у повній мірі поширюються на позивача.

При цьому, суд звертає увагу, що Порядок реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти №547, який визначає обов'язок реєстрації реєстратора розрахункових операцій був розроблений у відповідності до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Вказаний Порядок №547 поширюється на усіх суб'єктів господарювання та їх представників (уповноважених осіб), що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти (абзац другий пункту 1 Порядку №547, в редакції чинній на момент проведення перевірки).

Крім того, суд звертає увагу на ті обставини, що Порядок №547 є загально доступним та обов'язковим до застосування, в тому числі суб'єктами господарювання, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти.

Більше того, не застосування приписів Порядку №547, спричинятиме порушення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», в якому визначено обов'язок застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Твердження позивача на рахунок того, що на момент проведення перевірки не набрали чинності положення абзацу другого пункту 7 розділу ІІ Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України та змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 грудня 2002 року №502 (далі – Інструкція №502), норми якої підлягають застосуванню до спірних правовідносин, судом оцінюється критично з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 розділу І Інструкції №502 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин - проведення фактичної перевірки) остання визначає порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій з готівковою іноземною валютою на території України для уповноважених банків (далі - банк), а також для уповноважених фінансових установ та національного оператора поштового зв'язку (далі - фінансова установа), їх кас, пунктів обміну іноземної валюти та пунктів обміну іноземної валюти, що відкриваються банком, фінансовою установою на підставі укладених агентських договорів з юридичною особою - резидентом.

Абзацом другим пункту 7 розділу ІІ Інструкції №502 передбачено, що фінансова установа, її відокремлені підрозділи та пункти обміну валюти мають право розпочинати роботу, зокрема, після реєстрації реєстратора розрахункових операцій в органі доходів і зборів.

Також, у примітці до вказаної норми закріплено, що даний абзац набирає чинності через шість місяців із дня затвердження Державною фіскальною службою України Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, до якого внесено модель реєстратора розрахункових операцій, що застосовується для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу готівкової іноземної валюти згідно з постановою Національного банку України №983 від 29 грудня 2015 року.

При цьому, відповідно до пункту 5 Розділу ІІІ Інструкції №502 банк, фінансова установа зобов'язані здійснювати валютно-обмінні операції, крім тих, що проводяться через платіжні пристрої, з оформленням квитанції про здійснення валютно-обмінної операції за формою, наведеною в додатку 3 до цієї Інструкції.

Квитанція про здійснення валютно-обмінної операції виписується у двох примірниках: перший примірник видається фізичній особі, другий - зберігається в паперовій формі в документах дня.

Касири каси банку, фінансової установи, пункту обміну валюти зобов'язані видати квитанцію про здійснення валютно-обмінної операції одночасно з прийняттям та видачею фізичній особі коштів. Квитанція про здійснення валютно-обмінної операції повинна видаватися не пізніше завершення операції.

Посилаючись на те, що абзац другий пункту 7 розділу ІІ Інструкції №502 на момент проведення перевірки не набрав чинності, позивач вказує на те, що наказ Державної фіскальної служби України від 16 червня 2016 року №535 «Про затвердження Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій», втратив чинність на підставі наказу Державної фіскальної служби України від 28 вересня 2016 року №813.

Разом з тим, таке твердження позивача, суд не приймає до уваги та вважає безпідставними.

Так, наказом Державної фіскальної служби України від 16 червня 2016 року №535, який оприлюднений 21 червня 2016 року, затверджено Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, в пункті 71 глави 9 «Спеціалізовані електронні контрольно-касові реєстратори операцій з купівлі-продажу іноземної валюти» визначено реєстратор розрахункових операцій моделі КСТ-В1, виробництва товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Резонанс» (м. Київ).

Дійсно, у подальшому згаданий наказ Державної фіскальної служби України від 16 червня 2016 року №535 втратив чинність на підставі наказу Державної фіскальної служби України від 28 вересня 2016 року №813 «Про затвердження Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій». Разом з тим, пункт 75 глави 9 «Спеціалізовані електронні контрольно-касові реєстратори операцій з купівлі-продажу іноземної валюти» містив у переліку реєстратор розрахункових операцій моделі КСТ-В1, виробництва товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Резонанс» (м. Київ) із позначкою про дату внесення до реєстру на підставі наказу Державної фіскальної служби України №535 від 16 червня 2016 року.

При цьому, відомості щодо реєстратора розрахункових операцій моделі КСТ-В1 збережені і в Державному реєстрі реєстраторів розрахункових операцій, затверджених у подальшому наказами Державної фіскальної служби України від 14 грудня 2016 року №1019 (пункт 76), від 17 лютого 2017 року №102 (пункт 77), від 20 квітня 2017 року №275 (пункт 78) та від 07 червня 2017 року №406 (пункт 81).

Зі змісту наведених законодавчих приписів випливає, що починаючи з 21 червня 2016 року було опубліковано відомості Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, до якого внесено модель реєстратора розрахункових операцій, що застосовується для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу готівкової іноземної валюти. Відтак, на момент перевірки у травні 2017 року норми абзацу другого пункту 7 розділу ІІ Інструкції №502 набрали чинності, оскільки шестимісячний строк з для включення реєстратора розрахункових операцій для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу готівкової іноземної валюти сплинув.

Крім того, суд вважає за необхідне підкреслити, що обов'язок суб'єктів господарювання, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, використовувати у своїй діяльності зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій закріплено насамперед у Законі України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Порядку №547.

Натомість, приписи Інструкції №502 регулюють виключно питання організації та здійснення валютно-обмінних операцій з готівковою іноземною валютою на території України, не включаючи до кола правовідносин порядок застосування та реєстрації реєстраторів розрахункових операцій.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що уповноважені банки, уповноважені фінансові установи, національний оператор поштового зв'язку та їх агенти, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти у пунктах обміну іноземної валюти, зобов'язані використовувати у своїй діяльності реєстратори розрахункових операцій, що позивачем здійснено не було.

З урахуванням наведеного, суд погоджується з позицією контролюючого органу про порушення позивачем пункту 1, пункту 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», що у свою чергу свідчить про обґрунтованість застосування до останнього штрафних санкцій відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Оскільки наведене підтверджує порушення позивачем вимог пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», що, у свою чергу, свідчить про обґрунтованість застосування до останнього штрафних санкцій у розмірі 1699,00 грн.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналіз наведених правових положень та обставин справи дає підстави суду дійти висновку, що в даному випадку податковим органом доведена правомірність та обґрунтованість спірного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог чинного законодавства України.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи, що у задоволенні позову сторони відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, - судові витрати не підлягають розподілу відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77,139, 143, 243-246, 255 КАС України, суд, –

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ МАГНАТ» відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя А.Б. Федорчук