Справа № 817/2234/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2018-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 серпня 2018 року

м. Рівне

№817/2234/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жуковської Л.А. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Західенергопостач"

до

Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Волинській області

визнання протиправними та скасування постанов, припису, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Західенергопостач" (далі – ТОВ "Західенергопостач", позивач) звернулося до суду з позовом до Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Волинській області (далі – Управління ДАБІ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 09.12.2016 року №49/3010, №50/3011.

Позивачем було подано клопотання про об'єднання даного адміністративного позову з позовом, заявленим в межах адміністративної справи №817/2236/16. Відповідач не заперечував. Ухвалою суду від 09.02.2017 року, дану справу № 817/2234/16 та справу №817/2236/16 (за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Західенергопостач" до Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Волинській області про визнання протиправним та скасування припису) об’єднано в одну справу за № 817/2234/16.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що зазначений в акті перевірки автомобільний газовий заправочний пункт (далі – АГЗП) є не є об'єктом нерухомого майна, і також не є об’єктом будівництва. При цьому, ТОВ "Західенергопостач" не є власником, замовником або підрядником об’єкту щодо якого виник спір, в розумінні ст.37 Закону "Про регулювання містобудівної діяльності", тому позивач не може бути притягнутий до фінансової відповідальності, за порушення, якого не вчиняло.

В судовому засіданні 09.02.2017 представник ТОВ "Західенергопостач" позовні вимоги підтримав повністю.

Управління ДАБІ у Волинській області, заперечило проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях. В судовому засіданні 09.02.2017 представник відповідача надав пояснення, аналогічні наведеному в письмових запереченнях.

Разом із тим, 23.02.2017 позивачем було заявлено клопотання про проведення судової будівельної-технічної експертизи. Ухвалою суду від 21.03.2017 було призначено судову будівельно-технічну експертизу. Ухвалою суду від 21.03.2017 провадження у справі було зупинено до одержання результатів експертизи.

25.06.2018 через ВДЗ (канцелярію) суду за вх.№ 11409/18 від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експерта №7262/17-44 від 18.06.2018, у зв'язку з цим відпали обставини, які були підставою для зупинення провадження у справі.

15.12.2017 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017, згідно з яким КАС України викладений в новій редакції.

У відповідності до п.п.10 п.1 Розділу VII Перехідних Положень КАС України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, розгляд цієї справи повинен відбуватися за правилами, що передбачені новою редакцією КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.237 КАС України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Ухвалою суду від 04.07.2018 провадження у справі №817/2234/16 поновлено та ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

У судове засідання сторони не прибули. Про дату, місце і час судового розгляду сторони були повідомлені належним чином. Проте, через ВДЗ (канцелярію) суду надійшли клопотання від позивача (від 16.08.2018 року) та клопотання від відповідача (від .08.2018 року) про розгляд справи, у тому числі по суті, без участі їхніх представників.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з вимогами ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на підставі звернення Управління Служби Безпеки України у Волинській області від 10.11.2016 року за № 54/33/1548, направлення для проведення позапланової перевірки від 24.11.2016 року за № 654, посадовою особою Управлінням ДАБІ у Волинській області було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил по вул.Чайковського, 22 в м.Рожище Волинської області.

За наслідками перевірки було сформовано акт від 24.11.2016, в якому стверджено, що на території автозаправного комплексу по вул.Чайковського, 22 в м.Рожище, Волинської області самовільно встановлено газозаправний пункт. На підставі акту, відповідачем було сформовано Протоколи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 01.12.2016 року, за результатами розгляду, яких прийняті:

