Справа № 819/1515/17
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 серпня 2018 року

Київ

справа №819/1515/17

касаційне провадження №К/9901/53708/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Олендера І.Я.

розглянув матеріали касаційної скарги Кременецької об'єднаної державної податкової інспекції ДФС у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.12.2017 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2018 у справі №819/1515/17 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Кременецької об'єднаної державної податкової інспекції ДФС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 у вересні 2017 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Кременецької об'єднаної державної податкової інспекції ДФС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень форми «В4» №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 15465грн., форми «Р» №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 19210,50грн., та податкової вимоги №66206-19, згідно якої станом на 28.11.2016 сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 5230,10грн. До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку касаційного оскарження.

Тернопільський окружний адміністративний суд постановою від 13.12.2017 позовні вимоги задовольнив.

Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 12.04.2018 постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.12.2017 залишив без змін.

Кременецька об'єднана державна податкова інспекція ДФС у Тернопільській області 13.06.2018 звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, у якій просила скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.12.2017 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2018, прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, зокрема статті 198 Податкового кодексу України.

В обґрунтування підстав для поновлення строку касаційного оскарження відповідач вказує на наявність об'єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав, передбачених статтями 44, 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення до суду з касаційною скаргою), щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку в установлені процесуальним законом строки.

Верховний Суд ухвалою від 24.05.2018 повернув вперше подану касаційну скаргу відповідачу на підставі пункту 1 частини п'ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки додана до касаційної скарги відповідачем копія довіреності не є документом, що посвідчує повноваження представника на здійснення від імені скаржника його процесуальних прав та обов'язків.

При зверненні із касаційною скаргою вдруге 13.06.2018 відповідачем долучено до касаційної скарги документ, який належним чином підтверджує повноваження особи, якою підписано касаційну скаргу, на представництво скаржника.

Таким чином, викладені обставини свідчать про те, що відповідачем вчинено дії з метою здійснення касаційного оскарження судових рішень у найкоротші строки.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстави пропуску відповідачем строку на касаційне оскарження є поважними, у зв'язку з чим такий строк підлягає поновленню.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі №819/1515/17 є вимоги про скасування податкових повідомлень - рішень форми «В4» №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 15465грн., форми «Р» №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 19210,50грн., та податкової вимоги №66206-19, згідно якої сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 5230,10грн.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, виходили з того що позивач є власником приміщень і транспортних засобів та використовує їх у своїй господарський діяльності, в оподатковуваних операціях і має право на включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість по придбаних товарно-матеріальних цінностях в операціях, що є господарською діяльністю платника податків.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень частини другої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається. У касаційній скарзі таких застережень не міститься.

Отже, постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2018, ухвалена за результатами апеляційного перегляду постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.12.2017 у справі щодо оскарження податкових повідомлень - рішень форми «В4» №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 15465грн., форми «Р» №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 19210,50грн., та податкової вимоги №66206-19, згідно якої сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 5230,10грн., не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись частиною четвертою статті 332, статтями 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Поновити Кременецькій об'єднаній державній податковій інспекції ДФС у Тернопільській області пропущений з поважних підстав строк на касаційне оскарження постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.12.2017 та постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2018 у справі №819/1515/17.

2. Відмовити Кременецькій об'єднаній державній податковій інспекції ДФС у Тернопільській області у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.12.2017 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2018 у справі №819/1515/17 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Кременецької об'єднаної державної податкової інспекції ДФС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень.

3. Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М.Шипуліна Л.І.Бившева І.Я.Олендер