Справа № 813/1158/18
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2018-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/1158/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Карп'як О.О.,

секретар судового засідання Лубоцька Н.І.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідачів - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові адміністративну справу за позовом ТзОВ «ЛТП Україна» до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними дій і бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛТД Україна» до Державної фіскальної служби України (відповідач-1), Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області (відповідач-2) у якій позивач із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить:

- визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо зупинення реєстрації податкових накладних ТОВ «ЛТП Україна» №2 від 02.11.2017 року та №3 від 17.11.2017 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії ДФС у Львівській області від 27.03.2018 року № 618876/41085316 про відмову у реєстрації податкової накладної №2 від 02.11.2017 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії ДФС у Львівській області від 27.03.2018 року № 618844/41085316 про відмову у реєстрації податкової накладної №3 від 17.11.2017 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії ДФС у Львівській області від 05.04.2018 року № 32635/41085316;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії ДФС у Львівській області від 05.04.2018 року № 32636/41085316;

- зобовязати Головне управління ДФС у Львівській області зареєструвати податкові накладні ТОВ «ЛТП Україна» №2 від 02.11.2017 року та №3 від 17.11.2017 року.

Ухвалою від 27.03.2018 року з питань забезпечення позову, у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою від 28.03.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справа розглядається в порядку загального позовного провадження.

20.04.2018 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, доповнення підстав позову.

14.05.2018 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву.

18.05.2018 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог.

Ухвалою судді 30.05.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

01.08.2018 року подано клопотання про доручення додаткових доказів.

07.06.2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем було подано на реєстрацію в ЄРПН податкову накладну від 02.11.2017 року за № 2, виписану на виконання робіт ЗАТ «Нова Енергетика 4», ОСОБА_1 на суму ПДВ 343232,22 грн., та податкову накладну від 17.11.2017 року за № 3, виписану на виконання робіт ЗАТ «Нова Енергетика 4», ОСОБА_1, на суму ПДВ 2281255,88 грн. Проте, згідно отриманих квитанцій від 30.11.2017 року та від 17.12.2017 року реєстрацію вищевказаних податкових накладних відповідачем -1 було зупинено. Повідомлено, що податкові накладні відповідають критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товару згідно УКТ ЗЕД: 41.00.40-00.00.

Позивач зазначає, що заблоковані податкові накладні складені за результатами отримання робіт від нерезидента, відносяться до п.п. 1 п. 5 Критеріїв та не підлягають наданню отримувачу, про що є відмітки на цих податкових накладних. Відповідно до Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Мінфіну від 31.12.2015 року № 1307, за результатами господарської операції отримання послуг від нерезидента, місце постачання яких розташоване на митній території України платники ПДВ (в даному випадку позивач) складають і реєструють у ЄРПН податкові накладні, але покупцям/контрагентам не видають. Вважає, що заблоковані податкові накладні не підлягають моніторингу, відповідно, щодо них неможливе зупинення їх реєстрації.

Крім цього, позивач зазначає, що податковим органом порушено порядок блокування податкових накладних, а саме у квитанціях про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, зазначено критерій, який відсутній у п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН і який взагалі не може бути застосований в даному випадку, оскільки позивач закупив роботи, а в даному критерії йдеться про товари та послуги. Також, відповідачем лише процитовано зміст п. в) п.п. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 ПКУ, жодні конкретні пропозиції щодо необхідних документів відсутні, а має бути конкретний перелік недоліків податкової накладної.

Також, позивач вказує на протиправність рішень комісії з питань розгляду скарг ДФС України від 05.04.2018 року, № 32635/41085316 та від 05.04.2018 року № 32636/41085316, оскільки такі на думку позивача вирішувалась в адміністративному порядку, без її прийняття/без надіслання позивачеві квитанції №1 про прийняття скарги, без реєстрації скарги, більше того, відмова у задоволенні скарги відбулась з мотивів, не передбачених чинним законодавством як підстава відмови у задоволенні скарги.