- Постанова № 49/3010 про накладання штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 09.12.2016 року, якою за порушення п.3 ч.1 ст.34, ст.37 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", з посиланням на п.5 ч.2 ст.2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", було накладено штраф на позивача в сумі 1 440 000 грн. Вказана постанова прийнята в зв’язку із тим, що на момент перевірки 24.11.2016 року на території АЗС встановлений автомобільний газовий заправочний пункт. Даний АГЗП підключений до мережі АЗС. Відповідно Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих і будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів відсутня інформація щодо реконструкції АЗС за адресою: Волинська область, Рожищенський р-н, м. Рожище, вул. Чайковського, 22. Тобто даний АГЗП встановлений самочинно. Відповідно ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 "Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об’єктів будівництва" та Порядку ідентифікації та обліку об’єктів підвищеної небезпеки затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 року № 956 об'єкт відноситься до об’єктів підвищеної небезпеки та V (п’ятої) категорії складності;

- Постанова № 50/3011 про накладання штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 09.12.2016 року, якою за порушення ч.8 ст.39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", з посиланням на п.6 ч.2 ст.2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", було накладено штраф на позивача в сумі 1 440 000 грн. Вказана постанова прийнята в зв’язку із тим, що на момент перевірки 24.11.2016 року на території АЗС встановлений автомобільний газовий заправочний пункт. Даний АГЗП підключений до мережі АЗС. Відповідно Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих і будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів відсутня інформація щодо реконструкції АЗС та видачі сертифіката за адресою: Волинська область, Рожищенський р-н, м. Рожище, вул. Чайковського, 22, видачі сертифіката. Тобто даний АГЗП встановлений самочинно. Відповідно ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 "Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об’єктів будівництва" та Порядку ідентифікації та обліку об’єктів підвищеної небезпеки затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 року № 956 об'єкт відноситься до об’єктів підвищеної небезпеки та V (п’ятої) категорії складності. В ході перевірки шляхом виїзду на дане АЗС встановлено реалізацію скрапленого газу через автомобільний газовий заправочний пункт, що підтверджується фіскальними чеками. Під час перевірки встановлено що АГЗП функціонує з 18.04.2016 року що підтверджується копіями фіскальних чеків від 18.04.2016 року та договором купівлі продажу нафтопродуктів від 18.04.2016 року з ТДВ "Рожищенський сирзавод" щодо продажу скрапленого газу;

- Припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 01.12.2016, яким, з посиланням на п.3 ч.1 ст.34, ст.37 ч.8 ст.39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" вимагається зупинити експлуатацію автомобільного газового заправочного пункту з 02.12.2016 року та усунути порушення протягом 6 (шести) місяців). Відповідно до припису, порушення полягає у тому, що на момент перевірки на території АЗС встановлений автомобільний газовий заправочний пункт. Даний АГЗП підключений до мережі АЗС. Відповідно Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих і будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів відсутня інформація щодо реконструкції АЗС за адресою: Волинська область, Рожищенський р-н, м. Рожище, вул. Чайковського, 22. Тобто даний АГЗП встановлений самочинно. Відповідно ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 "Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об’єктів будівництва" та Порядку ідентифікації та обліку об’єктів підвищеної небезпеки затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 року № 956 об'єкт відноситься до об’єктів підвищеної небезпеки та V (п’ятої) категорії складності. В ході перевірки шляхом виїзду на дане АЗС встановлено реалізацію скрапленого газу через автомобільний газовий заправочний пункт, що підтверджується фіскальними чеками.

В оспорюваних рішеннях (постановах та припису), Управління ДАБІ у Волинській області посилається на порушення позивачем п.3 ч.1 ст.34, ст.37 ч.8 ст.39 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.34 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”, замовник має право виконувати будівельні роботи після видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об’єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

У ст.37 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” передбачено, що виконання будівельних робіт можливе лише за умови отримання відповідного дозволу. Так, право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об’єктах будівництва, що належать до IV і V категорій складності, підключення об’єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Дозвіл на виконання будівельних робіт видається органами державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. За наявності дозволу на виконання будівельних робіт отримання замовником та генеральним підрядником чи підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт та видалення зелених насаджень у межах будівельного майданчика не вимагається (ч.2 ст.37 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”).

