Справа № 804/2803/18
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2018 року Справа № 804/2803/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГорбалінського В.В.
за участі секретаря судового засіданняУсенко Д.Ю.
представника позивача представника відповідача Яковлевої А.В. Соломка М.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сан Рост Агро» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування постанови та припису, -
17.04.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ТОВ «Сан Рост Агро» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 06.03.2018 року № 10/4.4-6-3;
- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 06.04.2018 року № 10/4.4-6/159.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що управлінням з питань праці Головного управління у Дніпропетровській області було проведено інспекційне відвідування ТОВ «Сан Рост Агро» та при перевірці встановлено порушення вимог законодавства про працю, які зафіксовано Актом інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 06.03.2018 року № 10/4.4-6, видано Припис про усунення виявлених порушень № 10/4.4-6-3 від 06.03.2018 року та прийнято Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у розмірі 781 830,00 грн. № 10/4.4-6/159 від 06.04.2018 року.
Позивач зазначає, що відповідачем грубо порушено принципи державного нагляду, підстави та процедуру проведення перевірки, визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року № 877-V. Також позивач наголошує, що ним не було допущено порушень трудового законодавства України, зокрема Кодексу законів про працю України, твердження відповідача про підміну ним трудових договорів із працівниками на цивільного-правові договору є безпідставними, цивільно-правові договори в установленому законом порядку не визнані недійсними, а отже у відповідача були відсутні підстави для вжиття заходів для притягнення позивача до відповідальності.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.04.2018 року відкрито провадження у справі № 804/2803/18 та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
23.04.2018 року до суду надійшла заява про забезпечення позову за вих. № 23/04-1 від 23.04.2018 року, в які позивач просив забезпечити позов шляхом зупинення дії постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 06.04.2018 року № 10/4.4-6/159 до завершення судового розгляду справи та набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 804/2803/18.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2018 року заяву ТОВ «Сан Рост Агро» про забезпечення позову задоволено частково: зупинено стягнення за постановою Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 06.04.2018 року № 10/4.4-6/159 до завершення судового розгляду справи та набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 804/2803/18.
07.05.2018 року до суду надійшла заява про додаткові пояснення по справі за вих. № 17/05-а від 07.05.2018 року, в яких позивач зазначив, що необхідність укладення цивільно-правових договорів обумовлена відсутністю в штатному розписі ТОВ «Сан Рост Агро» штатних одиниць робітників на низькокваліфікованих ручних роботах у рослинництві, оскільки по таким працівникам є не можливим рівномірно спланувати завантаженість і, відповідно, неможливо встановити ані сталий, ані змінний графік роботи, який міг би забезпечити постійне виконання робочих функцій протягом зміни. Також, на підтвердження наведених доводів, позивач долучив заяви та пояснювальні записки 11 осіб, з якими ним було укладено цивільно-правові договори.
08.05.2018 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов від 07.05.2018 року № 3976-16/04, в якому відповідач просив в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки інспекційне відвідування було проведено відповідно до вимог Порядку № 295, порушення вимог законодавства про працю позивачем, які викладені у Акті перевірки від 06.03.2018 року, дійсно мали місце, а отже винесений на підставі акту припис про усунення виявлених порушень № 10/4.4-6-3 від 06.03.2018 року та Постанова про накладення штрафу у розмірі 781 830,00 грн. № 10/4.4-6/159 від 06.04.2018 року, складені на підставі та у відповідності до норм чинного законодавства. Також, зазначено про те, що при виготовленні тексту постанови була допущена арифметична помилка, а саме при написанні в абзаці 9 сторінки 10 зазначено, що накладено штраф у розмірі 781 830,00 грн., тоді як необхідно зазначити «штраф у розмірі 1 228 590,00 грн.».
14.05.2018 року до суду надійшла відповідь на відзив за вих. № 11/05-1 від 11.05.2018 року, в якій позивач наголосив на недопустимості повторного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, яким є збільшення відповідачем застосованої до ТОВ «Сан Рост Агро» суми штрафу на 446 760,00 грн. Крім того, вказав на відсутність у відповідача повноважень донараховувати суму штрафу після винесення постанови.
21.05.2018 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив на адміністративний позов від 18.05.2018 року № 4354-16/04, в яких відповідач зазначив, що виправлення арифметичної помилки у постанові про накладення штрафу шляхом виготовлення Додатку від 14.05.2018 року № 4175-16/04 до Постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 10/4.4-6/159 від 06.04.2018 року не є подвійним притягненням позивача до відповідальності.
