Справа № 2140/1398/18
Суддя: Дмитрієва О.О.
Дата ухвалення: 2018-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 р.м. ХерсонСправа № 2140/1398/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитрієвої О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" Славкіної М. А. до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиії у м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Славкіна М.А. 17.07.2018р. звернулась до Херсонського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Шевченківського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, в якій просив:

- скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 19.04.2017 року винесену державним виконавцем Шевченківського районного ВДВС міста Києва ГТУЮ у м. Києві Бєлінською І.В. у виконавчому провадженні №53272924;

- скасувати постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 19.04.2017 р., винесену державним виконавцем Шевченківського районного ВДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві Бєлінською І.В. у виконавчому провадженні № 53272924.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26.05.2017 року на адресу ПАТ «КБ «Хрещатик» надійшли постанови від 19.04.2017р. державного виконавця Шевченківського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про стягнення виконавчого збору та стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, винесені в рамках виконавчого провадження №53272924 з примусового виконання виконавчого листа №821/1160/16, виданого Херсонським окружним адміністративним судом 19.01.2017р. про зобов'язання позивача включити ОСОБА_4 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах граничної суми відшкодування до 200 000 грн. за договором банківського вкладу «Осінній Оксамит» №200-D-630202 від 16.10.2015р..

Позивач вважає, що постанови про стягнення виконавчого збору та постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні №53272924 є протиправними. В обґрунтування клопотання зазначив, що боржник виконав постанову у добровільному порядку, що підтверджується листом УО ФГВФО ПАТ «КБ «Хрещатик» Костенка І.І. від 01.02.2017 №2-3/3/465 про включення ОСОБА_4 до переліку вкладників ПАТ «КБ «Хрещатик», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а оскільки державний виконавець не вчинив жодної виконавчої дії, то постанова про стягнення витрат на проведення виконавчих дій є протиправною.

Ухвалою суду від 14.08.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі за окремою категорією термінових адміністративних справ за правилами спрощеного позовного провадження, ухвалою від 21.08.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду суддею Дмитрієвою О.О. та призначено розгляд справи у судовому засіданні на 23.08.2018 року.

Статтею 287 КАС України встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

В судове засідання позивач та відповідач або їх представники не прибули, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи в порядку письмового провадження суду не надавали, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.

За змістом положень ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур'єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв'язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши надані письмові докази, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити, враховуючи наступне.

На виконанні Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві знаходиться виконавчий лист виданий 19.01.2017р. Херсонським окружним адміністративним судом на виконання постанови суду №821/1160/16 про зобовязання уповноваженої особи ФГВФО на здійснення ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» Костенка І.І. включити ОСОБА_4 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «Хрещатик» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу «Осінній оксамит» від 16.10.2015 року №200D-630202.

Так, постановою суду від 18.11.2016 року у справі №821/1160/16 за позовом ОСОБА_4 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" Костенка Ігора Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" Костенка Ігора Івановича щодо не включення ОСОБА_4 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах граничної суми відшкодування до 200000 грн. за договором банківського вкладу "Осінній оксамит" від 16.10.2015 року № 200D-630202. Зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" Костенка Ігора Івановича включити ОСОБА_4 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах граничної суми відшкодування до 200000,00 грн. за договором банківського вкладу "Осінній оксамит" від 16.10.2015 року № 200D-630202. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова суду від 18.11.2016 року у даній справі набрала законної сили 13.12.2016 року, 19.01.2017 року видано виконавчий лист №12.

24.01.2017 р. Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження № 53272924 з примусового виконання постанови суду №821/1160/16 від 18.11.2016р..

01.02.2017 року відповідно до листа уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» Костенка І.І. за вих. № 2-3/3/465 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було надано перелік вкладників ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в який з включено ОСОБА_4

26.05.2017 року на адресу ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» надійшли постанови від 19.04.2017 року про стягнення виконавчого збору та стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, винесенні державним виконавцем Шевченківські районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіальне управління юстиції у місті Києві Бєлінською І.В. у рамках ВП № 53272924.

Не погоджуючись із вказаними спірними постановами, позивач звернувся до суду із позовом про визнання їх протиправними та скасування.

У ході судового розгляду справи судом не встановлено вчинення державним виконавцем будь-яких дій та заходів щодо зобов'язання боржника виконати судове рішення.

Статтею 129 Конституції України обов'язковість рішень суду (до яких належать і ухвали) визначена як одна з основних засад судочинства.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За змістом ст.. 370 КАС України передбачено, що рішення суду, яке набрала законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02.06.2016 року.

Згідно ч.1 ст.18 Закону №1404 виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2 ст.18 Закону №1404).

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч.4 ст.18 Закону №1404).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до статті 10 Закону заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Іншими заходами примусового характеру, що передбачені цим Законом, у разі виконання рішення немайнового характеру можуть бути заходи, які передбачені статтями 64-67 Закону.

Аналіз наведених норм дає підстави суду вважати, що обов'язковими умовами стягнення виконавчого збору є:

1) фактичне виконання судового рішення;

2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Відтак, за своїм змістом виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до виконання рішення.