У ч.3-6 ст.37 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” викладено порядок подання заяви для отримання дозволу, підстави для відмови у його видачі, порядок ануляції такого дозволу, що не є предметами спору у даній справі. Зокрема, у п.п.1 ч.3 ст.37 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” передбачено, що для отримання дозволу подається заява, до якої додається копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію.

Частиною 7 статті 37 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” передбачено, що у разі, якщо право на будівництво об’єкта передано іншому замовникові або змінено генерального підрядника чи підрядника (якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників), замовник протягом трьох робочих днів повідомляє про такі зміни орган державного архітектурно-будівельного контролю, що видав дозвіл, з поданням засвідчених у встановленому порядку копій документів, що підтверджують зазначені зміни. Продовження виконання будівельних робіт без такого повідомлення забороняється. У разі зміни осіб, відповідальних за проведення авторського і технічного нагляду, або відповідальних виконавців робіт замовник повідомляє орган державного архітектурно-будівельного контролю, який видав дозвіл, про такі зміни з поданням засвідчених в установленому порядку копій документів, що підтверджують зазначені зміни, протягом трьох днів з дня їх настання.

Згідно з ч.8 ст. 39 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”, експлуатація закінчених будівництвом об’єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Отже, за приписами п.3 ч.1 ст.34, ст.37, ч.8 ст. 39 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”, за порушення вимог законодавства передбачена відповідальність для замовника (в окремих випадках - для генерального підрядника або підрядника).

Згідно з п.5 ч.2 ст.2 Закону України “Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності”, суб’єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за виконання будівельних робіт без отримання дозволу на їх виконання: на об'єктах V категорії складності - у розмірі дев'ятисот мінімальних заробітних плат.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.2 Закону України “Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності”, суб’єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації об'єктів V категорії складності - у розмірі дев'ятисот мінімальних заробітних плат.

Таким чином, для вирішення правомірності застосування до позивача штрафних санкції потрібно з’ясувати чи є ТОВ "Західенергопостач" замовником будівництва об’єктів та чи належить АПГЗ, щодо якого виник спір до об'єктів будівництва. При цьому суд зазначає, що якщо АПГЗ не є об’єктом будівництва в розумінні Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”, категорія складності не може бути підставою для нарахування штрафних санкції Управлінням ДАБІ у Волинській області, позаяк до повноважень вказаного контролюючого органу не належать повноваження з перевірки дотримання правил безпеки на об'єктах підвищеної небезпеки, які не є об’єктами будівництва.

Судом встановлено, що підтверджено матеріалами справи наступне. 01.03.2016 між ТДВ "Рожищенський сирзавод" (Орендодавець) та ТОВ "Західенергопостач" (Орендар) було укладено Договір оренди № 13, за яким Орендодавець передає Орендареві у строкове користування, а Орендар приймає та сплачує оренду плату за АЗС з магазином загальною полощею 78,6 м2 за адресою: вул.Чайковського, 22, Рожищенський район, м.Рожище, Волинська область.

Відповідно до акту передання-приймання від 01.03.2016 року Орендодавець передав, а Орендар прийняв АЗС з приміщенням під магазин загальною площею 78,6 м2, разом із чотирма резервуарами та двома паливороздавальними колонками.

04.04.2016 року між ТОВ "Західенергоресурс" (Орендодавець) та ТОВ "Західенергопостач" (Орендар) було укладено Договір оренди обладнання. За цим договором, Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування АГЗП (резервуар АГЗП об’ємом 10 м3 – 1 шт.), що встановлений за адресою: Волинська область, м.Рожище, вул.Чайковського.

Як вбачається з матеріалів справи, АГЗП, щодо якого виник спір, не є власністю ТОВ "Західенергоресурс" та не встановлювався позивачем.

