Справа № П/811/941/17
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2018-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 серпня 2018 року м. Дніпросправа № П/811/941/17

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Лукманова О.М.,

суддів: Божко Л.А., Дурасова Ю.В.,

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року (суддя Брегей Р.І., м. Кропивницький, повний текст рішення складено 16.04.2018 року) у справі № П/811/941/17 за позовом Приватного підприємства «Алексзернотехніка» до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2017 року ТОВ «Алексзернотехніка» (далі по тексту - позивач, товариство) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Кіровоградській області (далі по тексту - відповідач), в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 26.05.2017 року, № від 26.05.2017 року

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.04.2018 року позовні вимоги задоволено.

Відповідач - Головне управління ДФС у Кіровоградській області, не погоджуючись з рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначав, що суд при прийнятті рішення не врахував, що суб'єкти господарювання ТОВ «Франківські сучасні технології», ПП «Сервіс плюс груп» і ТОВ «Китчен-Трейд», які є контрагентами позивача, у своїй діяльності не створюють реальних дій по поставці товарів, та метою діяльності яких є проведення фіктивних господарських операцій. Апелянт вказував, що господарські операції ТОВ «Алексзернотехніка» з ТОВ «Франківські сучасні технології», ПП «Сервіс плюс груп» і ТОВ «Китчен-Трейд» не є фактичними, оскільки не відповідають основній діяльності контрагентів, не встановлено дійсність надання товарів, не встановлено ланцюг придбання проданих товарів самими контрагентами, контрагенти не мають виробничих потужностей, у них відсутні наймані працівники для здійснення господарських операцій. Апелянт вказував на операції, здійснені позивачем зі своїми контрагентами, які не пов'язані з господарською діяльністю товариства, операції не підтверджені всіма первинними документами, відсутні акти приймання-передачі товарів, сертифікати якості на товар, використання їх у власній діяльності позивачем. Апелянт зазначив, що при перевірці позивача встановив, що первинні документи, які повинні підтверджувати факт здійснення господарських операцій, складені з порушеннями, інші первинні документи взагалі відсутні. Вказував на неможливість перевезення придбаних товарів, які є великогабаритними та великої маси, автотранспортом ТОВ «Алексзернотехніка». Апелянт вказував, що за податковим законодавством витрати, що перевищують доходи (збитки) не можуть бути враховані в податковому обліку, з огляду на те, що операції не відповідають основному принципу господарської діяльності, не призводять до отримання прибутку, такі збитки підлягають відшкодуванню за рахунок інших джерел. Апелянт зазначив, що отримані позивачем товари від ТОВ «Франківські сучасні технології», ПП «Сервіс плюс груп» і ТОВ «Китчен-Трейд» не були реалізовані та використані у власній господарській діяльності, що свідчить про те, що вони і не були надані покупцю.

Справа розглянута згідно ч. 4 ст. 229 КАС України, за відсутності осіб, які беруть участь у її розгляді. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга в межах її доводів не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що податковий кредит позивачем сформований на підставі виданих контрагентами податкових накладних, контрагенти позивача є платниками податків та спроможні здійснювати господарські операції, що підтверджується виконанням договорів. Суд першої інстанції дійшов висновку, що взаємовідносини між позивачем та його контрагентами є фактичними, мають ознаки реальних господарських відносин та мають на меті отримання прибутку шляхом здійснення господарсько-договірних операцій, придбані у контрагентів товари були використані ним у власній господарській діяльності та виготовлялись товари на реалізацію іншим суб'єктам господарювання. Суд вказав на відсутність доказів, які б ставили під сумнів реальність виконання операцій, невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, або засвідчили б наявність інших обставин, що підтвердили недобросовісність позивача як платника податків та позбавляли його права на податковий кредит. Суд першої інстанції зазначив, що отримання від ТОВ «Франківські сучасні технології», ПП «Сервіс плюс груп» і ТОВ «Китчен-Трейд» товарів за договорами, та використання у власній господарській діяльності підтверджується належним чином оформленими первинними документами.

Встановлено, що Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області з 28.04.2017 року по 10.05.2017 року було проведено документальну позапланова виїзну перевірку ТОВ «Алексзернотехніка» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах із ТОВ «Франківські сучасні технології», ПП «Сервіс плюс груп» і ТОВ «Китчен-Трейд» за червень 2015 року та подальшої реалізації (використання) товару. За результатами перевірки складено акт від 16.05.2017 року № 176/11-28-14-00/36360520. Згідно висновків акту, встановлено порушення ТОВ «Алексзернотехніка» пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, п. 5 Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 14.12.1999 року за № 860/4153, а саме, до складу інших доходів не включено дохід від одержаних активів 1487694 грн., в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток в сумі 267785,00 грн.; зафіксовано порушення п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 247949,00 грн. внаслідок завищення податкового кредиту по взаємовідносинах з постачальниками ТОВ «Франківські сучасні технології», з ПП «Сервіс плюс груп» і ТОВ «Китчен-Трейд», встановлено відсутність отримання від постачальників товару. Підставою для визначення таких висновків, на думку податкового органу, є нереальність здійснення господарських відносин ТОВ «Алексзернотехніка» з ТОВ «Франківські сучасні технології», з ПП «Сервіс плюс груп» і ТОВ «Китчен-Трейд», відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення операцій.

