Справа № 815/3087/18
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2018-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/3087/18

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Левчук О. А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Міністерства соціальної політики України, за участю третьої особи: Державна казначейська служба України про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Міністерства соціальної політики України , в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати протиправними дії Міністерства соціальної політики України при нарахуванні і виплаті позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за шість років, а саме з 2011 по 2016 роки;

- зобовязати Міністерство соціальної політики України здійснити перерахунок та виплату разової грошової допомоги до 5 травня за шість років, а саме з 2011 по 2016 роки в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що 17.03.2017 року позивач звернувся до Міністерства соціальної політики України з заявою про перерахунок разової грошової допомоги до 5 травня з 2011 по 2016 роки, однак відповіддю від 20.03.2017 року №296/0/167-17/401 відповідачем було відмовлено позивачу в такому перерахунку. Позивач вважає таку відмову протиправною.

Окремо позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій зазначив, що оскільки він є інвалідом війни ІІ групи через отриману контузію і систематично проходить лікування в лікарняних закладах, то отримавши від відповідача відмову у призначенні вищевказаної дороги, він звернувся до Другого Одеського центру безоплатної правової допомоги, і лише 14.06.2018 року дізнався про відсутність будь-якої інформації стосовно розгляду його справи в суді.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16.07.2018 року вищенаведений позов повернуто позивачу у звязку з пропуском встановленого законом строку звернення до суду та відсутності підстав для визнання причин пропуску такого строку поважними.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 17.03.2017 року позивач звернувся до Міністерства соціальної політики України з заявою про перерахунок разової грошової допомоги до 5 травня з 2011 по 2016 роки. 20.04.2017 року Мінсоцполітики своєю відповіддю №296/0/167-17/401 відмовило позивачу в такому перерахунку (а.с.17-18).

Даний позов, предметом якого є оскарження відмови Мінсоцполітики від 20.04.2017 року за №296/0/167-17/401, був поданий до суду лише 23.06.2018 року, тобто через 1 рік, 2 місяці та 3 дні.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що про порушення своїх прав він дізнався 14.06.2018 року, коли звернувся до Центру з надання правової допомоги з проханням надати йому інформацію щодо розгляду справи, оскільки з матеріалів справи слідує, що позивач звернувся до вказаного Центру з надання правової допомоги ще 21.03.2017 року (а.с.28), тобто навіть ще до отримання від відповідача відповіді від 20.04.2017 року за №296/0/167-17/401.

При цьому, підтвердженням такого звернення є лише Талон про прийняття звернення про надання правової допомоги від 21.03.2017 року (а.с.29), зі змісту якого слідує, що протягом 10 днів з дати звернення Центр повинен повідомити позивача про прийняття рішення про надання або про відмову у наданні позивачу правової допомоги. Будь-які докази того факту, що вказаний Центр прийняв рішення про надання позивачу правової допомоги з питання, яке є предметом розгляду у даній справі, відсутні.

Таким чином, наведені позивачем обставини звернення до Центру з надання правової допомоги не вказують на наявність поважних причин для поновлення строку звернення до суду.

Також колегія суддів не може погодитися з посиланнями апелянта на обставини лікування позивача, оскільки надані позивачем виписки з медичних карток підтверджують лише те, що ОСОБА_4 знаходився на лікуванні у періоди з 10.05.2017 року по 28.05.2017 року, з 01.11.2017 року по 21.11.2017 року, з 12.03.2018 року по 26.03.2018 року, з 11.05.2018 року по 29.05.2018 року, що в сукупності склало 74 дні (а.с.23-27), а як вже зазначено вище, з даним позовом позивач звернувся до суду через один рік, два місяці та три дні після отримання відмови відповідача, тобто з пропуском визначеного ст.122 КАС України строку звернення до суду більш ніж на вісім місяців.

Колегія суддів зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та повязані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають статус стабільних.

Так, у справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпритації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обовязком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно повязано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах. Дотримання строків розгляду адміністративних справ одна з обовязкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов'язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обовязків.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає Право на справедливий суд, одним із аспектів якого є право доступу, яке не є абсолютним і може підлягати законним обмеженням, які мають законну мету та використаними засобами та досягнутими цілями. Таким законним обмеженням є передбачені законом строки звернення до суду, які можуть бути поновлені за заявою заявника із зазначенням та обґрунтуванням поважних причин та надання належних доказів щодо причин пропуску строків звернення до суду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що разова грошова допомога до 5 травня є щорічною виплатою, тому позивач повинен був дізнаватися про порушення своїх прав внаслідок неотримання такої допомоги після спливу строку її виплати у відповідному році.

Таким чином, звернення позивача до суду 23.06.2018 року стосовно виплат грошової допомоги до 5 травня за 2011-2016 роки безумовно здійснено з пропуском визначеного Кодексом адміністративного судочинства строку звернення до суду.

В той же час колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не позбавлений права звернення до суду з вимогою щодо проведення перерахунку та виплати разової щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2018 рік.

Враховуючи наведене, підстави для визнання поважними причин пропуску строку звернення позивача до суду з даним позовом відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень процесуального права при вирішенні питання не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.312, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 27 серпня 2018 року.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н.В.