Таким чином, позивач надав відповідачам документи, які свідчать про відсутність підстав блокування податкової накладної, які, однак безпідставно не були взяті до уваги.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та заявах по суті справи, просить позов задовільнити у повному обсязі.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву, вважає позов необґрунтованим та безпідставним, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Вказує, на правомірність спірних рішень Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної /розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, відтак є обґрунтованим та прийнятим у відповідності до вимог законодавства.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, зясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.08.2017 року між позивачем (замовником) та ЗАТ «Нова Енергетика-4» (підрядник) укладено договір №22082017 про технічне переоснащення виробничого корпусу ВД і частини приміщень першого поверху корпусу №3 Фінансово-Лізингової компанії «Електрон-Лізи» - ДП ПрАТ «Концерн-Електрон» по вул. О. Степанівни, 45, у м. Львові під швейне виробництво ТОВ "ЛТД Україна", відповідно до якого підрядник зобовязується виконувати на свій власний ризик та відповідальність роботи, зазначені в договорі, використовуючи власні матеріали та інші інструменти відповідно до Проектних робіт, що підготовленні ПП НВП «Інвестпроект», представленими Клієнтом (додаток 1) та відповідно до Розрахунку вартості робіт (додаток 2). Вартість Договору складається з загальної вартості акту здачі-приймання виконання робіт, але не перевищує 600000 євро. Вартість Договору, зазначена у пункті 3.1. цього Договору, включає винагороду підрядника за виконану роботу та всі витрати підрядника, повязані з виконанням зобовязань «Підрядника» згідно цим Договором. Сума, що сплачується за контрактну роботу (п. 3.1. Договору також включає всі податки (збори) та додаткові витрати, що сплачуються підрядником Додатку 2 Договору та повязані з виконанням зобовязань підрядника по даному Договору.)

Відповідно до вказаного договору, позивачем було отримано послуги (реконструкція, капітальний ремонт нежитлового приміщення) постачальника ЗАТ «Нова Енергетика-4» на підставі податкових накладних № 2 від 02.11.2017 року всього на суму 1716616,1 грн., та № 3 від 17.11.2017 року всього на суму 11406279,39 грн.

За результатом здійснених на виконання умов договору №22082017 про технічне переоснащення виробничого корпусу ВД і частини приміщень першого поверху корпусу №3 Фінансово-Лізингової компанії «Електрон-Лізи» - ДП ПрАТ «Концерн-Електрон» по вул. О. Степанівни, 45, у м. Львові під швейне виробництво ТОВ "ЛТД Україна" господарських операцій, у звязку з настанням дати виникнення податкових зобовязань та відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України підприємством складено податкові накладні №2 від 02.11.2017 року та №3 від 17.11.2017 року і направлено їх для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно отриманих квитанцій від 30.11.2017 року та від 17.12.2017 року податкові накладні прийнято, але реєстрацію зупинено. Повідомлено, що податкові накладні відповідають критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 року № 567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товару згідно УКТ ЗЕД: 41.00.40-00.00.

На виконання п.201.16 ст.201 ПК України, позивач направив 23.03.2018 року на адресу відповідача повідомлення №1 та № 2 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої зупинена, а також копії документів, повязаних зі здійсненою господарською операцією.

Також скеровано копії документів, платіжного доручення від 02.11.2017 №1, квитанція до ПН від 02.11.2017 року, виписки ЄДР щодо ЛТП Україна, договору на виконання робіт № 22082017 від 22.08.2017 року, договору оренди приміщення №105/2017 року від 19.06.2017 року, додатків до договору оренди приміщення № 105/2017 від 19.06.2017 року, специфікації №1 до акту виконання робіт № 1 договору № 22082017 від 22.08.2017 року, акту виконаних робіт №1 від 17.11.2017 року до договору № 22082017 року від 22.08.2017 року, платіжних доручень від 20.11.2017 року № 5, від 30.11.2017 року №6, від18.12.2017 року №7, від 21.12.2017 року №8. Копії вказаних документів наявні в матеріалах справи.

27.03.2018 року відповідачем-1 винесено рішення №618876/41085316 про відмову у реєстрації податкової накладної від 02.11.2017 року № 2 з підстав: «ненадання платником податку копій документів, договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них, розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків. Додаткова інформація: не надано дод.2 до договору 22082017 від 22.08.2017 року, не відкриваються документи: квитанція, виписки банку».

27.03.2018 року відповідачем-1 винесено рішення №618844/41085316 про відмову у реєстрації податкової накладної від 17.11.2017 року № 3 з підстав: «ненадання платником податку копій документів, договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них, розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків. Додаткова інформація: не надано дод.2 до договору 22082017 від 22.08.2017 року, не відкриваються документи: квитанція, виписки банку».