В судовому засіданні 29.05.2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позовну заяву задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив.
Представник відповідача проти задоволення позовної заяви заперечував в повному обсязі та просив відмовити в задоволенні позовних вимог, надав пояснення тотожні змісту Акту інспекційного відвідування від 06.03.2018 року № 10/4.4-6, відзиву на адміністративний позов та запереченням на відзив на адміністративний позов.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Підставою для проведення перевірки ТОВ «Сан Рост Агро» стала інформація, надана листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 30.01.2018 року № 2738/05/30 (вх. № 654 від 31.01.2018 року управління з питань праці) щодо роботодавців, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами.
За результатами проведення інспекційного відвідування (позапланової перевірки) ТОВ «Сан Рост Агро» складено Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 06.03.2018 року № 10/4.4-6.
Вказаною перевіркою встановлено наступні порушення:
- ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України та ч. 1 та ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України, а саме: на ТОВ «Сан Рост Агро» існують випадки укладання цивільно-правових договорів, що мають ознаки трудових договорів, які повинні укладатися у відповідності до норм трудового законодавства. Так, на протязі 2017 року між ТОВ «Сан Рост Агро» (Замовник) та сьома працівниками (Виконавці) було укладено Договори про надання послуг на здійснення послуг по засіванню насіння, висадці розсади салатів, збору врожаю, прополці, внесення добрива, мийкі, пакуванню та фасуванню зелені та інші, а саме: листопад 2017 рік: 1) Фізична особа - громадянин України ОСОБА_7 (Договір № 1 про надання послуг від 03 травня 2017 р., м. Дніпро); 2) Фізична особа - громадянка України ОСОБА_8 (Договір № 2 про надання послуг від 03 травня 2017 р., м. Дніпро); 3) Фізична особа - громадянка України ОСОБА_9 (Договір № 3 про надання послуг від 03 травня 2017 р., м. Дніпро); 4) Фізична особа - громадянка України ОСОБА_10 (Договір № 6 про надання послуг від 03 травня 2017 р., м. Дніпро); 5) Фізична особа - громадянка України ОСОБА_11 (Договір № 7 про надання послуг від 03 травня 2017 р., м. Дніпро); травень 2017 рік: 6) Фізична особа - громадянка України ОСОБА_12 (Договір № 4 про надання послуг від 03 травня 2017 р., м. Дніпро); 7) Фізична особа - громадянка України ОСОБА_13 (Договір № 5 про надання послуг від 03 травня 2017р., м. Дніпро). Згідно аналізу вказаних договорів про надання послуг, предметом є процес праці, а не її кінцевий результат та виконані виконавцем роботи мають постійний характер виконання. Також, у договорах про надання послуг та наданих актах приймання-передачі виконаних робіт не зазначено обсяги виконаних робіт, а зазначено лише «1 послуга». Аналізом наданих ЦПД встановлено: - зазначені у ЦПД послуги відносяться за КВЕД до робіт постійного характеру виконання, тобто їх можуть виконувати лише штатні працівники підприємства, які пройшли навчання, інструктаж та перевірку знань з охорони праці; - відсутність визначених обсягів виконаних робіт та результатів праці як в укладених договорах, так і в актах приймання-передачі виконаних робіт; пункт переліку послуг до виконання, а саме: здійснення послуг по засіванню насіння, висадці розсади салатів збору врожаю, прополці, внесення добрива, мийкі, пакуванню та фасуванню зелені та інші, визначених ЦПД підтверджують виконання робіт в основний час роботи підприємства, тобто працівники, які працюють по ЦПД підпорядковуються правилам внутрішнього трудового розпорядку підприємства.
Отже враховуючи викладене, вказані цивільно-правові договори, які укладені між ТОВ «Сан Рост Агро» та фізичними особами ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 мають ознаки трудових договорів. Тобто йдеться про підміну трудових договорів цивільно-правовими.
Також, у серпні 2017 року між ТОВ «Сан Рост Агро» (Замовник) та чотирма працівниками (Виконавці) було укладено Договори про надання послуг на здійснення послуг по принципу роботи транспортного засобу та пристроїв, своєчасного проведення технічного обслуговування наданого в оренду транспортного засобу, виявлення несправності транспортного засобу та знаходження способів їх усунення, перевезенню, розвантаженню та завантаженню товару та інші, а саме: 1) Фізична особа - громадянин України ОСОБА_14 (Договір № 1 про надання послуг від 01 серпня 2017 р., м. Дніпро); 2) Фізична особа - громадянин України ОСОБА_15 (Договір № 2 про надання послуг від 01 серпня 2017 р., м. Дніпро); 3) Фізична особа - громадянин України ОСОБА_16 (Договір № 3 про надання послуг від 01 серпня 2017 р., м. Дніпро); 4) Фізична особа - громадянин України ОСОБА_17 (Договір № 4 про надання послуг від 01 серпня 2017 р., м. Дніпро). Згідно аналізу вказаних договорів про надання послуг, предметом є процес праці, а не її кінцевий результат та виконані виконавцем роботи мають постійний