Справа № 158/1949/18
Суддя: Костюкевич О. К.
Дата ухвалення: 2018-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 158/1949/18
Провадження № 2-а/0158/93/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 серпня 2018 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області
в складі: головуючого - судді - Костюкевича О.К.
при секретарі Хмілевській І.О.
з участю представника позивача Рудницького Є.В.
представника відповідача Самолюка В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці справу за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до громадянина Афганістану ОСОБА_1 про примусове видворення іноземця з України, -
в с т а н о в и в :
Позивач військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України звернулася до суду з адміністративним позовом до громадянина Афганістану ОСОБА_1 про примусове видворення іноземця з України.
В обґрунтування заявлених вимог вказує, що відповідач 07 травня 2018 року незаконно поза пунктами пропуску перетнув державний кордон з України в Словацьку Республіку, був затриманий представниками прикордонної поліції Словацької Республіки, був переданий на територію України у встановленому порядку, його було затримано відповідно до ст. 263 КУпАП. 09 березня 2018 року відповідач звернувся з заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, однак така заява не розглядалась. Враховуючи, що у відповідача відсутні документи, що надають йому право перебувати на території України, грошей для повернення у країну походження у нього немає, на даний час він перебуває у ПТПІ с. Журавичі Ківерцівського району Волинської області, тому самостійно покинути територію України він не може.
Тому просять примусово видворити за межі України громадянина Афганістану ОСОБА_1 .
Представник позивача Михайлюк Ю.О. в судовому засіданні позов підтримав, з підстав викладених в позовній заяві, просив його задовольнити.
Представник відповідача Самолюк В.В. в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що відповідачу не надався термін для добровільного залишення території України, щодо нього не приймалось рішення про примусове повернення в країну походження, тому звернення до суду із вказаним позовом є передчасним, просили в задоволенні позову відмовити.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.05.2018 року ухвалено затримати громадянина Афганістану ОСОБА_2 до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, що потребує додаткового захисту в Україні, з поміщенням до ПТПІ на строк, достатній для виконання судового рішення, що не може перевищувати шести місяців.
24.05.2018 року відповідач був поміщений до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається із листа ГУ ДМСУ в Закарпатській області заява відповідача про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні не розглядалась, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Відповідно до положень статей 9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.
У ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773-VI (далі Закон № 3773-VI) іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.
Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.
Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.
Згідно з ч. 1 ст. 30 Закону №3773-VI випливає, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.
Аналіз наведених норм права дає підстави суду для висновку, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) невиконання прийнятого рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.
Згідно з п. 29 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця, видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» (в редакції постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 16 березня 2012 року № 3), судам слід мати на увазі, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово видворені з території України лише на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням зазначених суб`єктів владних повноважень з позовною заявою про примусове видворення з України іноземця чи особи без громадянства, якщо вони не виконали у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення
Відповідно до п. 1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 №353/271/150, (далі - Інструкція №353/271/150) примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (далі - ПТПІ), документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження. Примусове видворення з України іноземців здійснюється на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова виноситься судом за позовом територіальних органів, територіальних підрозділів ДМС, органів охорони державного кордону (стосовно іноземців, яких затримано у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), органів СБУ, крім випадків затримання іноземців за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З матеріалів справи встановлено, що у відповідача є закордонний паспорт, потрапив він на територію України законним шляхом, рішення про його примусове повернення не приймалось, що не заперечується представником позивача, тому суд вважає звернення із позов про примусове видворення відповідача є передчасним, отже в його задоволенні слід відмовити.
На підставі наведеного, керуючись ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", ст.ст. 2, 6, 243-245, 289, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
у х в а л и в :
в задоволенні адміністративного позову військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до громадянина Афганістану ОСОБА_1 про примусове видворення іноземця з України - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич