Справа № 539/2462/17
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 серпня 2018 року

Київ

справа №539/2462/17

адміністративне провадження №К/9901/10374/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду у складі судді Катунова В.В. від 12 грудня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, в якому просила: визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати його призначити та виплачувати їй пенсію по втраті годувальника, її чоловіка, згідно виданої довідки від 03 квітня 2017 року Лубенською пересувною механізованою колоною № 4 відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про обов'язкове державне пенсійне страхування» та постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з моменту подання заяви 28 квітня 2017 року.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що має право на отримання пенсії по втраті годувальника, оскільки згідно з положенням статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 листопада 2017 року позов задоволено частково.

27 листопада 2017 року ОСОБА_2 до Харківського апеляційного адміністративного суду було подано апеляційну скаргу на зазначене рішення суду.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року зазначена апеляційна скарга була залишена без руху та наданий строк для усунення недоліків протягом десяти календарних днів з моменту отримання копії вищезазначеної ухвали у зв'язку з відсутністю документа про сплату судового збору.

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, від ОСОБА_2, як на підставу звільнення від сплати судового збору, надійшла копія посвідчення дружини громадянина із числа ліквідаторів категорії 1А, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, та копія посвідчення члена сім'ї померлого ветерана війни.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 листопада 2017 року по справі № 539/2462/17 за позовом ОСОБА_2 до Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії повернуто позивачу у зв'язку з невиконанням ухвали від 30 листопада 2017 року.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, ОСОБА_2 звернулась з касаційною скаргою до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду, в якій просить скасувати наведене рішення суду апеляційної інстанції та направити справу до Харківського апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно повернув апеляційну скаргу у зв'язку з несплатою скаржником судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки у відповідності до положень Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору.

Від Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області у встановлений касаційним судом термін (до 25 березня 2018 року) відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_3 не надходило, що відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій у касаційному порядку.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року не відповідає, а вимоги касаційної скарги є обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до статті 107 КАС України, отримавши позовну заяву, суддя перевіряє її на відповідність вимогам статті 106 цього Кодексу і за відсутності перешкод постановляє ухвалу про відкриття провадження.

Відповідно до частини третьої статті 189 КАС України (в редакції на момент подання апеляційної скарги) до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 цього Кодексу, застосовуються правила статті 108 цього Кодексу.

Згідно з частиною першої статті 108 КАС України (в редакції на момент подання апеляційної скарги) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Отже, положеннями статті 106 КАС України визначено вимоги до позовної заяви.

Так, частиною третьою вищезазначеної статті встановлено, що до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Пунктом 1 частини третьої статті 108 КАС України (в редакції чинній на час звернення з апеляційною скаргою) встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Отже, ухвала про залишення апеляційної скарги без руху має містити не лише виявлені недоліки, але й спосіб їх усунення. Невиконання належним чином вмотивованої ухвали у спосіб визначений судом тягне за собою наслідок у вигляді повернення такої скарги.

Разом з тим, ухвала суду про повернення апеляційної скарги не містить фактичної правової оцінки обставині (аргументу), що зазначена позивачем в клопотанні про звільнення від сплати судового збору, а саме, те що у відповідності до положень Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, так як, є членом сім'ї померлого ветерана війни. Зазначена обставина підтверджується доданою копією до апеляційної скарги посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 03 березня 2011 року.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на момент подання апеляційної скарги) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди Великої Вітчизняної війни та сім'ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.

Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни встановлено Порядком видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302.

Пунктом 4 вищезазначеного Порядку встановлено, що особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім'ї загиблого».

В свою чергу статтею 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що до членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать:

- утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв'язку з цим виплачується пенсія;

- батьки;

- один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні;

- діти, які не мають (і не мали) своїх сімей;

- діти, які мають свої сім'ї, але стали інвалідами до досягнення повноліття;

- діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти;

2) дружин (чоловіків) померлих інвалідів Великої Вітчизняної війни, а також дружин (чоловіків) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге.

На дружин (чоловіків) померлих інвалідів війни, учасників бойових дій, партизанів, підпільників і учасників війни, нагороджених орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу, визнаних за життя інвалідами, чинність цієї статті поширюється незалежно від часу смерті інваліда.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 03 березня 2011 року.

Тобто, позивач, як член сім'ї померлого ветерана війни, у відповідності до положень пункту 8 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 67 рішення Європейського суду з прав людини «Воловік проти України» (№ 15123/03) зазначено про те, що поняття "власність", яке передбачене першою частиною статті 1 Першого протоколу до Конвенції, має автономне значення, яке не обмежується правом власності на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у національному законодавстві. Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність (Maltzan (Freiherr Von) and others v. Germany № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційним судом, на підставі неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, протиправно повернуто апеляційну скаргу скаржнику.

Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29 серпня 2012 року № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об'єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року № 13-рп/2011).

Частиною першою статті 353 КАС України визначено, що підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали судом першої інстанції та (або) суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

З огляду на викладене, ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року підлягає скасуванню, а справа - поверненню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Враховуючи, що справа направляється для продовження рогляду до суду апеляційної інстанції, то в силу частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року у справі № 539/2462/17 скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко