Справа № 826/7674/17
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2018-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 серпня 2018 року

Київ

справа №826/7674/17

адміністративне провадження №К/9901/55013/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Хохуляка В.В., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на додаткову постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2018 у справі №826/7674/17 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Парус Плюс» до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Парус Плюс» звернулось до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.04.2017 №, № та від 14.04.2017 №, №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.02.2018 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2018 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.02.2018 в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 13.04.2017 №, від 14.04.2017 №, № скасовано та прийнято в скасованій частині нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Парус Плюс» задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 13.04.2017 №, від 14.04.2017 №, №. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.02.2018 - залишено без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Парус Плюс» 18.04.2018 звернулося до Київського апеляційного адміністративного суду із заявою, в якій позивач просив суд ухвалити додаткове судове рішення, про:

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві від 13.04.2017 №;

- стягнення з відповідача на користь позивача всіх судових витрат, зобов'язавши відповідний підрозділ Державної казначейської служби стягнути судові витрати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Парус Плюс» із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання з рахунків Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань.

Додатковою постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2018 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Парус Плюс» про ухвалення додаткового судового рішення у справі №826/7674/17 - задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 13.04.2017 №. Постановлено присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Парус Плюс» сплачений судовий збір у розмірі 6534,00грн. на підставі платіжного доручення від 13.06.2017 №5520 та 9801,00грн. на підставі платіжного доручення від 13.02.2018 №1274 з Державного бюджету України за рахунок асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві шляхом перерахування на поточний рахунок позивача.

Не погоджуючись з додатковою постановою суду апеляційної інстанції Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві 03.07.2018, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 01.08.2018 відповідачу було відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, а касаційну скаргу залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у зв'язку з ненаданням документа про сплату судового збору у розмірі та порядку визначеному законом Цією ж ухвалою заявнику встановлено строк на усунення виявлених судом недоліків терміном у десять днів з дня отримання копії даної ухвали.

Вказану ухвалу Верховного Суду вручено представнику заявника 04.08.2018, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення №090.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху відповідачем на адресу суду направлено клопотання про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги щодо надання документа про сплату судового збору. Вказане клопотання мотивовано неможливістю такої сплати у відведений судом строк з причин недостатності на рахунку Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві грошових коштів. Одночасно податковий орган зазначає, що на момент звернення з вказаним клопотанням, зупинено проведення платежів за платіжними дорученнями відповідача за всіма кодами економічної класифікації видатків бюджету, у зв'язку з необхідністю здійснення безспірного списання коштів за виконавчими провадженнями відносно останнього.

На підтвердження фактів викладених у вказаному клопотанні, заявником надано копію службової записки Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 08.08.2018 щодо зупинення проведення платежів за платіжними дорученнями відповідача, у зв'язку з необхідністю здійснення безспірного списання коштів.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що дані докази є неналежними для задоволення клопотання відповідача, з огляду на наступне.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Порядок поновлення та продовження процесуальних строків врегульовано статтею 121 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 121 Кодексу встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Продовження строку є надання нового строку на вчинення процесуальної дії, яка не була з поважної причини вчинена у заздалегідь встановлений судом строк.

Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981№ R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VІ.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, які утримуються за рахунок Державного бюджету України, та мають право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Статтею 330 КАС України передбачено обов'язок особи, яка подає касаційну скаргу, щодо одночасного надання документу про сплату судового збору.

Таким чином, особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов'язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Разом з тим, податковим органом не надано жодних доказів які б підтверджували сукупність послідовних та регулярних дій спрямованих на дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги.

Також, суд зазначає, що Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві, діючи як суб'єкт владних повноважень, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов'язків поряд з іншими учасниками справи й, до того ж, є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому зупинення на рахунку податкового органу фінансових операцій, зокрема, в частині видатків передбачених на сплату судового збору (за фактичної наявності таких коштів), не повинно впливати на можливість неухильного виконання останнім покладених на нього нормами КАС України процесуальних обов'язків щодо оформлення касаційної скарги, та не повинно ставитись у залежність від правовідносин, у які податковий орган вступає в інших сферах його діяльності, зокрема, з приводу безспірного списання коштів з його рахунків на підставі виконавчих документів, оскільки ці фактори не є взаємопов'язаними.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що обставини, пов'язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб'єктами владних повноважень не є підставою для продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Таким чином, клопотання відповідача про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

На момент постановлення Верховним Судом даної ухвали, на адресу суду від заявника касаційної скарги не надходив документ про сплату судового збору у визначеному законом розмірі.

Пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За змістом частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи викладене, Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві не виконано вимоги ухвали Верховного Суду щодо надання документа про сплату судового збору, у зв'язку з чим касаційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись статтями 169, 248, 332, 355, 359 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Відмовити Головному управлінню Державної фіскальної служби у місті Києві у задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги у справі №826/7674/17.

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на додаткову постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2018 у справі №826/7674/17 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Парус Плюс» до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - повернути заявнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, скаржнику - копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

В.В. Хохуляк

Суддя Верховного Суду