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, позивач оскаржив вищевказані спірні рішення комісії ДФС України в адміністративному порядку.

05.04.2018 року комісією ДФС України прийнято рішення з питань розгляду скарг № 32635/41085316, яким залишено скаргу без задоволення та рішення комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄДРПН без змін, з підстав: «відсутні копії документів, що підтверджують реальність здійснення господарської операції».

05.04.2018 року комісією ДФС України прийнято рішення з питань розгляду скарг № 32636/41085316, яким залишено скаргу без задоволення та рішення комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄДРПН без змін, з підстав: «відсутні копії документів, що підтверджують реальність здійснення господарської операції».

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду про їх оскарження.

Конституція України прямо вказує на законодавчу форму встановлення податку, зокрема ст. 92 ч. 2 п. 1 зазначає, що тільки законами України встановлюються система оподаткування, податків і зборів.

Згідно статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 статті 2 КАС України. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підпунктом 201.16.1 п.201.16 ст.201 ПК України визначено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування;

в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН.

Відповідно до пункту 74.2 статті 74 ПК України критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджені наказом МФУ від 13.06.2017 №567 «Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».

Згідно п.1 та п.2 якого визначено, що оцінка ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних і здійснюється ДФС шляхом проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування цим Критеріям.

Моніторинг здійснюється ДФС на підставі аналізу даних звітних показників платника податку, наявної податкової інформації, а також інформації, поданої платником податку за формою згідно з додатком до цих Критеріїв, яка відображає специфіку господарської діяльності платника податку окремо за кожним видом економічної діяльності, якщо така інформація врахована комісією Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.

Згідно п.6 Критеріїв моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яку (який) подано на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 рази більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеному у податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку для платників, у яких значення показника D становить більше 0,03; більше 60% - від 0,02 до 0,03; більше 50% - від 0,015 до 0,02; більше 40% - від 0,01 до 0,015, більше 30% - від 0,005 до 0,01, більше 20% - до 0,005) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі;

3) розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку на додану вартість, якщо передбачається зміна вартості товару/послуг більше ніж удвічі та/або зміна номенклатури товарів/послуг (для кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД - зміна перших чотирьох цифр кодів, а для кодів послуг відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг - перших двох цифр кодів).

У разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідає вимогам підпункту 1 цього пункту та сума податку на додану вартість, зазначена в податкових накладних, зареєстрованих платником податку в Реєстрі у звітному (податковому) періоді з урахуванням податкової накладної / розрахунку коригування, поданої на реєстрацію в Реєстрі, які відповідають вимогам підпункту 1 цього пункту, більша за середньомісячну суму сплачених за останні 12 місяців єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої при ввезенні товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами, реєстрація такої податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється відповідно до вимог п. 201.16 статті 201 розділу V Кодексу.

У разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідає одній з умов, зазначених у підпунктах 2, 3 цього пункту, реєстрація такої (такого) податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється відповідно до вимог п. 201.16 статті 201 розділу V Кодексу.

Наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567 затверджено вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зокрема, для критерію, зазначеного у пп.1 п.6 Критеріїв (по якому зупинено реєстрацію податкових накладних № 2 від 02.11.2017 року та № 3 від 17.11.2017 року):

договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Згідно п. 4. Критеріїв інформація за встановленою формою подається платником податку в електронному вигляді засобами електронного зв'язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг" та нормативно-правового акта щодо порядку обміну електронними документами з контролюючими органами.

Суд встановив, що відповідно до п.п.201.16.2 п.201.16 ст.201 ПКУ, ТОВ «ЛТП Україна» було направлено в електронному вигляді до ДФС:

- платіжне доручення від 02.11.2017 №1, квитанція до ПН від 02.11.2017 року, виписка ЄДР щодо ЛТП Україна, договір на виконання робіт № 22082017 від 22.08.2017 року, договір оренди приміщення №105/2017 року від 19.06.2017 року, додатки до договору оренди приміщення № 105/2017 від 19.06.2017 року, специфікація №1 до акту виконання робіт № 1 договору № 22082017 від 22.08.2017 року, акт виконаних робіт №1 від 17.11.2017 року до договору № 22082017 року від 22.08.2017 року, платіжні доручення від 20.11.2017 року № 5, від 30.11.2017 року №6, від18.12.2017 року №7, від 21.12.2017 року №8.