В даному разі, рішення суду №821/1160/16 є рішенням немайнового характеру. Порядок виконання таких рішень передбачений розділом VIII Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно із ч.7 цієї стаття Закону, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до ч.ч.2, 3 цієї норми, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Крім того з матеріалів справи вбачається, у постанові про стягнення виконавчого збору від 07.05.2018 р. у розмір виконавчого збору 12800 грн. не відповідає приписам ч.3 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», а саме за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника юридичної особи.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 р. №2246-VІІІ, з 01.01.2017 р. встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі 3723 грн.

Отже, за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі:

-з боржника фізичної особи 3200*2=6400 грн.;

-з боржника юридичної особи 3200*4=12800 грн.

Тому не зрозуміло, якими нормативно-правовими актами або приписами законодавства керувався державний виконавець при визначенні суми виконавчого збору саме в розмірі 6400 грн.

Проаналізувавши положення статті 63 Закону суд вважає за доцільне зазначити, що під час виконання рішень немайнового характеру державний виконавець фактично надає боржнику строк на добровільне виконання рішення, а у випадку повторного невиконання боржником рішення протягом наданого строку законодавець диференціює подальші дії державного виконавця залежно від участі боржника в процесі виконання рішення. Так, якщо рішення можливо виконати без участі боржника державний виконавець вживає заходів примусового виконання рішення, а якщо рішення неможливо виконати без участі боржника, державний виконавець після надсилання органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, тобто не вживає жодних заходів примусового виконання рішення.

Таким чином, положення Закону, що визначають порядок виконання рішень немайнового характеру, які не можуть бути виконані без участі боржника, не передбачають вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення та, як наслідок, стягнення з боржника виконавчого збору.

За висновком суду виконання вищевказаного судового рішення можливе лише відповідачем у справі (боржником), оскільки скасування реєстраційних дій можливе виключно державним реєстратором.

Державний виконавець не вчинив жодних дій, які б свідчили про реалізацію заходів примусового виконання рішення, передбачених статтею 10 Закону.

Крім того, позивач зазначив, що всупереч ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про відкриття виконавчого провадження №53272924 від 24.01.2017 року на його адресу не надходила, а тому позивач був позбавлений можливості оскаржити чи виконати її.

Таким чином суд вважає, що рішення суду виконане боржником добровільно, ще до отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження, у межах встановленого державним виконавцем десятиденного строку, а тому останній мав законні сподівання, що таке виконано добровільно та до відкриття виконавого провадження. Таким чином вказане виключає стягнення з позивача виконавчого збору.

У відповідності до частини 1 статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII , кошти виконавчого провадження складаються, в тому числі, з стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Згідно з абзацем 3 частини 3 статті 42 Закону розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України №2830/5 від 29.09.2016 «Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за №1300/29430, до видів витрат виконавчого провадження відносяться: 1) виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари; 2) пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв'язку; 9) послуги за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України №1404-VIII «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

Відповідно до частин 1, 2 розділу І наказу №2830/5, до видів витрат виконавчого провадження належать: 1) виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари; 2) пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв'язку.

У відповідності до частин 1, 2 розділу ІІ Наказу №2830/5 розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах.

Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта».

У відповідності до наказу Міністерства юстиції України №3917/5 від 29.12.2016 «Про встановлення розмірів плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями» з 05.01.2017 плата за користування системою становить 51 грн. за кожне відкрите виконавче провадження.

Суд звертає увагу, що витрати виконавчого провадження це фактично понесені державним виконавцем витрати під час організації та проведення виконавчих дій (витрати на пересилку поштової кореспонденції; друк документів, тощо). Такі витрати компенсуються за рахунок боржника, безвідносно до того чи виконано рішення боржником у добровільному порядку. Скаржник помилково ототожнює виконавчий збір із витратами виконавчого провадження.

Таким чином, суд вважає безпідставними доводи скаржника про те, що дії державного виконавця щодо винесення оскаржуваної постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження є незаконними, оскільки позивачем було виконано судове рішення самостійно у добровільному порядку.

При цьому, доводи скаржника стосовно виконання рішення суду самостійно у добровільному порядку свідчать про його незгоду з постановою про відкриття виконавчого провадження, що не було предметом позову у даній справі.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема у рішеннях по справам №750/4352/17 провадження №К/9901/30197/18 від 05.04.2018р., справа №750/8477/17 адміністративне провадження №К/9901/2877/17 від 14.05.2018р.

За змістом ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з п.3 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене суд робить висновок, що позовні вимоги належать до задоволення частково.

Судові витрати розподілити згідно положень ст.139 КАС України з урахуванням часткового задоволення позовних вимог.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 244-246, 287 КАС України, суд

вирішив:

Позовні вимоги уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" Славкіної М. А. (, 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 8А) задовольнити частково.

Скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 19.04.2017 року, винесену державним виконавцем Шевченківського районного ВДВС міста Києва ГТУЮ у м. Києві Бєлінською І.В. у виконавчому провадженні №53272924.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110) за рахунок бюджетних асигнувань на користь уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" Славкіної М. А. (, 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 8А) витрати по сплаті судового збору у розмірі 881 грн. (вісімсот вісімдесят одну гривню нуль копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Дмитрієва О.О.

кат. 11.5