характер виконання. Також, у договорах про надання послуг та наданих актах приймання-передачі виконаних робіт не зазначено обсяги виконаних робіт, а зазначено лише «1 послуга». Аналізом наданих договорів встановлено: - отримання фізичною особою плати за виконану нею роботу здійснюється помісячно, без повного результату праці (п. 2.1. розділу 2 Договорів про надання послуг); - відсутність визначених обсягів виконаних робіт та результатів праці як в укладених договорах, так і в актах приймання-передачі виконаних робіт. Отже враховуючи викладене, вказані цивільно-правові договори, які укладені між ТОВ «Сан Рост Агро» та фізичними особами ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 мають ознаки трудових договорів. Тобто йдеться про підміну трудових договорів цивільно-правовими.
Укладення договору ЦПХ позбавляє права найманого працівника на обов'язкові елементи нормативно-правових актів трудового законодавства, у тому числі права на одержання щорічної відпустки, і гарантій в сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування, зокрема, в разі тимчасової втрати працездатності, нещасного випадку на виробництві, на випадок безробіття тощо.
Таким чином, враховуючи специфіку виконаних робіт працівниками, які працювали та працюють по ЦПД, директором ТОВ «Сан Рост Агро» фактично було допущено одинадцять вищевказаних працівників до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Зазначене свідчить про не дотримання вимог ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України та ч. 1 та ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України, згідно якої працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
06.03.2018 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області складено Припис № 10/4.4-6-3, яким приписано:
1. Усунути порушення ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України та ч. 1 та ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року із змінами і доповненнями, шляхом вжиття заходів щодо виконання вимог ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України та ч. 1 та ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України, а саме: не допускати до роботи працівників без укладання трудових договорів. Надалі вимоги чинного законодавства дотримуватися - постійно.
Згідно Припису позивачу надано строк до 19.03.2018 року необхідно інформувати про виконання вимог припису.
19.03.2018 року позивачем направлено до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області зауваження до акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 06.03.2018 № 10/4.4-6.
26.03.2018 року за вх. 3742 від позивача на адресу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області надійшла скарга про визнання протиправним та скасування припису про усунення виявлених порушень № 10/4.4.-6-3 від 06.03.2018 року.
06.04.2018 року, розглянувши акт 06.03.2018 № 10/4.4-6 щодо порушень ТОВ «Сан Рост Агро», Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 10/4.4-6/159, якою, керуючись ст. 259 Кодексу законів про працю України, ст. 53 ЗУ «Про зайнятість населення», ч. 3 ст. 34 ЗУ «Про місцеве самоврядування», п. 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509, та на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, відповідачем вирішено накласти на ТОВ «Сан Рост Агро» штраф у розмірі 781 830,00 грн..
Розглядаючи спір по суті, суд виходить з того, що відповідно до абз. 3 ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 20.09.2007 року № 877-V заходи державного нагляду (контролю) планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Згідно до частини 1 статті 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Відповідно до підпункту 5 пункту 6 Положення про Управління Держпраці, Управління Держпраці має право проводити безперешкодно відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об'єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, нагляд та контроль за дотриманням якого віднесено до повноважень Управління.
16.05.2017 року набув чинності Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який затверджений постановою Кабінетом Міністрів України від 26.04.2017 року № 295 (далі - Порядок № 295).
Порядок № 295 визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування).
Відповідно до п. 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів тощо.
Підпунктом 1 п. 5 Порядку № 295 визначено, що інспекційні відвідування проводяться за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю.
Згідно Порядку № 295, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення (пункт 19). Припис є обов'язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об'єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування (пункт 23). У приписі зазначається строк для усунення виявлених порушень. У разі встановлення строку виконання припису більше ніж три місяці у приписі визначається графік та заплановані заходи усунення виявлених порушень з відповідним інформуванням інспектора праці згідно з визначеною у приписі періодичністю (пункт 24).
Постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 06.04.2018 року № № 10/4.4-6/159 була винесена за наступні порушення.