Отже, як встановив суд, позивач не надав додаток 2 до договору 22082017 від 22.08.2017 року, що підтверджується наданими представником відповідачів витягів із бази, журналу розгляду Повідомлень щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленим ПН/РК.

Крім того, згідно поданих представником відповідача витягів, не відкриваються документи, а саме квитанція та виписка з банку.

Судом враховуються пояснення позивача щодо протиправності тверджень відповідача про неналежне подання квитанції та виписки банку, оскільки відповідно до п.1 ч.5 договору №1 від 09.08.2017 року (а.с.200-202) про визнання електронних документів, у разі виникнення спірних питань, пов"язаних з автентичністю податкових документів в електронному вигляді та часом їх відправлення, зацікавлена сторона договору направляє іншій стороні письмове повідомлення з обгрунтуванням причин своєї вимоги та зазначення номера та дати електронного документа, що є предметом спору.

Однак, суд звертає увагу на ту обставину, що відповідно до Договору від 22.08.2017 року №22082017, а саме п.3.3, сума, що сплачується за контрактну роботу також включає всі податки (збори) та додаткові витрати, що сплачуються підрядником додатку 2 договору та пов"язані з виконанням зобов"язань підрядника по даному договору. З аналізу п.3.3 та 3.4 вказаного договору, вартість договору зазначається в додатку 2.

Твердження представника позивача про те, що контролюючому органу було подано специфікацію, яка відображає ідентичну інформацію, зазначену в додатку 2 судом до уваги не береться, оскільки така є лиш додатком до акту виконаних робіт №1 до договору.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів про те, що на момент винесення відповідачем-2 вищевказаних спірних рішень, було надано весь пакет документів, а саме додаток 2 до договору 22082017 від 22.08.2017 року.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що пакет документів, які позивач надав до повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по податкових накладних від № 2 від 02.11.2017 року та № 3 від 17.11.2017 року не є достатнім для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, що стало підставою для прийняття контролюючим органом рішень №618876/41085316, №618844/41085316 від 27.03.2018 року про відмову у реєстрації податкових накладних № 2 від 02.11.2017 року та № 3 від 17.11.2017 року.

Суд зазначає, що зазначені документи були подані лише в судовому засіданні та долучені до матеріалів справи.

Крім того, відповідно до постанови КМУ від 29.03.2017р. №190 «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією ДФС про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, або відмову у такій реєстрації», підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є, зокрема, надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Разом з тим, суд зазначає, що посилання позивача на те, що заблоковані податкові накладні не підлягають моніторингу, є необґрунтованим, оскільки в квитанціях чітко визначено критерій, що передбачений п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, за яким здійснено моніторинг податкових накладних № 2 від 02.11.2017 року та № 3 від 17.11.2017 року та зупинення реєстрації.

В той же час суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача визнати протиправними та скасування рішень комісії з питань розгляду скарг ДФС України №32635/41085316 та №32636/41085316 від 05.04.2018 року, оскільки судом встановлено правомірність прийнятих контролюючим органом рішень №618876/41085316, №618844/41085316 від 27.03.2018 року про відмову у реєстрації податкових накладних від № 2 від 02.11.2017 року та № 3 від 17.11.2017 року. При цьому суд враховує положення ст.56 ПКУ, що процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору, у звязку з чим рішення комісії з питань розгляду скарг ДФС України №32635/41085316 та №32636/41085316 від 05.04.2018 року ніяким чином не впливає на захист прав та інтересів позивача при звернення його до суду та прийнятті рішення судом.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач довів виконання вимог податкового законодавства, відмовляючи у реєстрації податкових накладних від № 2 від 02.11.2017 року та № 3 від 17.11.2017 року, даний факт підтверджується встановленими судом обставинами та матеріалами справи.

Отже, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ТзОВ «ЛТП Україна» до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними дій і бездіяльності, зобов'язання вчинити дії необхідно відмовити у повному обсязі.

На підставі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з відмовою в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, судові витрати на користь позивача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ТзОВ «ЛТП Україна» до ДФС України, ГУ ДФС України у Львівській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень, зобовязання вчинити дії, - відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30.08.2018 року.

Суддя Карп'як Оксана Орестівна