Справа № 2240/2292/18
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2018-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2240/2292/18
РІШЕННЯ

іменем України

21 серпня 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Лабань Г.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому, з врахуванням уточнення, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не здійснення в повному обсязі поетапного підвищення пенсії з 01.07.2012, з 01.09.2012 і з 01.01.2013 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 23.04.2012 №355 через неправомірне зменшення відповідачем основного розміру пенсії з 90% до 80% від відповідного грошового забезпечення;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити на підставі документів, що зберігаються в пенсійній справі №888484, підвищення в повному обсязі з 01.07.2012 пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 23.04.2012 №355, застосувавши при розрахунках максимальної суми, на яку має бути здійснено підвищення пенсії з 01.07.2012, набуте і реалізоване на підставі чинного закону право на основний розмір пенсії 90% відповідних сум грошового забезпечення, здійснити перерахунок та провести виплату недовиплаченої різниці підвищення пенсії з 01.07.2012 по 01.01.2016 з урахуванням проведених виплат;

- встановити судовий контроль на виконання судового рішення шляхом зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що з 24.02.2005 є пенсіонером МВС та йому нарахована пенсія за вислугу років відповідно до ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ).

08.05.2018 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Хмельницькій області зі зверненням щодо перерахунку пенсії з підстав, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції".

21.05.2018 позивач дізнався, що ГУ ПФУ у Хмельницькій області при перерахунку йому пенсії з 01.01.2016 застосував 70% від грошового забезпечення, а не 90%, які позивачу були призначені при виході на пенсію і за якими він увесь час отримував пенсію. Окрім того, позивач дізнався, що відповідач також не здійснив підвищення пенсії з 01.07.2012, з 01.09.2012 і з 01.01.2013 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 23.04.2012 №355. Враховуючи викладене, позивач звернувся до ГУ ПФУ у Хмельницькій області із відповідною заявою, на що отримав відмову у такому пеперахунку від 05.07.2018 №1575/Л-8, згідно якої зазначено, що згідно зі ст.13 Закону № 2262-ХІІ в редакції, що діяла з 01.10.2011 до 27.03.2014 було визначено, що максимальний розмір пенсії за вислугу років не повинен перевищувати 80%, тому розрахунок суми підвищення пенсії здійснено з урахуванням цього максимального розміру підвищення до пенсії.

Оскільки відповідач відмовив у задоволені заяви про перерахунок пенсії, що змушує позивача звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою від 11.07.2018 суд відкрив провадження у даній справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву.

У встановлений судом строк, відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову та зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 355 від 23.04.2012, розміри пенсій з встановленим підвищенням не могли перевищувати розміри пенсій, які обчислені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII, виходячи з грошового забезпечення за відповідними посадами військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу станом на 01.04.2012. Довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.04.2012 були надані до органів Пенсійного фонду України лише для встановлення максимального розміру підвищення до пенсії.

За таких обставин, відповідач вважає, що дії відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку раніше призначеної пенсії є правомірними.

Враховуючи зазначене, проти заявленого позову заперечує, просить відмовити в задоволенні позовних вимог, у зв'язку із складністю справи, а також з метою з'ясування всіх обставин справи та ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, необхідно розглянути справу з повідомленням сторін.

Враховуючи те, що адміністративна справа, яка розглядається, є справою незначної складності (малозначна справа), тобто такою, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин, розгляд даної справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження, а тому підстав для розгляду даної справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін немає.

Також на адресу суду відповідач 27.06.2018 надіслав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки 10.07.2018 позивач звернувся до суду з позивними вимогами, період яких починається з 01.07.2012 то про порушення свого права позивач мав дізнатися ще в липні 2012 року (місяць отримання підвищення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №355 від 23.04.2012).

Ознайомившись із поданим клопотанням та застосувавши положення ст.122 КАС України, суд вважає твердження відповідача про порушення позивачем строку звернення до суду хибним та вважає, що про порушення своїх прав позивач дізнався із листа Головного управління ПФУ у Хмельницькій області від 21.05.2018 №1182/Л-8, згідно якого позивачу повідомлено, що при перерахунку пенсії з 01.01.2016 застосовано 70% від грошового забезпечення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному звязку та сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та з 25.02.2005 є пенсіонером МВС та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон №2262-XII).

Разом з тим встановлено, що ОСОБА_1 звільнений у запас та загальна вислуга років служби для призначення пенсії складає 37 років, що становить 90% відповідних сум грошового забезпечення.

Позивач 08.05.2018 звернувся до відповідача із заявою, у якій просив провести перерахунок його пенсії з підстав, передбачених постановою КМУ від 11.11.2015 №1298 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції.

Відповідно до листа Головного управління ПФУ у Хмельницькій області від 21.05.2018 №1182/Л-8 позивачу при перерахунку пенсії з 01.01.2016 застосовано 70% від грошового забезпечення.

У 2012 році УМВС у Хмельницькій області направило на адресу ГУ ПФУ у Хмельницькій області довідку №15/585 від 05.06.2012 для підвищення розміру пенсії ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №355 від 23.04.2012 (далі - Постанова №355).

Однак, таке підвищення, яке проведене з 01.07.2012, здійснене не в повному обсязі, оскільки застосовувався розмір 80% від грошового забезпечення, зазначеного у довідці, а не 90% від грошового забезпечення, який визначений позивачу при призначенні йому пенсії.

Листом від 05.07.2018 №1575/Л-8 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивача про відсутність підстав для здійснення такого перерахунку.