На підставі акта перевірки, Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області 26.05.2017 року було прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким ТОВ «Алексзернотехніка» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 309936,00 грн. з яких за основним платежем - 247949,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 61987,00 грн.; та № , яким ТОВ «Алексзернотехніка» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на 334731,00 грн. з яких за основним платежем - 267785,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 66946,00 грн.

Матеріалами справи встановлено, що між позивачем (покупець) та ТОВ «Спецконсалт» (ТОВ «Франківські сучасні технології») (продавець, постачальник) укладено договір постачання від 03.10.2014 року № 49, згідно умов договору продавець зобов'язувався передати у власність покупця металопрокат, покупець з свого боку зобов'язувався прийняти і оплатити товар, найменування, кількість, ціна товару визначається у видаткових накладних. Згідно умов договору, поставка товару здійснюється самовивозом за рахунок покупця. Господарські взаємовідносини з ТОВ «Спецконсалт» було відображено позивачем у бухгалтерській та податковій звітності. За результатами виконання договору ТОВ «Спецконсалт» видало ТОВ «Алексзернотехніка» податкову накладну № 3 від 03.11.2014 року, яка має необхідні реквізити та відповідає нормам Податкового кодексу України. Отримання товару (лист х/к) підтверджується виписаною ТОВ «Спецконсалт» видатковою накладною № 650 від 03.11.2014 року. Поставка товару та оплата за нього була здійснена на підставі рахунку-фактури № 1898 від 03.11.2014 року. Оплата за отриманий товар згідно договору підтверджується копією платіжного доручення № 1944 від 03.11.2014 року на суму 327498,00 грн.

Згідно умов договору, перевезення вантажу здійснювалось власним автотраспортом ТОВ «Алексзернотехніка».

В матеріалах справи наявна копія товарно-транспортної накладної, відповідно до якої транспортування вантажу здійснювалось покупцем - ТОВ «Алексзернотехніка», вантажовідправник ТОВ «Спецконсалт», вантажоодержувач ТОВ «Алексзернотехніка», перевезення товару здійснювалось з пункту навантаження: м. Херсон, 73000, до пункту розвантаження: м. Олександрія, Кіровоградська область, 28000. Згідно товарно-транспортної накладної вантаж - лист металопрокату х/к, загальною масою 24 тонни, перевозився транспортним засобом КАМАЗ з причепом.

Позивач надав до матеріалів справи копії технічних характеристик КАМАЗу та причепа НЕФАЗ, пояснення про те, що транспортування придбаного товару здійснювалось власними силами - КАМАЗом модель 55102 з номером НОМЕР_1 з причепом НЕФАЗ модель 8560 з номером НОМЕР_2 Відповідно до технічної характеристики КАМАЗа модель 55102, його вантажопідйомність складає 7 тонн з можливим перевантаженням до 9 тонн. Згідно технічної характеристики причепа на КАМАЗ - НЕФАЗ модель 8560, його вантажопідйомність складає 9750 кг.

ТОВ «Спецконсалт» змінено назву на ТОВ «Франківські сучасні технології».

ТОВ «Алексзернотехніка» визнає, що придбаний у ТОВ «Спецконсалт» товар транспортувався з перевантаженням, оскільки перевезення декількома машинами даного товару було економічно не вигідне, тому що в подальшому впливало на ціноутворення виготовленої з цього товару та реалізованої продукції.

Також у якості доказів транспортування товару, отриманого від ТОВ «Спецконсалт», позивачем надано звіт про використання коштів на відрядження водія, наказ про відрядження водія.

В матеріалах справи наявні накладні на передачу товару (лист х/к) для складського зберігання, накладні для передачі товару у виробництво, придбаний у ТОВ «Спецконсалт» товар поставлений на балансовий облік.

