Справа № П/811/1984/17
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2018-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 серпня 2018 рокусправа № П/811/1984/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Шлай А.В. Кругового О.О.

перевіривши на відповідність нормам Кодексу адміністративного судочинства України матеріали апеляційної скарги Державної фіскальної служби України

на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 січня 2018 року

по адміністративній справі за адміністративним позовом Сільськогосподарського Товариства з обмеженої відповідальністю «Хуторське» до Державної фіскальної служби України

про визнання протиправними рішень та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2017 року позивач Сільськогосподарське Товариство з обмеженої відповідальністю «Хуторське» (далі по тексту - СГ ТОВ «Хуторське») звернулося до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача Державної фіскальної служби України (далі по тексту - ДФС України) про визнання протиправними рішень та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 січня 2018 року провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом СГ ТОВ «Хуторське» до ДФС України про визнання протиправними рішень та зобов'язання вчинити певні дії закрито.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, 05 лютого 2018 року (відповідно до поштового штемпеля на конверті та відомостей інтернет-порталу Укрпошти, який забезпечує відстеження поштових відправлень за штрихкодовими ідентифікаторами /відправлення № 460/, апеляційна скарга ДФС України відправлена 31 січня 2018 року) відповідач ДФС України оскаржила її в апеляційному порядку.

Ухвалою судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року апеляційна скарга ДФС України на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 січня 2018 року повернута скаржнику, у зв'язку з не усуненням недоліків апеляційної скарги, в тому числі, несплатою судового збору.

Втім, 02 липня 2018 року (відповідно до поштового штемпеля на конверті та відомостей інтернет-порталу Укрпошти, який забезпечує відстеження поштових відправлень за штрихкодовими ідентифікаторами /відправлення № 246/, апеляційна скарга ДФС України відправлена 27 червня 2018 року) відповідач ДФС України повторно оскаржив ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 січня 2018 року в апеляційному порядку.

Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року), провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 12 частини 1 перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам статей 186 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення, а також на відповідність вимогам статей 296 Кодексу адміністративного судочинства України, було встановлено, що зазначену апеляційну скаргу було подано з порушенням вимог закону, що полягають в наступному.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи, апеляційну скаргу було подано з пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження, встановленого законом, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, тобто, після закінчення строків апеляційного оскарження ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 січня 2018 року, а також з порушенням вимог пункту 1 частини 5 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки скаржником Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом, що містить позовну вимогу майнового характеру, який подано фізичною особою.

Ухвалою судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2018 року апеляційна скарга ДФС України на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 січня 2018 року залишена без руху, у зв'язку з пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження, встановленого законом, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, тобто, після закінчення строків апеляційного оскарження ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 січня 2018 року, а також не відповідністю вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України та скаржнику ДФС України надано строк на їх виправлення протягом десяти днів включно з моменту отримання копії ухвали судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року про залишення апеляційної скарги без руху, а саме: скаржнику ДФС України пропонувалось протягом десяти днів включно з моменту отримання копії ухвали судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2018 року про залишення апеляційної скарги без руху надати суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 січня 2018 року із зазначенням поважних підстав для поновлення пропущеного процесуального строку апеляційного оскарження ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 січня 2018 року з наданням відповідних доказів, а також надати суду апеляційної інстанції документ про сплату судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом, що містить позовну вимогу майнового характеру, який подано фізичною особою.

Як вбачається із матеріалів адміністративної справи, копія ухвали судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2018 року про залишення апеляційної скарги без руху отримана уповноваженою особою скаржника ДФС України - 30 липня 2018 року, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах адміністративної справи, однак ухвала судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2018 року протягом десяти днів включно з моменту її отримання скаржником ДФС України не виконана, зазначені недоліки скаржником ДФС України протягом десяти днів включно з моменту її отримання не усунені.

Разом з тим, 13 серпня 2018 року (відповідно до поштового штемпеля на конверті та відомостей інтернет-порталу Укрпошти, який забезпечує відстеження поштових відправлень за штрихкодовими ідентифікаторами /відправлення № 027 клопотання ДФС України відправлено 07 серпня 2018 року) від скаржника ДФС України на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання, в якому скаржник ДФС України повторно просить суд апеляційної інстанції про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 січня 2018 року, в обґрунтування якої повторно зазначив, що ухвала була оскаржена в межах процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали суду протягом п'яти днів з дня її отримання, однак через несплату судового збору апеляційна скарга повернута скаржнику, у зв'язку з чим, вважає, що скаржником ДФС України з поважних причин пропущено строк на апеляційне оскарження.

Розглянувши повторне клопотання скаржника ДФС України про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 січня 2018 року, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на наступні обставини.

Відповідно до частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд зазначає, що поважними підставами для поновлення строку апеляційного оскарження є об'єктивно не переборні та такі, що не залежать від волевиявлення особи, обставини.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, суд повинен в сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строків на апеляційне оскарження та зазначити з яких підстав подане скаржником клопотання не може бути задоволене.

