Справа № 184/1392/18
Суддя: Малашина Ю. Б.
Дата ухвалення: 2018-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/1392/18

Номер провадження 2-а/184/14/18

30 серпня 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої - судді Малашиної Ю.Б.,

за участю секретаря судового засідання - Попівніч Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з врахуванням вимог спрощеного позовного провадження в м. Покров Дніпропетровської області адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №1 полку ПП в м. Кривій Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенанта поліції Кравченко Олени Дмитрівни про скасування постанови серії НК №712123 у справі про адміністративне правопорушення від 04.07.2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

17 липня 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову серії НК №712123 від 04.07.2018 року, винесену інспектором взводу №2 батальйону №1 полку ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенантом поліції Кравченко Оленою Дмитрівною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП.

Свої вимоги позивач мотивував тим, лейтенантом поліції Кравченко О.Д. було винесено постанову серії НК №712123 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП без складання протоколу про адміністративне правопорушення, як того вимагає ст. 258 КУпАП.

Крім того, позивач вважає за необхідне звернути увагу суду на те, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, а тому лейтенантом поліції Кравченко О.Д. було незаконно розглянуто справу на місці зупинки транспортного засобу.

Більше того, незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, лейтенант поліції Кравченко О.Д. не надала ОСОБА_1 можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, та відповідач Кравченко О.Д. порушила вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст. ст.278, 279 КУпАП.

Суд звертає увагу на те, що позивачем у позовній заяві не оспорюються порушення ним правил ПДР та притягнення його до адміністративної відповідальності, а порушується питання лише щодо відповідності процедури розгляду справи інспектором поліції та складання за її наслідками відповідної постанови.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте, надав до суду письмову заяву від 30.09.2018, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, але через канцелярію суду надала відзив на позовну заяву, згідно якого вона повідомила позивача про виявлене порушення, роз'яснила йому права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та, заслухавши пояснення позивача, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням на підставі ст.ст. 252, 278, 280 КУпАП, винесла постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши обставини справи і оцінивши докази, які є у справі, приходить до наступних висновків.

Україна проголошена демократичною, правовою державою, в якій права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (ст. 1, ч.2 ст. 3 Основного Закону України).

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (ч. 2 ст. 6 Основного Закону України).

За ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП, Кодекс).

Згідно з Кодексом ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч. 1, 2 ст. 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.. 245).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

У відповідності до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Частина 2 ст.77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Судом встановлено, що постановою серії НК №712123 від 04.07.2018 р., винесеною інспектором взводу №2 роти №2 батальйону №1 полку ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенантом поліції Кравченко Оленою Дмитрівною відносно ОСОБА_1, на останнього накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, у виді штрафу в сумі 170 грн., внаслідок того, що водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом без номерного знака.

Так, відповідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (у тому числі - ч.6 ст. 121 КУпАП).

Відповідно п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Аналогічні за змістом приписи містяться в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395.

Таким чино, ч.6 ст.121 КУпАП відноситься норм, якими встановлена відповідальність за вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а отже, органи Національної поліції України законодавчо наділені правом на винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача та, відповідно, безпідставність заперечень позивача у цій частині позовних вимог.

Щодо доводів позивача стосовно розгляду справи за місцем вчинення правопорушення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, суд виходить з наступного.

Як вже наведено судом, в частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення (ч.4 ст. 258 КУпАП). Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Конституційним Судом України у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 р. №5-рп/2015) вже досліджувалось питання щодо тлумачення словосполучення "за місцем його вчинення", наслідком якого стало прийняття рішення від 26.05.2015 № 5-рп/2015, згідно якого Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таке рішення було прийнято на підставі аналізу положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17, що вказало на відсутність підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, посилання позивача стосовно необхідності розгляду справи за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, не знайшли свого нормативного підтвердження.

Щодо доводів позивача про позбавлення його можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, та порушення позивачем вимог ст. 278-279 КУпАП, суд виходить з наступного.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні від 26.05.2015 р. №5-рп/2015. розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення у випадках, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Однак, як вже було встановлено судом, підставою для не складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення є вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та як наслідок проведення скороченого провадження з розгляду справи "за місцем його вчинення".

Крім того, суд звертає увагу, що у такому випадку позивач наділений можливістю скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, на стадії оскарження постанови в порядку, визначеному в КАС України, чим ОСОБА_1 фактично і скористався.

Таким чином, суд вважає, що інспектор взводу №2 роти №2 батальйону №1 полку ПП в м. Кривій Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенанта поліції Кравченко О.Д. діяла в межах законодавства, повно і об'єктивно з'ясувавши обставини справи відповідно до вимог законодавства, обґрунтовано винесла постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та наклала стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн., а тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в зв'язку з їх необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9, 14, 20,72-78, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України , суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №1 полку ПП в м. Кривій Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенанта поліції Кравченко Олени Дмитрівни про скасування постанови серії НК №712123 у справі про адміністративне правопорушення від 04.07.2018 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду Ю. Б. Малашина