Справа № П/811/245/18
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2018-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 серпня 2018 року справа № П/811/245/18

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача: Шальєвої В.А.,

суддів: Білак С.В. Юрко І.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу управління Держпраці Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.06.2018 р. (суддя Черниш О.А.) в справі № П/811/245/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до управління Держпраці у Кіровоградської області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до управління Держпраці у Кіровоградської області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими особами № КР-0700-19-064-002 від 09.01.2018 р., якою на ОСОБА_2 накладено штраф за порушення вимог статті 115 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) в розмірі 3200 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.06.2018 р. позов задоволено, визнано протиправною та скасована постанова № КР-0700-19-064-002 від 09.01.2018 р. про накладення штрафу.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову з підстав неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт вказує про дотримання Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 р. № 509, а також про правомірність застосування штрафу саме на підставі абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у її задоволенні, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв'язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

ОСОБА_2 з 25.07.2016 р. зареєстрована як фізична особа-підприємець, основним видом її економічної діяльності є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Судом першої інстанції встановлено, що начальником управління Держпраці видано наказ №1921 від 20.12.2017 року «Про проведення перевірки (інспекційного відвідування)», яким доручено провести перевірку (інспекційне відвідування) додержання законодавства про працю у фізичній особі-підприємця ОСОБА_2 в термін з 22.12.2017 року по 26.12.2017 року, у зв'язку із наявністю інформації, передбаченої пп. 3 п. 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 року.

На підставі цього наказу начальником управління Держпраці головному державному інспектору праці Котріковій І.С. видано направлення №1921/025 від 20.12.2017 року, яким доручено проведення перевірки (інспекційного відвідування) позивача з питання трудового договору та дотримання його умов, на період з 22.12.2017 року по 26.12.2017 року.

За наслідками інспекційного відвідування головним державним інспектором праці складено акт перевірки (інспекційного відвідування) №КР-0700-19-064 від 26.12.2017 року, за висновками якого позивачем порушено вимоги ч. 1 ст. 115 КЗпП щодо строків виплати заробітної плати та вимог ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» щодо строків, періодичності і місця виплати заробітної плати (заробітна плата найманому працівнику у серпні, вересні, жовтні, листопаді 2017 року виплачувалася раз на місяць), а також порушено вимоги ст. 29 КзпП щодо обов'язку власника або уповноваженого ним органу проінструктувати працівника і визначити йому робоче місце (у наказі від 30.03.2017 року №3 про прийняття ОСОБА_5 на посаду продавця продовольчих товарів відсутні умови прийняття на роботу (з випробувальним строком, за строковим трудовим договором тощо).

Крім цього, головним державним інспектором праці складено протокол №КР-0700-19-064/0051 від 26.12.2017 року про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, а також припис № КР-0700-19-064/0290 від 26.12.2017 року про усунення порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування.

Розглянувши матеріали перевірки, заступник начальника управління Держпраці за результатами розгляду справи склав постанову про накладення штрафу №КР-0699-19-064-001 від 09.01.2018 року, якою за порушення вимог ст. 115 КЗпП України на підставі абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП на фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 3200 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з недотримання відповідачем процедури проведення інспекційного відвідування як заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, а також процедури накладення штрафу, у зв'язку з чим акт, складений за результатами здійснення такого відвідування, не може бути належним та допустимим доказом вчинення позивачем порушень вимог законодавства про працю та документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, тобто відповідач під час проведення інспекційного відвідування позивача, оформлення за його наслідками акту та складання на підставі цього акту спірної постанови діяв не у порядку та не у спосіб, що передбачені вимогами чинного законодавства.

Суд вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що начальником управління Держпраці видано наказ № 1921 від 20.12.2017 р. «Про проведення перевірки (інспекційного відвідування)», яким доручено провести перевірку (інспекційне відвідування) додержання законодавства про працю у фізичній особі-підприємця ОСОБА_2 в термін з 22.12.2017 р. по 26.12.2017 р., через наявність інформації, передбаченої пп. 3 п. 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017 р., на підставі якого головному державному інспектору праці Котріковій І.С. видано направлення № 1921/025 від 20.12.2017 р., яким доручено проведення перевірки (інспекційного відвідування) позивача з питання трудового договору та дотримання його умов в період з 22.12.2017 р. по 26.12.2017 р.