Встановлено, що отриманий товар у ТОВ «Спецконсалт» було використано у власній господарській діяльності після виготовлення пневмотранспортерів. В матеріалах справи наявні докази продажу ТОВ «Алексзернотехніка» товарів іншим суб'єктам господарювання товарів, зокрема ТОВ «Промпневмокомплект», ТОВ «Полонське», ФГ «Хавест», ТОВ «Агроальянс Груп», ТОВ «Захід Агробізнес», ТОВ «Мелітопольський олійноекстрактний завод», ТОВ «Укрметпромтех», ТОВ «Ресурс Плюс», ТОВ «Ексімагроком», С(Ф)Г «Желізняк», ПСП «Буринське», ФГ «Діана-П», ТДВ «Васильківський міжрайагропостач», ТОВ «Східагродар», ТОВ «Ера Грейн», ТОВ «Енліль», ПП «Виробничо-торгова компанія «Лукас», ТОВ «Золотонівське Звірогосподарство», ТОВ «Каскад», ТОВ «Агро-Альфа», ТОВ «Укр-Агромаш», ТОВ «Науково-виробнича фірма «Урожай», СТОВ «Вербівське», ТОВ «Агроліта», ПВТФ «Кроліт-Дніпро», ТОВ «Агрофірма «Владислав», ПП «Хлібопродукт», ТОВ «Техніка і Технології», ТОВ «Укрполь-2005», ТОВ «Балкантех», ТОВ «Продагроінвест», ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Агропродукт», ТДВ «Цибулівське хлібоприймальне підприємство». В матеріалах справи наявні договори поставок та видаткові накладні, за якими ТОВ «Алексзернотехніка» передало своїм покупцям пневмотранспортери, виготовлені з листів металопрокату.

Матеріалами справи встановлено, що між ТОВ «Алексзернотехніка» (покупець) та ПП «Сервіс плюс груп» (продавець, постачальник) укладено договір купівлі-продажу від 22.06.2015 року № 28, згідно умов договору продавець зобов'язувався передати у власність покупця продукцію товар - металопрокат, покупець з свого боку зобов'язувався прийняти і оплатити товар. Згідно умов договору, поставка товару здійснюється самовивозом за рахунок покупця. Господарські взаємовідносини з ПП «Сервіс плюс груп» було відображено позивачем у бухгалтерській та податковій звітності. За результатами виконання договору ПП «Сервіс плюс груп» видало ТОВ «Алексзернотехніка» податкову накладну № 15 від 23.06.2015 року, яка має необхідні реквізити та відповідає нормам Податкового кодексу України. Отримання товару (лист х/к) підтверджується виписаною видатковою накладною № 22 від 23.06.2015 року. Поставка товару та часткова оплата за нього була здійснена на підставі рахунку-фактури № 34 від 22.06.2015 року, що підтверджується копією платіжного доручення № 2159 від 24.06.2015 року на суму 48270,00 грн., несплаченою залишається сума 543270,00 грн.

Пояснюючи часткову сплату позивач вказує, що постійно намагався встановити зв'язки з ПП «Сервіс плюс Груп». ПП «Сервіс плюс Груп» не проявляли зацікавленості щодо стягнення з ПП «Алексзернотехніка» суми боргу.

Згідно умов договору, перевезення вантажу здійснювалось власним автотраспортом ТОВ «Алексзернотехніка».

В матеріалах справи наявні копії товарно-транспортних накладних, відповідно до яких транспортування вантажу здійснювалось власними транспортними засобами ТОВ «Алексзернотехніка», вантажовідправником вказано ПП «Сервіс плюс Груп», вантажоодержувачем ТОВ «Алексзернотехніка», перевезення товару здійснювалось з пункту навантаження: Київська область, м. Вишневе, вул. Залізнична, буд. 44, до пункту розвантаження - м. Олександрія, Кіровоградська область, 28000. Згідно товарно-транспортних накладних вантаж - лист металопрокату х/к, загальною масою 37,5 тонни, перевозився транспортним засобом КАМАЗ з причепом.

Позивач надав до матеріалів справи копії технічних характеристик КАМАЗу та причепа НЕФАЗ, надав пояснення про те, що транспортування придбаного товару здійснювалось власними силами - КАМАЗом модель 55102 з номером НОМЕР_1 з причепом НЕФАЗ модель 8560 з номером НОМЕР_2 Відповідно до технічної характеристики КАМАЗа модель 55102, його вантажопідйомність складає 7 тонн з можливим перевантаженням до 9 тонн. Згідно технічної характеристики причепа на КАМАЗ - НЕФАЗ модель 8560, його вантажопідйомність складає 9750 кг.

Придбаний у ПП «Сервіс плюс Груп» товар транспортувався без перевантаження, оскільки придбаний металопрокат лист х/к перевозився за два рази, з навантаженням та перевезенням КАМАЗом модель 55102 з причепом НЕФАЗ модель 8560 по 18,5 тонн. Звичайна вантажопідйомність без перевантаження КАМАЗу з причепом НЕФАЗ, складає 18 тонн.