За таких обставин суд не може погодитися, що ТОВ "Західенергоресурс" є замовником або підрядником в розумінні Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”, а отже не може нести відповідальність за порушення у сфері містобудування, якщо таке і мало місце.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”, об’єктами містобудування на державному та регіональному рівнях є планувальна організація території, система розселення, система взаємопов’язаного комплексного розміщення основних об’єктів промисловості, транспорту, інженерної та соціальної інфраструктури, функціональне зонування території України, її частин (груп областей), території Автономної Республіки Крим, областей, адміністративних районів. Об’єктами містобудування на місцевому рівні є планувальна організація території населеного пункту, його частини (групи земельних ділянок) зі спільною планувальною структурою, об’ємно-просторовим рішенням, інженерно-транспортною інфраструктурою, комплексом об’єктів будівництва, що визначаються відповідно до: у населених пунктах - меж населених пунктів, їх функціональних зон (сельбищної, промислової тощо), житлових районів, мікрорайонів (кварталів), приміських зон відповідно до містобудівної документації на місцевому рівні; за межами населених пунктів - меж приміських зон, а також функціональних зон відповідно до містобудівної документації на регіональному рівні. Об’єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об’єкти інженерно-транспортної інфраструктури. До об’єктів будівництва не належать нафтові і газові свердловини та об’єкти їх влаштування.

Обґрунтовуючи свій висновок про те, що автомобільний газозаправний пункт належить до об'єктів будівництва, відповідач, із посиланням на ДК 018-2000 (Державний класифікатор будівель та споруд), затвердженим наказом Держкомстату України від 17 серпня 2000 року № 507 (далі – ДК 018-2000) вказує на те, що такий АПГЗ є складом. Суд не може погодитися із даним твердженням з огляду на наступне.

Об’єктами класифікації в ДК 018-200 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Споруди - це будівельні системи, пов'язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт.

Будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несучо-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів. До будівель відносяться: житлові будинки, гуртожитки, готелі, ресторани, торговельні будівлі, промислові будівлі, вокзали, будівлі для публічних виступів, для медичних закладів та закладів освіти тощо.

Інженерні споруди - це об’ємні, площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів тощо. Інженерні споруди класифікуються в основному за інженерним задумом, що визначається цільовим призначенням об'єкта. До інженерних споруд відносяться: транспортні споруди (залізниці, шосейні дороги, злітно-посадкові смуги, мости, естакади тощо), трубопроводи та комунікації, дамби, комплексні промислові споруди, спортивні та розважальні споруди тощо.

Відповідно до п.2 Національного стандарту № 2 "Оцінка нерухомого майна", затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 року за № 1442 далі – Стандарт № 2): будівлі - земельні поліпшення, в яких розташовані приміщення, призначені для перебування людини, розміщення рухомого майна, збереження матеріальних цінностей, здійснення виробництва тощо; споруди - земельні поліпшення, що не належать до будівель та

приміщень, призначені для виконання спеціальних технічних функцій (дамби, тонелі, естакади, мости тощо).

Визначення земельного поліпшення викладено в п.14.1.75 п.14.1 ст.14 Податковому кодексі України та є результатом будь-яких заходів, що призводять до зміни якісних характеристик земельної ділянки та її вартості. До земельних поліпшень належать матеріальні об'єкти, розташовані у межах земельної ділянки, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення, а також результати господарської діяльності або проведення певного виду робіт (зміна рельєфу, поліпшення ґрунтів, розміщення посівів, багаторічних насаджень, інженерної інфраструктури тощо).

З системного аналізу наведеним норм права вбачається, що головною властивістю будівель, споруд, інженерних споруд є їхня пов'язаність з землею. Тобто, будь-які заходи з переміщення цих об’єктів призведуть до їхнього знецінення та зміни призначення.

Така властивість будівель, споруд та інженерних споруд класифікує їх як нерухоме майно.