За наслідками інспекційного відвідування головним державним інспектором праці складено акт перевірки (інспекційного відвідування) № КР-0700-19-064 від 26.12.2017 р., яким встановлення порушення позивачем ч. 1 ст. 115 КЗпП щодо строків виплати заробітної плати, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» щодо строків, періодичності і місця виплати заробітної плати (заробітна плата найманому працівнику у серпні, вересні, жовтні, листопаді 2017 р. виплачувалася раз на місяць), ст. 29 КзпП щодо обов'язку власника або уповноваженого ним органу проінструктувати працівника і визначити йому робоче місце (у наказі від 30.03.2017 р. № 3 про прийняття ОСОБА_5 на посаду продавця продовольчих товарів відсутні умови прийняття на роботу (з випробувальним строком, за строковим трудовим договором тощо)).

Також за наслідками здійснення інспекційного заходу складено протокол № КР-0700-19-064/0051 від 26.12.2017 р. про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, припис № КР-0700-19-064/0290 від 26.12.2017 р. про усунення порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування.

Заступником начальника управління Держпраці за результатами розгляду матеріалів перевірки прийнято постанову про накладення штрафу № КР-0699-19-064-001 від 09.01.2018 р., якою за порушення вимог ст. 115 КЗпП України на підставі абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП на фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 3200 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що оскаржувана постанова прийнята за наслідками здійснення заходів державного контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до частини 1 статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Управління Держпраці у Кіровоградській області є територіальним органом Державної служби з питань праці, положення про яку затверджено постановою Кабінету Міністрів України 11.02.2015 р. № 96, за яким Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, зокрема з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення.

Згідно з пунктом 7 цього Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017 р. «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок № 295), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Підстави для проведення інспекційних відвідувань передбачені у пункті 5 Порядку № 295, за положеннями підпункту 3 якого інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту.

Згідно з пунктами 8, 9 Порядку № 295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред'явити об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Пунктом 14 Порядку № 295 передбачено, що під час проведення інспекційного відвідування об'єкт відвідування має право: 1) перевіряти в інспектора праці наявність службового посвідчення; 2) не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі: відсутності службового посвідчення; якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню; якщо строк проведення інспекційного відвідування перевищує строки, визначені пунктом 10 цього Порядку; 3) подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження про усунення порушень до акта або припису; 4) вимагати від інспектора праці внесення запису про проведення інспекційного відвідування до відповідного журналу перевірок об'єкта відвідування (за його наявності) перед наданням акта для підпису керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником; 5) перед підписанням акта бути поінформованим про свої права та обов'язки; 6) вимагати від інспектора праці додержання вимог законодавства; 7) вимагати нерозголошення інформації, що становить комерційну таємницю або є конфіденційною інформацією об'єкта відвідування; 8) оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії інспектора праці; 9) отримувати консультативну допомогу від інспектора праці з метою запобігання порушенням під час проведення інспекційних відвідувань, невиїзних інспектувань.

Відповідно до пунктів 19, 20, 21 Порядку № 295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об'єкта відвідування.

Якщо об'єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід'ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об'єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Пунктом 26 Порядку № 295 визначено, що у разі відмови керівника чи уповноваженого представника об'єкта відвідування від підписання або за неможливості особистого вручення акта і припису акт та припис складаються у трьох примірниках.

Два примірники акта і припису не пізніше ніж протягом наступного робочого дня надсилаються об'єкту відвідування рекомендованим листом з описом документів у ньому та з повідомленням про вручення. На примірнику акта та припису, що залишаються в інспектора праці, зазначаються реквізити поштового повідомлення, яке долучається до матеріалів інспекційного відвідування та невиїзного інспектування.