Із матеріалів адміністративної справи вбачається, що 17 січня 2018 року Кіровоградським окружним адміністративним судом в порядку письмового провадження постановлено ухвалу.

Наголошуємо на тому, що скаржник ДФС України в апеляційній скарзі підтверджує факт отримання спірного судового рішення суду першої інстанції саме 22 січня 2018 року, що не спростовується матеріалами даної адміністративної справи.

З огляду на вказане, відповідно до частини 3 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, останнім днем строку подання апеляційної скарги було 29 січня 2018 року включно (день, який був першим робочим днем після 27 січня 2018 року - останнього дня для оскарження вказаного судового рішення, який припав на вихідний день).

В той же час, апеляційна скарга скаржника ДФС України на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 січня 2018 року до суду першої інстанції подана 27 червня 2018 року, про що свідчать поштовий штемпель на конверті та відомості інтернет-порталу Укрпошти, який забезпечує відстеження поштових відправлень за штрихкодовими ідентифікаторами /відправлення № 2465/, тобто з п'ятимісячним пропуском строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення.

Більш того, відповідно до дати, поставленої скаржником ДФС України на апеляційній скарзі, апеляційна скарга ДФС України на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 січня 2018 року навіть виготовлена 26 червня 2018 року, тобто, поза межами п'ятиденного строку, встановленого чинним законодавством України на подання апеляційної скарги.

Статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, чинною на момент подання апеляційної скарги, визначено порядок та строки апеляційного оскарження.

Вказаною статтею визначено події, з настаннням яких починається перебіг строку на апеляційне оскарження рішення суду. Норми вказаної статті не пов'язують початок перебігу такого строку з оплатою судового збору. Здійснення безспірного списання коштів з рахунків бюджетної установи, яка діє як суб'єкт владних повноважень, не є поважною підставою для поновлення строку апеляційного оскарження.

Дотримання вимог вказаної норми процесуального права є обов'язком для всіх учасників адміністративного процесу.

Вирішуючи клопотання, суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники справи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Судом апеляційної інстанції береться до уваги те, що перша апеляційна скарга була подана без сплати судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом, через що суддя і була змушена залишити її без руху, надавши скаржнику ДФС України встановлений чинним законодавством десятиденний строк для сплати судового збору.

Однак скаржник ДФС України не усунув зазначені недоліки апеляційної скарги, у зв'язку із чим апеляційна скарга була повернута скаржнику ДФС України.

Вважаємо за необхідне зазначити, що суд апеляційної інстанції не знаходить обґрунтованими доводи скаржника ДФС України, адже з моменту отримання копії ухвали суду першої інстанції, а саме 22 січня 2018 року, скаржник ДФС України мав право/обов'язок подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк та сплатити судовий збір, а неналежне виконання посадовими особами скаржника ДФС України службових обов'язків не звільняє суб'єкта владних повноважень від дотримання вимог процесуального закону.

Такі підстави (причини) для поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження спірного судового рішення, як, зокрема, повторна подача апеляційної скарги на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 січня 2018 року, у зв'язку з її поверненням ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року через несплату судового збору, визнаю не поважними та такими, що взагалі не можуть бути підставами для поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження.

На думку суду апеляційної інстанції, внутрішня організація роботи щодо підготовки апеляційної скарги (належна або неналежна) не може вважатись поважною причиною пропуску процесуального строку апеляційного оскарження та, відповідно, не є доказом того, що скаржник з об'єктивних причин був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції протягом десяти днів з моменту отримання її копії, а навпаки, свідчить про неналежну організацію роботи на підприємстві, безвідповідальність працівників та відсутність вимогливості і контролю за підлеглими з боку адміністрації.

До того ж, скаржником ДФС України не вжиті заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб, що ставить під сумнів обставини, викладені в апеляційній скарзі скаржника ДФС України.

Водночас, наголошуємо на тому, що жодних поважних підстав для поновлення пропущеного строку (п'ять місяців!) апеляційного оскарження ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 січня 2018 року з наданням відповідних доказів, ніж ті, які вже були вказані апелянтом ДФС України при зверненні з апеляційною скаргою та визнані суддею не поважними, в клопотанні апелянта ДФС України, яке надійшло на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 13 серпня 2018 року, вказано не було.

Кодексом адміністративного судочинства України дотримання скаржником строку подачі апеляційної скарги визначено обов'язковою умовою при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження. Поновлення судом пропущеного строку можливо лише за наявності обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, пов'язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення передбачених Кодексом адміністративного судочинства дій.

Відповідно до частини першої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Отже, поновлення відповідачу строку на апеляційне оскарження рішення суду без достатніх підстав буде наданням йому переваги, чим, в свою чергу, буде порушено право позивача.

