Справа № 816/1541/18
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2018-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 рокум. ПолтаваСправа № 816/1541/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Дубінчина О.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /надалі позивач/ звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області /надалі відповідач/ про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, викладеного у листі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області вих. №883/0/26-18 від 06 лютого 2018 року;

- зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області за його заявою від 16 лютого 2017 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він 16 лютого 2017 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Рішенням Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, оформленим листом від 06 лютого 2018 року №883/0/26-18, у задоволенні клопотання йому відмовлено, оскільки зі змісту поданих ним до клопотання графічних матеріалів неможливо встановити конкретне місце розташування бажаної земельної ділянки. З таким рішенням відповідача не погоджується та вважає його протиправним, адже така підстава для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою не передбачена нормою частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України /а.с. 4-8/.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву зазначив, що зі змісту доданих до клопотання ОСОБА_1 графічних матеріалів неможливо встановити бажане для позивача місце розташування земельної ділянки та що вирішення питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки належить до дискреційних повноважень та є виключною компетенцією Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області /а.с. 41-44/.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити у його задоволенні.

Заслухавши вступне слово учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини.

16 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (вх. №М-3591/0/5-17 від 21 лютого 2017 року).

До вказаного клопотання ОСОБА_1 додав копії паспорту, ідентифікаційного коду, посвідчення учасника бойових дій та графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки загальною площею 5,1173 га /а.с. 45-47/.

Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області розглянуто клопотання ОСОБА_1 та листом №11256/6-17 від 02 серпня 2017 року йому запропоновано уточнити місце розташування бажаної земельної ділянки, оскільки у клопотанні заявлено бажання отримати у власність земельну ділянку площею 2,0 га /відповідно до вимоги пункту "б" частини першої статті 121 Земельного кодексу України/, а у графічних матеріалах, доданих до клопотання, зазначено три земельні ділянки загальною площею 5,1173 га /а.с. 68-69/.

Не погодившись з такими діями Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з вимогами про визнання протиправною та скасування відмови Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, викладеної у листі від 02 серпня 2017 року №11256/6-17, у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області та зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року у справі №816/1434/17 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі /а.с.29/.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року у справі №816/1434/17 постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії задоволено частково: зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 16 лютого 2017 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 16 лютого 2017 року та прийняти рішення у відповідності до вимог частини 7 статті 118 Земельного кодексу України; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 71074105) /а.с.29-31/.

На виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року у справі №816/1434/17 Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області прийнято рішення про відмову у задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Вказане рішення оформлено листом №883/0/26-18 від 06 лютого 2018 року /а.с. 48/.

У судовому засіданні представник відповідача підтвердила, що лист №883/0/26-18 від 06 лютого 2018 року і є рішенням органу виконавчої влади про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, прийнятим у відповідності до вимог частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України та на виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року у справі №816/1434/17.

Не погодившись із вказаним рішенням ОСОБА_1, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та аргументам учасників справи, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовані Земельним кодексом України від 25 жовтня 2001 року №2768-ІІІ /надалі - ЗК України/ .

Відповідно до положень статті 116 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону /частина перша/.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування /частина друга /.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом /пункт "в" частини третьої /.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 121 вказаного Кодексу громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

За приписом частини четвертої статті 122 цього Кодексу центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до частини шостої статті 118 цього ж Кодексу громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Таким чином, громадянин, який зацікавлений в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства, повинен зазначити на графічних матеріалах бажане місце розташування земельної ділянки.

Частиною сьомою статті 118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є невідповідність бажаного місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому наведена у частині сьомій статті 118 ЗК України підстава є єдиною і не передбачає право відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування від неї відступати та самостійно приводити місце розташування земельної ділянки у відповідність до вимог законів, інших нормативно-правових актів тощо /у тому числі визначати або змінювати бажане місце розташування земельної ділянки на графічних матеріалах громадянина /.

В своїй практиці застосування норми статті 118 Земельного кодексу України ОСОБА_4 Суд неодноразово доходив висновку, що незазначення громадянином у графічних матеріалах конкретного місця розташування земельної ділянки, яку він бажає отримати у власність, є порушенням встановленого статтею 118 ЗК України порядку звернення з клопотанням та підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Графічні матеріали, які додаються до клопотання, повинні чітко ідентифікувати бажане місце розташування земельної ділянки відносно інших землевласників та землекористувачів, а бажана земельна ділянка має бути максимально конкретизованою, що б давало можливість відповідачу встановити зазначене місце розташування та перевірити відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів і у передбачених земельним законодавством випадках надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо чітко визначеної земельної ділянки /постанови від 23 січня 2018 року у справі №354/407/14-а (реєстраційний номер в ЄДРСР 71789502), від 14 серпня 2018 року у справі №802/159/17-а (реєстраційний номер в ЄДРСР 75906279) та від 14 серпня 2018 року у справі №813/947/16 (реєстраційний номер в ЄДРСР 75904150)/.

Як встановлено судом, на графічних матеріалах позивача зазначено бажане місце розташування земельної ділянки загальною площею 5,1173 га, що не дає можливості відповідачу встановити конкретне місце розташування земельної ділянки площею 2,0 га відповідно до вимоги пункту «б» частини першої статті 121 Земельного кодексу України та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо чітко визначеної земельної ділянки та в межах встановленої Земельним кодексом України норми безоплатної передачі земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 правомірно відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з підстави неможливості визначити бажане місце розташування земельної ділянки.

