Справа № 591/4999/18
Суддя: Шелєхова Г. В.
Дата ухвалення: 2018-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/4999/18
Провадження № 2-а/591/447/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2018 року м. Суми
Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого судді Шелєхової Г.В.
за участю секретаря судового засідання Бондар С.М.
представника позивача Воронкова І.М.
відповідача ОСОБА_1

перекладачів Пархоменко І.І., Енріке Алмейда Мінджарес

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу №591/4999/18 за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до громадянина Республіки Куба ОСОБА_1 про примусове видворення з України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 24 серпня 2018 року працівниками прикордонного наряду відділу прикордонної служби «Нова Слобода» було виявлено громадянина Республіки Куба ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 24.08.2018 року о 10-55 год. на напрямку н. п. Олексіївка (РФ) н. п. Горки (Україна) в районі інформаційного покажчика № 1281 перетинав незаконно державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску з Російської Федерації в Україну у складі групи осіб, що стало підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зазначив, що відповідач своїми діями грубо та свідомо порушив законодавство України. Посилаюсь на ч. 4 ст. 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» вважав, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку, підлягають примусовому видворенню. А тому просить суд примусово видворити з України громадянина Республіки Куба ОСОБА_1 та затримати його з метою ідентифікації та забезпечення його примусового видворення з території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства та звернути постанову до негайного виконання.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 серпня 2018 року відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду на 27 серпня 2018 року.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити заявлені позовні вимоги.

Відповідач пояснив, що літаком прибув на територію Росії, в подальшому разом з іншими особами самостійно перетнули кордон України з Росією, при цьому ним був втрачений паспортний документ. Мали намір потрапити на території Іспанії. Просив суд при вирішенні питання видворення за межі України, не повертати його до Республіки Куба в зв`язку із складною фінансовою ситуацією в цій державі. Повідомив, що заяви про визнання його біженцем на території України ним не подавалося. Про існування будь-яких загроз його життю чи здоров`ю на території Республіки Куба йому не відомо.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши подані суду докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 24 серпня 2018 року працівниками прикордонного наряду відділу прикордонної служби «Нова Слобода» було виявлено громадянина Республіки Куба ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 24.08.2018 року о 10-55 год. на напрямку н. п. Олексіївка (РФ) н. п. Горки (Україна) в районі інформаційного покажчика № 1281 перетинав незаконно державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску з Російської Федерації в Україну у складі групи осіб.

Наведені вище обставини підтверджуються копіями протоколу адміністративного затримання, рапорту та пояснень (а.с.6,9-11).

Як вбачається з матеріалів справи Посольству Республіки Куба в Україні 24 серпня 2018 року було надіслано факсимільне повідомлення щодо надання документів, які б посвідчували особу громадянина Республіки Куба ОСОБА_1 (а.с.8).

Рішенням т. в. о. начальника відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу ОСОБА_2 було вирішено примусово повернути за межі України громадянина Республіки Куба ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до 26 серпня 2018 року, про що відповідачу було повідомлено і він цього не заперечував в судовому засіданні, при цьому вказав, що свідомо не виконував дане рішення, оскільки в нього відсутні документи для повернення, оскільки свій паспорт він втратив, коли перепливав річку Сейм.

Згідно із п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - це іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Таким чином, відповідач є нелегальним мігрантом, підстав для законного перебування на території України не має, із заявою про надання статусу біженця не звертався та підлягає видворенню з території України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України від 22.09.2011 р. № 3773-VІ "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі - Закон № 3773-VІ).

Іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону № 3773-VІІ, статтею 13 Закону України "Про імміграцію" від 07.06.2001 р. №2491-ІІІ (далі - Закон №2491-ІІІ).

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону №3773-VІ, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

За приписами статті 26 вказаного Закону, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до ч.5 зазначеної статті, іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Тобто, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Відповідно до вимог чинного законодавства України особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону № 3773-VІ, відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн:

- де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

- де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

- де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

- де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Відповідач не підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону № 3773-VІ.

Так, відповідно до ч.8 ст.26 Закону № 3773-VІ, примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Під час розгляду справи встановлено, що відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту.

Щодо вимоги позивача про затримання громадянина відповідача та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з п.1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (ПТПІ), документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Відповідно до п.1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно з п.5 вказаного Типового положення іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців з дня фактичного затримання особи.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування не може перевищувати шести місяців з дня фактичного затримання особи. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк чи прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, такий строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

Згідно з п.12 р.ІІ Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року №141, іноземці та особи без громадянства утримуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду: про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.

Таким чином, затримання іноземця або особи без громадянства та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, можливо також з метою ідентифікації, однак з обов`язковим забезпеченням примусового видворення з України.

У підпункті "f" п. 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: "законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Європейський суд з прав людини у справі "Солдатенко проти України" (п. 111 рішення від 23 жовтня 2008 року) зазначив, що встановлюючи, що будь-яке позбавлення свободи має здійснюватися "відповідно до процедури, встановленої законом", пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не просто відсилає до національного закону, він також стосується "якості закону", вимагаючи від закону відповідності принципові верховенства права. При цьому "якість закону" означає, що у випадку, коли національний закон передбачає можливість позбавлення свободи, такий закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні - для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля.

З метою удосконалення положень судового захисту іноземців та осіб без громадянства та урегулювання окремих питань, пов`язаних з протидією нелегальній міграції, КАС України доповнено ст.183-7 "Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства".

Частиною 2 ст.183-7 КАС України передбачено, що у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти одне з таких рішень: 1) взяти особу на поруки підприємства, установи чи організації; 2) зобов`язати іноземця або особу без громадянства внести заставу; 3) затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що клопотання про затримання щодо іноземця або особи без громадянства може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі.

Судом встановлено, що особу відповідача Республіки Куба ОСОБА_1 встановлено за допомогою ідентифікаційної картки, за допомогою якою можна його ідентифікувати лише в межах території Республіки Куба, будь-які документи, що дають право перетинати кордони держав у відповідача відсутні.

Враховуючи те, що відповідач добровільно виконувати рішення про повернення не має можливості,3, про що повідомив в судовому засіданні, не має документів, що посвідчують його особу, вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань, суд вважає за необхідне задовольнити позов в повному обсязі та примусово видворити з України громадянина Республіки Куба ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також затримати його з метою ідентифікації та забезпечення його примусового видворення з території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні терміном не більше ніж на 6 (шість) місяців.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 9, 77, 78, 139, 241-246, 288, 289, п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України, суд , -

ВИРІШИВ:

Позов ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) задовольнити.

Примусово видворити за межі території України громадянина Республіки Куба ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Затримати строком на 6 місяців громадянина Республіки Куба ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Постанову суду звернути до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Повне рішення виготовлено 27 серпня 2018 року.

Суддя Г.В.Шелєхова