Відповідно до ст.181 Цивільного кодексу України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

У ч.2 ст.181 Цивільного кодексу України визначено, що рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

АГЗП не відноситься за ознаками нормативно-правових актів до споруд, оскільки не створений будівельними засобами в результаті проведення будівельно-монтажних робіт. Так, роботи з його створення (зварювання рами, монтаж на раму ємності, паливороздаточної колонки, трубопроводів, запірної арматури, комплектація, перевірка працездатності тощо) здійснювалася не за місцем його розташування.

Крім того, всі складові АГЗП розміщені на металевій рамі з прокатного профілю й встановлені на підготовку з ущільненого щебеню. Конструктивний зв’язок (бетонування, анкери, тяжі, кріплення тощо) між металевою рамою та основою (щебеневою площадкою) відсутні. Фундамент відсутній. За таких обставин, вказаний АГЗП можна вільно переміщувати у просторі, при цьому не змінюючи його призначення, чи знецінюючи його. Отже, АГЗП не є об’єктом нерухомого майна.

Суд не може погодитися із твердженням відповідача про те, що оскільки в ДК 018-2000 за кодом 1252.1 позначено резервуари для нафти, нафтопродуктів та газу виходячи з того, що вказаний нормативний акт поширюється виключно на резервуари, що є стаціонарними та які неможливо перемістити без їхнього знецінення. Більше того, ДК 018-2000 не містить такої одиниці, як автомобільний газозаправний пункт, автомобільна заправка тощо.

Отже, модульний АГЗП, який є заводським виробом і виготовлений відповідно до технічних умов та технічною документацією, що погоджена і затверджена в установленому порядку - не відноситься до об'єктів будівництва у розумінні містобудівного законодавства, а є лише заводським виробом, у зв'язку з чим не потребує дозволу чи погодження від Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Суд не може погодитися із твердженням відповідача, яке зроблене із посиланнями на п.3.2, п.3.21, п.3.24 ДБН А2.2-3-2014 “Склад та зміст проектної документації на будівництво” (далі - ДБН А2.2-3-2014 ) про те, що встановлення та використання АГЗП відноситься до будівельних робіт.

Згідно з п.2 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року за № 466 (в редакції, чинній на момент виникнення спору), будівельні роботи - роботи з нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту. Таке визначення відповідає приписам ст.4 Закону України “Про архітектурну діяльність” від 20.05.1999 року за № 687-XIV, згідно з якою, для створення об'єкта архітектури виконується комплекс робіт, який включає у т.ч. будівництво (нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт) та знесення об'єкта архітектури, архітектурно-будівельний контроль, технічний та авторський нагляди під час здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об'єкта містобудування.

Пунктом 3.7 ДБН А2.2-3-2014 визначено, що капітальний ремонт – це сукупність робіт на об’єкті будівництва, введеному в експлуатацію в установленому порядку, без зміни його геометричних розмірів та функціонального призначення, що передбачають втручання у несучі та огороджувальні системи, при заміні або відновленні конструкцій чи інженерних систем та обладнання, у зв'язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням, поліпшення експлуатаційних показників, а також благоустрій території. Капітальний ремонт передбачає призупинення на час виконання робіт експлуатації об’єкта в цілому або його частин (за умови їх автономності). Згідно з п.3.21 ДБН А2.2-3-2014, реконструкція, це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об'єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/ або функціонального призначення, в наслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність то що), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об’єкту в цілому або його частин (за умови їх автономності). Виконані роботи з встановлення АГЗП за адресою Волинська область, Рожищенський район, м. Рожище, вул. Чайковського, 22 не належать до понять: реконструкція, реставрація, капітальний ремонт. Результати встановлення такого обладнання не містять ознак та не відносяться до жодного з видів будівництва (нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт та технічне переоснащення об'єктів будівництва). Не було здійснено втручання у несучі та огороджувальні системи, не відбулося жодних поліпшення експлуатаційних показників саме обєкту будівництва, що підтверджується долученим до матеріалі справи технічним паспортом на виробничий будинок за адресою: вул.Чайковського, 22, м.Рожище, Волинська область.