Разом з тим, рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про відмову ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки оформлене листом вих. №883/0/26-18 від 06 лютого 2018 року.

У постановах від 11 квітня 2018 року у справі №806/2208/17 (реєстраційний номер в ЄДРСР 73397635) та від 24 квітня 2018 року у справі №802/1534/17-а (реєстраційний номер в ЄДРСР 73634631) ОСОБА_4 Суд висловив позицію, що орган виконавчої влади за результатами розгляду клопотання громадянина повинен прийняти рішення про надання дозволу або відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у формі наказу, а не листа, виходячи з наступного.

Правовий статус Головних управлінь Держгеокадастру в областях визначено відповідним Положенням, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України "Про затвердження положень про територіальні органи Держгеокадастру" від 29 вересня 2016 року №333.

Пунктом 8 вказаного Положення передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру, а підпунктом 11 пункту 10 цього Положення - начальник Головного управління підписує накази Головного управління.

Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12 квітня 2005 року №34/5, наказ, розпорядження, постанова, рішення - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб'єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

Отже, оскаржуване рішення прийнято відповідачем з порушенням вимог законодавства щодо форми його прийняття.

Також судом встановлено, що оскаржуване рішення недостатньо вмотивоване відповідачем, оскільки зміст рішення не містить посилання на норму закону, якій має відповідати бажане місце розташування земельної ділянки.

Відсутність в рішенні належної мотивації свідчить про формальний підхід відповідача до наведення мотивів відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки застосоване відповідачем формулювання щодо неможливості визначити місце розташування бажаної земельної ділянки є доволі загальним, що унеможливлює зрозуміти зацікавленій особі нормативну підставу відмови і, як наслідок, визначитися з подальшии діями, спрямованими на усунення виявленого порушення або на захист свого порушеного права.

Таким чином, прийняття відповідачем рішення не у спосіб, що передбачений законодавством, дає суду підстави визнати таке рішення протиправним та його скасувати.

Отже, позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про відмову ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оформленого листом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області вих. №883/0/26-18 від 06 лютого 2018 року підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області за його клопотанням від 16 лютого 2017 року, суд зазначає наступне.

Враховуючи, що ОСОБА_1 правомірно відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з підстави неможливості визначити бажане місце розташування земельної ділянки, то і підстави для задоволення позовної вимоги про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надати дозвіл відсутні.

До того ж ОСОБА_4 Суд вказував на те, що Головні управління Держгеокадастру в областях мають виключні повноваження на вирішення питання щодо надання або відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної або комунальної власності та такі повноваження належать до дискреційних повноважень органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів / від 21 серпня 2018 року у справі №820/2303/17 (реєстраційний номер в ЄДРСР 76035435)/.

Так, за змістом частини четвертої статті 122 та частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб та розглядають клопотання у місячний строк і дають дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надають мотивовану відмову у його наданні.

Відповідно до пункту 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333, Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Підпунктом 13 пункту 4 вказаного Положення передбачено, що Головне управління, відповідно до покладених на нього завдань, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Дискреційні повноваження це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Згідно Рекомендацій ОСОБА_5 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої ОСОБА_5 Європи 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

На цій підставі адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Відповідно до частини п'ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, позовна вимога про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною задоволенню не підлягає.

Таким чином, адміністративний позов задоволено частково.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, а відповідно до частини третьої цієї статті - при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи /частина перша статті 132 КАС України/.

До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу /частина третя цієї статті/.

З матеріалів справи слідує, що позивачем понесені судові витрати, повязані з професійною правничою допомогою, у загальній сумі 9737,00 грн, що підтверджується договором про надання правової допомоги № 105 від 10 травня 2018 року, довідками-розрахунками про витрачений час та розмір коштів, що підлягає виплаті за виконану роботу №105 від 11 травня 2018 року та №105/1 від 20 червня 2018 року, квитанціями на оплату послуг №105 від 11 травня 2018 року та №105/1 від 20 червня 2018 року, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 1142 від 04 січня 2012 року, ордером на надання правової допомоги ПТ № 050036 /а.с. 18-21, 23, 37, 55-56/.

Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідачем відповідно до частини сьомої статті 134 КАС України не заявлялось.

Беручи до уваги те, що позивачем за подання позовної заяви понесені судові витрати у сумі 9737,00 грн і суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, сума судових витрат, яка підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, складає пропорційно до розміру задоволених позовних вимог - 4868,50 грн.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1/2, кв. 63, м. Полтава, Полтавська область, 36004, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (місцезнаходження: вул. Уютна, буд. 23, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ідентифікаційний код 39767930) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про відмову ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оформленого листом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області вих. №883/0/26-18 від 06 лютого 2018 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (місцезнаходження: вул. Уютна, буд. 23, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ідентифікаційний код 39767930) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1/2, кв. 63, м. Полтава, Полтавська область, 36004, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4868,50 грн (чотири тисячі вісімсот шістдесят вісім гривень п'ятдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Повне рішення складено 30 серпня 2018 року.

Суддя ОСОБА_6