Об'єкт відвідування зобов'язаний повернути інспектору праці підписаний примірник акта та припису не пізніше ніж через три робочих дні з дати його отримання.

У разі ненадходження в установлений строк підписаного примірника акта та припису складається акт про відмову від підпису у двох примірниках, один з яких надсилається об'єкту відвідування рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до пунктів 27, 28 Порядку № 295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Частиною 1 статті 265 КЗпП встановлено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Порушення законодавства про працю, за які до юридичних і фізичних осіб підприємців, що використовують найману працю, застосовуються штрафи, визначені у частині 2 статті 265 КЗпП України.

Так, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

- фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

- порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

- недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

- недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України «Про військовий обов'язок і військову службу», «Про альтернативну (невійськову( службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

- недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

- вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

- порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Частиною 4 статті 265 КЗпП передбачено, що штрафи, зазначені у частині 2 цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 р. № 509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок № 509), який визначає механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення".

Згідно з пунктом 2 Порядку № 509 штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Відповідно до пунктів 3, 4, 5 Порядку № 509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Справа розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

У разі надходження від суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів.

Згідно з пунктами 6, 7, 8 Порядку № 509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Розгляд справи розпочинається з представлення уповноваженої посадової особи, яка її розглядає. Зазначена особа роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішується питання щодо задоволення клопотання. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Аналіз цих норм законодавства свідчить, що ними встановлена чітка процедура та порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю та механізм притягнення суб'єктів господарювання та роботодавців до відповідальності за виявлені порушення законодавства про працю. Підставою для прийняття контролюючим органом постанови про накладення штрафу є відповідний акт, який є носієм доказової інформації про виявлені порушення законодавства про працю.

Судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що в порушення визначеній законодавством процедурі відповідачем не повідомлено позивача про проведення інспекційного відвідування як заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, а інспекційне відвідування проведено за її відсутності, що призвело до порушення прав позивача, визначених пунктом 14 Порядку № 295.

Частиною 1 статті 74 КАС України встановлено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Оскільки відповідачем порушена процедура проведення інспекційного відвідування, тобто докази, якими відповідач обґрунтовує правомірність свого рішення, одержавні з порушенням поряду, встановленого законом, акт № КР-0700-19-064 від 26.12.2017 р. не може вважатися допустимим доказом вчинення позивачем порушень вимог законодавства про працю.

Крім того, суд погоджує висновок суду першої інстанції, що відповідачем не дотримано процедуру розгляду справи, зокрема, в порушення пунктів 6, 7, 8 Порядку № 509 позивач не повідомлена належним чином про розгляд справи.

Доводи апелянта щодо дотримання процедури здійснення інспекційного відвідування та розгляду справи спростовані приведеними вище висновками суду, а також висновками суду першої інстанції.

Зокрема, доводи про повідомлення позивача про здійснення інспекційного відвідування за телефоном, а також про дату, час та місце розгляду справи повідомлена телефонограмою матір позивача, є незмістовними та жодним чином не спростовують факту недотримання відповідачем Порядку № 509.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень, який заперечує проти позову, в порушення ч. 2 ст. 77 КАС України не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами у розумінні статей 73-76 КАС України правомірності свого рішення.

Зважаючи на недоведеність відповідачем правомірності свого рішення, а також встановлення, що відповідач під час проведення інспекційного відвідування та прийняття спірного рішення діяв без дотримання порядку та не у спосіб, що передбачені вимогами чинного законодавства, суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність оскаржуваної постанови.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України в редакції, яка діє з 15.12.2017 р. та підлягає застосуванню судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Держпраці Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.06.2018 р. в справі № П/811/245/18 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.06.2018 р. в справі № П/811/245/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до управління Держпраці у Кіровоградської області про визнання протиправною та скасування постанови залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 27.08.2018 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 27.08.2018 р.

Суддя-доповідач: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: І.В. Юрко