1. Частиною 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України та ч. 1 та ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року із змінами і доповненнями, а саме на ТОВ «Сан Рост Агро» було допущено фізичних осіб у кількості 11 осіб: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 до роботи без укладання трудових договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України та ч. 1 та ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач виявив вказані порушення дослідивши цивільно-правові договори та акти приймання-передачі виконаних робіт ТОВ «Сан Рост Агро».

Позивач, з даного приводу зазначає, що 03.05.2017 року ТОВ «Сан Рост Агро» (Замовник) уклало ряд цивільно-правових договорів з фізичними особами (Виконавцями):

1) Фізична особа - громадянин України ОСОБА_7 (Договір № 1 про надання послуг від 03 травня 2017 р., м. Дніпро); 2) Фізична особа - громадянка України ОСОБА_8 (Договір № 2 про надання послуг від 03 травня 2017 р., м. Дніпро); 3) Фізична особа - громадянка України ОСОБА_9 (Договір № 3 про надання послуг від 03 травня 2017 р., м. Дніпро); 4) Фізична особа - громадянка України ОСОБА_10 (Договір № 6 про надання послуг від 03 травня 2017 р., м. Дніпро); 5) Фізична особа - громадянка України ОСОБА_11 (Договір № 7 про надання послуг від 03 травня 2017 р., м. Дніпро); травень 2017 рік: 6) Фізична особа - громадянка України ОСОБА_12 (Договір № 4 про надання послуг від 03 травня 2017 р., м. Дніпро); 7) Фізична особа - громадянка України ОСОБА_13 (Договір № 5 про надання послуг від 03 травня 2017 р., м. Дніпро). Відповідно до предметів вказаних ЦПД від 03.05.2017 р. Замовник доручає, а Виконавці беруть на себе зобов'язання виконати підсобні роботи протягом установленого в Договорів строку. За виконану роботу Замовник сплачує Виконавцям винагороду в розмірі 1 000,00 грн.. Факт надання послуг підтверджується актами приймання-передачі виконаної роботи, засвідчені копії яких, наявні в матеріалах справи.

Також, 01.08.2017 року ТОВ «Сан Рост Агро» (Замовник) уклало ряд цивільно-правових договорів з фізичними особами (Виконавцями):

1) Фізична особа - громадянин України ОСОБА_14 (Договір № 1 про надання послуг від 01 серпня 2017 р., м. Дніпро); 2) Фізична особа - громадянин України ОСОБА_15 (Договір № 2 про надання послуг від 01 серпня 2017 р., м. Дніпро); 3) Фізична особа - громадянин України ОСОБА_16 (Договір № 3 про надання послуг від 01 серпня 2017 р., м. Дніпро); 4) Фізична особа - громадянин України ОСОБА_17 (Договір № 4 про надання послуг від 01 серпня 2017 р., м. Дніпро).