Також суд зазначає, що право на повторне звернення з апеляційною скаргою може бути реалізовано лише в межах строку на апеляційне оскарження, встановленого законом.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що оскаржувана скаржником ДФС України ухвала Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 січня 2018 року на момент повторної подачі апеляційної скарги набрала законної сили, у зв'язку з чим скаржник ДФС України мав навести чіткі та обґрунтовані поважні причини пропуску ними строку на апеляційне оскарження рішення суду, які б виправдовували втручання у принцип res judicata (принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами).

При цьому, наголошую на тому, що жодних належних та допустимих доказів неможливості подання апеляційної скарги у встановлений законом строк, скаржником ДФС України суду апеляційної інстанції не надано.

Інших підстав для поновлення строку апеляційного оскарження відповідачем не зазначено.

Разом з тим, скаржник ДФС України в своєму клопотанні просить суд апеляційної інстанції про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги в частині сплати судового збору в порядку статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, в якому зазначив, що не має можливості усунути недоліки апеляційної скарги в частині сплати судового збору у встановлений законом строк, оскільки Державною Казначейською службою України до забезпечення виконання виконавчого документа зупинені операції на рахунках боржника, крім платежів, визначених пунктом 25 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників.

Розглянувши клопотання скаржника ДФС України про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги, а також вивчивши наведені у ньому доводи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до приписів частини 2 статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Натомість, десятиденний строк на усунення недоліків апеляційної скарги є строком, встановленим законом, відповідно до приписів частини 2 статті 169 та частини 2 статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України, і, відповідно, вважаємо його достатнім для усунення недоліків апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне наголосити на тому, що пунктом 2 розділу ІІ Закону України від 22 травня 2015 року №484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», яким скасовано встановлені раніше для державних органів пільги щодо його сплати, Кабінет Міністрів України було зобов'язано забезпечити відповідне фінансування державних органів.

Тобто, відповідальність за сплату судового збору державними органами держава взяла на себе, тому, посилання скаржника ДФС України на відсутність фінансування для сплати судового збору є необґрунтованими, а дана обставина не є встановленою законом підставою для продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Суд критично оцінює заявлене скаржником ДФС України клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги з огляду на те, що у спірних правовідносинах скаржник ДФС України виступає як орган державної влади, тобто як представник держави через якого вона набуває і здійснює свої права та обов'язки. За таких умов, вказані обставини, тобто неналежне (обмежене) фінансування державою державної установи, як свого представника у спірних правовідносинах, не можуть вважатись підставою для продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Таким чином, вносячи зміни до Закону України № 3674-VІ, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, та виключаючи органи Державної фіскальної служби, які звільняються від сплати судового збору, законодавець висловив певну волю, яка полягає в тому що вказані органи повинні сплачувати судовий збір без будь-яких виключень, а неналежне (обмежене) фінансування державного органу з Державного бюджету України не є підставою для продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги. Вказане питання скаржником повинно вирішуватись шляхом відповідного коригування свого бюджетного запиту та кошторису, а не шляхом подання до суду клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі», «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

ДФС та її територіальні органи (органи доходів і зборів) є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов'язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ (далі по тексту - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 року № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, пов'язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не є поважною причиною при вирішенні питання про продовження строку сплати судового збору.

При цьому, скаржник має довести суду необхідність в продовженні процесуального строку, а також надати суду належні докази в обґрунтування обставин, що унеможливлюють виконання ухвали в строк, встановлений судом апеляційної інстанції.

Водночас, скаржник ДФС України не обґрунтовує, яким чином додатковий час сприятиме виконанню вимоги суду щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги по даній справі, а також скаржником не надано суду апеляційної інстанції жодних доказів можливості в подальшому сплатити суму судового збору.

Відповідно до наказу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2018 року за № 232-КВЩ, в період з 23 липня 2018 року 17 серпня 2018 року суддя Прокопчук Т.С. перебувала у щорічній основній відпустці.

Станом на 20 серпня 2018 року включно недоліки апеляційної скарги не усунуто.

Враховуючи наявність вказаних недоліків апеляційної скарги, зокрема, що апеляційна скарга подана з п'ятимісячним пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження, встановленого законом, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, а клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції ставилося із зазначенням підстав, визнаних суддею неповажними через неналежне виконання посадовими особами скаржника ДФС України службових обов'язків та відсутністю жодних належних та допустимих доказів неможливості подання апеляційної скарги у встановлений законом строк, а також подано без надання відповідних доказів станом на 20 серпня 2018 року включно, а також враховуючи відсутність документа про сплату судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом, дана адміністративна справа не може бути розглянута Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга ДФС України на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 січня 2018 року у даній адміністративній справі подана до суду з порушенням вимог частини 3 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства, чинної на момент подання апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у відкритті апеляційного провадження має бути відмовлено.

Керуючись статтями 299, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними наведені скаржником Державною фіскальною службою України підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 січня 2018 року.

В задоволенні клопотання Державної фіскальної служби про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 січня 2018 року по адміністративній справі за адміністративним позовом Сільськогосподарського Товариства з обмеженої відповідальністю «Хуторське» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними рішень та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай

Суддя: О.О. Круговий