Позивач вважає, що перерахунок пенсії з 01.07.2012, 01.09.2012, 01.01.2013 відповідачем проведено з порушенням чинного законодавства в частині встановлення відсотків відповідного грошового забезпечення для встановлення основного розміру пенсії.

Досліджуючи спірні правовідносини, суд звертає увагу на таке.

Постановою №355 встановлено, що з 01.07.2012 підвищення до пенсій, призначених до зазначеної дати відповідно до Закону №2262-XII, крім пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, у розмірі 11 відсотків пенсій, обчислених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону, збільшивши його з 1 вересня 2012 року до 23 відсотків та з 1 січня 2013 року до 35 відсотків розміру пенсій.

При цьому, абз.2 п.1 постанови КМУ № 355 визначено, що розміри пенсії, обчислені з урахуванням підвищень, передбачених абз.1 цього пункту, не можуть перевищувати розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону виходячи з грошового забезпечення, встановленого постановою КМУ "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 №1294, за відповідними посадами військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу станом на 01.04.2012.

Спір у даній справі виник з приводу правомірності розрахунку розміру підвищення до пенсії, виходячи з визначення його максимального розміру у відповідності до умов, передбачених абз.2 п.1 постанови КМУ № 355.

Аналіз положень постанови КМУ №355 свідчить, що максимальний розмір підвищення до пенсії, обчисленої відповідно до Закону № 2262-ХІІ, не може перевищувати різницю між розміром пенсії, що виплачується особі, та розміром пенсії, обчисленої з грошового забезпечення за відповідними посадами військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу станом на 01.04.2012.

З метою реалізації постанови КМУ №355, яка прийнята задля збільшення розмірів пенсій вказаних категорій осіб, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ до набрання чинності зазначеною постановою, п.2 цієї постанови передбачено обов'язок відповідних установ забезпечити оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України довідок про розмір грошового забезпечення, визначеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 №1294 станом на 01.04.2012.

Таким чином, суд вважає, що базою для розрахунку максимального розміру пенсії з урахування суми підвищення є довідка про розмір грошового забезпечення, визначеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу" від 07.11.2007 №1294 станом на 01.04.2007.

Суд встановив, що відповідачем отримано довідку про розмір грошового забезпечення за посадою, яку обіймав позивач на час звільнення, за якою станом на 01.04.2012 його грошове утримання становить 6656,91 грн., що сторонами не оспорюється.

Відповідачем, при розрахунку розміру підвищення до пенсії, її максимальний розмір обраховано із вказаного у довідці грошового утримання станом на 01.04.2012 та виходячи із 90%, визначених ст.13 Закону №2262-ХІІ (як максимальний % на час цього розрахунку).

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону №2262-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90% відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VІ, який набрав чинності з 01.10.2010, внесено зміни до ст.13 Закону №2262-ХІІ, зокрема, змінено у відсотках розмір грошового забезпечення.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону №2262-ХІІ у редакції Закону №3668-VІ максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80% відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Таким чином, з 01.10.2011 положення ч.2 ст.13 Закону № 2262-ХІІ щодо визначення максимального розміру пенсії за вислугу років 90% відповідних сум грошового забезпечення втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

З урахуванням наведеного, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Внесені Законом № 3668-VІ зміни до ч.2 ст.13 Закону №2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80% грошового забезпечення стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Крім того, вирішуючи питання про застосування Закону №2262-ХІІ у часі, суд виходить із того, що згідно із ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсязі існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян які під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого, у рішеннях Конституційного Суду України, розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 10 грудня 2013 року № 21-420а13 та № 21-348а13, від 17 грудня 2013 року № 21-445а13.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що при розрахунку розміру підвищення до пенсії на підставі постанови КМУ №355 максимальний її розмір має обраховуватись із вказаного у довідці грошового утримання станом на 01.04.2012, але виходячи із розміру пенсії у відсотках, право на які особа набула на момент виходу на пенсію і розмір яких не може бути зменшено наступними змінами в законодавстві.

Отже, суд вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області ОСОБА_1 протиправно здійснено перерахунок пенсії за вислугу років та її виплату із розрахунком підвищення до пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 23.04.2012 №355, на підставі довідки Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області №15/585 від 05.06.2012, виходячи із 80% грошового забезпечення.

Тому, на думку суду, відповідач зобов'язаний при обчисленні розміру підвищення пенсії позивача виходити із 90% від грошового забезпечення, визначеного станом на 01.04.2012.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.2 ст.51 Закону №2262-XII перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Зважаючи на те, що позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії 08.05.2018, то перерахунок пенсії за вислугу років та її виплату із розрахунком підвищення до пенсії має бути здійснено, починаючи з 08.05.2017.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 03.04.2018 у справі № 175/1665/17 (2-а/175/41/17).

Однак, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Оскільки позивач просив здійснити перерахунок та провести виплату недовиплаченої різниці підвищення пенсії з 01.07.2012 по 01.01.2016 з урахуванням проведених виплат, а підвищення до пенсії має бути здійснено, починаючи з 08.05.2017, суд вважає, що у задоволенні даної частини позовних вимог необхідно відмовити.

Згідно з вимогами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнитичастково.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, вимога позивача, щодо встановлення судового контролю та зобов'язання відповідача подати до суду письмовий звіт про виконання рішення суду не підлягає до задоволення, оскільки зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не обов'язком.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не здійснення в повному обсязі поетапного підвищення ОСОБА_1 пенсії з 01.07.2012, з 01.09.2012 і з 01.01.2013 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 23.04.2012 №355 через неправомірне зменшення відповідачем основного розміру пенсії з 90% до 80% від відповідного грошового забезпечення.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з його підписання.

Позивач:ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 29001 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1)
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя ОСОБА_2