Відповідно до предметів вказаних цивільно-правових договорів Замовник доручає, а Виконавці беруть на себе зобов'язання надавати послуги принципу транспортного засобу та пристроїв. За виконану роботу Замовник сплачує Виконавцям винагороду в розмірі 1 000,00 грн.. Факт надання послуг підтверджується актами приймання-передачі виконаної роботи, засвідчені копії яких, наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд зауважує, що позивачем оскаржуються припис Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 06.03.2018 року № 10/4.4-6-3 та постанова Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу від 06.04.2018 року № 10/4.4-6/159.

Отже предметом розгляду у даній справі є саме перевірка законності та правомірності вказаних рішень суб'єкта владних повноважень.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

У відповідності до ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 905 Цивільного кодексу України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Частино. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Дослідивши надані позивачем засвідчені копії цивільно-правових договорів про надання послуг від 03.05.2017 року та від 01.08.2017 року, акти приймання-передачі виконаних робіт, платіжні доручення з інформацією про нарахування заробітної плати, заяви та пояснювальні записки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, суд приходить до висновку про наявність між ТОВ «Сан Рост Агро» та ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 саме цивільно-правових відносин.

На користь цього також свідчить й те, що позивач при виплаті винагороди за виконані роботи за договорами про надання послуг ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 надавав до органів доходів і зборів податкові звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з травня 2017 року по січень 2018 року. При виплаті вказаної винагороди позивач здійснював розрахунки із бюджетом зі сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного соціального внеску, що підтверджено наявними в матеріалах справи засвідченими копіями платіжних доручень за період з травня 2017 року по січень 2018 року.

Належних та допустимих доказів, на підтвердження того, що між ТОВ «Сан Рост Агро» та ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 існували трудові відносини, відповідачем за час розгляду справи надано не було.

Крім того, суд зауважує, що згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У відповідності до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За приписами ст. 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не спростовано факту дійсності (чинності) укладених між ТОВ «Сан Рост Агро» та ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 цивільно-правових договорів, відсутні будь-які судові рішення про визнання їх недійсними.

Суд наголошує, що удаваність цивільно-правових договорів, шляхом підміни трудових договорів, на якій наполягає відповідач, повинна бути доведена в установленому законом порядку.

Проте, з огляду на відсутність у відповідача доказів, що свідчили б на користь вищенаведених аргументів, суд приходить до висновку, що твердження про те, що на ТОВ «Сан Рост Агро» було допущено фізичних осіб у кількості 11 осіб: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 до роботи без укладання трудових договорів, свого підтвердження в ході судового розгляду справи не знайшли, а відтак вимоги припису Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 06.03.2018 року № 10/4.4-6-3 про вжиття позивачем заходів щодо виконання вимог ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України та ч. 1 та ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України, а саме: не допускати до роботи працівників без укладання трудових договорів, є безпідставними.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Таким чином, відповідальність суб'єкта господарювання, який використовує найману працю, настає лише у випадку наявності факту допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків.

Враховуючи відсутність порушень позивачем приписів ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України та ч. 1 та ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України, суд не вбачає правових підстав для застосування до ТОВ «Сан Рост Агро» штрафу у розмірі 1 228 590,00 грн.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що оскаржувані припис Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 06.03.2018 року № 10/4.4-6-3 та постанова Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу від 06.04.2018 року № 10/4.4-6/159 є необґрунтованими та протиправними, а відтак підлягають скасуванню.

Враховуючи протиправність постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу від 06.04.2018 року № 10/4.4-6/159, суд доходить висновку і про протиправність Додатку від 14.05.2018 року № 4175-16/04 до Постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 10/4.4-6/159 від 06.04.2018 року, складання якого до того ж не передбачене Порядком № 295.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 13489,46 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Сан Рост Агро» (, вул. Центральна, 4, с. Чумаки, Дніпровський район, Дніпропетровська область, 52020) до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (, вул. Казакова, 3, м. Дніпро, 49107) - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 06.03.2018 року № 10/4.4-6-3.

Визнати протиправним та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу від 06.04.2018 року № 10/4.4-6/159.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сан Рост Агро» з Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати у розмірі 13489,46 грн.

Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення суду складений 04 червня 2018 року.

Суддя В.В. Горбалінський