Також, суд приймає до уваги висновок експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №7262/17-44 від 18.06.2018.

Так, на вирішення судової експертизи були поставлені наступні питання:

1. Чи є автомобільний газо-заправочний пункт, встановлений за адресою: Волинська область, Рожищенський район, м. Рожище, вул. Чайковського, 22, що орендується Товариством з обмеженою відповідальністю "Західенергопостач" у Товариства з обмеженою відповідальністю "Західенергоресурс" на підставі договору від 04.04.2016 року, об'єктом нерухомого майна?

2. Чи є автомобільний газо-заправочний пункт, встановлений за адресою: Волинська область, Рожищенський район, м. Рожище, вул. Чайковського, 22, що орендується Товариством з обмеженою відповідальністю "Західенергопостач" у Товариства з обмеженою відповідальністю "Західенергоресурс" на підставі договору від 04.04.2016, об'єктом будівництва у розумінні статті 4 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 року №3038-VI? Якщо так, то яким саме?

За результатом проведення експертних досліджень судовим експертом складено Висновок №7262/17-44 від 18.06.2018 року, згідно з яким, надані наступні висновки відносно поставлених питань:

1) Автомобільний газо-заправочний пункт, встановлений за адресою: Волинська область, Рожищенський район, м. Рожище, вул. Чайковського, 22 за своїми об’ємно-планувальним рішенням, конструктивними ознаками та функціональним призначенням не належить до нерухомого майна, оскільки не відноситься за ознаками нормативно-правових актів до будівель, бо не містить у своєму складі огороджувальних конструкцій, які утворюють приміщення; не відноситься за ознаками нормативно-правових актів до споруд, оскільки не є земельним поліпшенням, тобто, ніяким чином не впливає на зміну якісних характеристик земельної ділянки внаслідок його розташування; не відноситься за ознаками нормативно-правових актів до споруд, оскільки не пов'язаний з землею; не відноситься за ознаками нормативно-правових актів до споруд, оскільки не створений будівельними засобами в результаті проведення будівельно-монтажних робіт; може бути переміщений без проведення демонтажу складових елементів, що не призведе до його знецінення та фактичної зміни конструктивного та функціонального призначення.

2) Автомобільний газо-заправочний пункт, встановлений за адресою: Волинська область, Рожищенський район, м. Рожище, вул. Чайковського, 22 за своїми об’ємно-планувальним рішенням, конструктивними ознаками та функціональним призначенням не належить до обєкту будівництва, оскільки не відноситься за ознаками нормативно-правових актів до будівель (будинків) та споруд, їх комплексів та/або частин; не відноситься за ознаками нормативно-правових актів до лінійного об’єкту інженерно-транспортної інфраструктури.

Під час розгляду та вирішення даної справи суд враховує, що у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В порушення вказаної норми КАС України, Управління ДАБІ у Волинській області не довела правомірності оскаржуваних припису та постанов.

Суд звертає увагу на те, що ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

З огляду на наведені обставини, суд вважає обґрунтованими підстави для скасування постанов про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 09.12.2016 року №49/3010, №50/3011 та припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 01.12.2016 року, що були прийняті Управлінням Державної архітектурно - будівельної інспекції у Волинській області до Товариство з обмеженою відповідальністю "Західенергопостач".

Як визначено ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Волинській області судовий збір у розмірі 44 578, 00 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Західенергопостач" (вул.Макарова, буд.44А, м.Рівне, 33024, ) до Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Волинській області (вул.Кременецька, 38, м.Луцьк, Волинська область, 43010, ) про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 09.12.2016 №49/3010, №50/3011 та припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 01.12.2016 - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №49/3010, №50/301 від 09.12.2016.

Визнати протиправним та скасувати припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 01.12.2016.

Стягнути на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Західенергопостач" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Волинській області судовий збір у розмірі 44 578, 00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22 серпня 2018 року.

Суддя Жуковська Л.А.