Також у якості доказів транспортування товару, позивачем надано звіт про використання коштів на відрядження водія, наказ про відрядження водія.

В матеріалах справи наявні накладні на передачу товару (лист х/к) для складського зберігання, накладні для передачі товару у виробництво, придбаний у ПП «Сервіс плюс Груп» товар поставлений на балансовий облік.

Встановлено, що отриманий товар у ПП «Сервіс плюс Груп» було використано у власній господарській діяльності для виготовлення пневмотранспортера. В матеріалах справи наявні докази продажу виробленої продукції з металопрокату - ПП «Куп'янський комбікормовий завод», ТОВ «ББПРОМ», ТОВ «СФС Трейд», ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Глобинський Свинокомплекс», ПП «Виробничо-торгова компанія «Лукас», ТОВ СП «Антарес», ДП «Санта-Перівка», ТОВ «Гефест БДБ», ТОВ «Арчі», ТОВ «Агротех», ПП «українська зерно торгова компанія», СТОВ «Скіф», ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в особі філії «Ізюмський КХП», ТОВ «Лад», ТОВ «Агрофірма Маяк», ТОВ «Попільнянський комбікормовий завод», ТОВ «Літа», ТОВ «Заготзерно-Високопілля», ТОВ «Агрофірма «Лиманський», СТОВ «Златожар», ПАТ «Вітаміни», ТОВ «Промпневмокомлект», ТОВ «АП-Групп». В матеріалах справи наявні договори поставок та видаткові накладні, за якими ТОВ «Алексзернотехніка» передало своїм покупцям пневмотранспортери, виготовлені з листів металопрокату.

Встановлено, що 25.06.2015 року між ТОВ «Алексзернотехніка» (покупець) та ТОВ «Китчер-Трейд» (продавець, постачальник) укладено договір купівлі-продажу № 21-06/15, згідно умов договору продавець зобов'язувався передати у власність покупця товар - плити дорожні залізобетонні, покупець з свого боку зобов'язувався прийняти і оплатити товар. Згідно умов договору - товар поставляється автотранспортом покупця. Господарські взаємовідносини з ТОВ «Китчер-Трейд» було відображено позивачем у бухгалтерській та податковій звітності. За результатами виконання договору ТОВ «Китчер-Трейд» видало ТОВ «Алексзернотехніка» податкову накладну № 24 від 25.06.2015 року, яка має необхідні реквізити та відповідає нормам Податкового кодексу України. Отримання товару підтверджується виписаною видатковою накладною № 41 від 25.06.2015 року. Поставка товару та часткова оплата за нього була здійснена на підставі рахунку-фактури № 41 від 25.06.2015 року. Частина оплати за отриманий товар згідно договору, підтверджується копією платіжного доручення № 2170 від 01.07.2015 року на суму 46402,00 грн. Сплачено авансовий платіж у розмірі 46402,00 грн., несплаченою залишається сума 522254,00 грн.

Пояснюючи часткову сплату позивач вказує, що постійно намагався встановити зв'язки з ТОВ «Китчер-Трейд». ТОВ «Китчер-Трейд» не проявляли зацікавленості щодо стягнення з ПП «Алексзернотехніка» суми боргу.

ТОВ «Алексзернотехніка» вказує, що несплачену частину свого боргу за поставлений товар на користь ТОВ «Китчер-Трейд», визнає як борг перед продавцем, декларує його як дохід.

В матеріалах справи наявні копії товарно-транспортних накладних, відповідно до яких транспортування вантажу здійснювалось власними транспортними засобами ТОВ «Алексзернотехніка», вантажовідправником вказано ТОВ «Китчер-Трейд», вантажоодержувачем ТОВ «Алексзернотехніка», перевезення товару здійснювалось з пункту навантаження: м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 114, до м. Олександрія, Кіровоградська область, 28000. Згідно товарно-транспортних накладних вантаж - плити дорожні залізобетонні у кількості 220 штук, перевозився транспортним засобом КАМАЗ з причепом.

Придбаний у ПП ТОВ «Китчер-Трейд» товар транспортувався без перевантаження, оскільки плити дорожні залізобетонні перевозились ходками п'ятнадцять разів, з навантаженням та перевезенням КАМАЗом модель 55102 з причепом НЕФАЗ модель 8560 по 18, 17 та 16 тонн.

У якості доказів транспортування товару, позивачем надано звіти про використання коштів на відрядження водія, накази про відрядження водія, посвідчення про відрядження.

В матеріалах справи наявні накладні на передачу товару (плита дорожня залізобетонна) для складського зберігання, накладні для передачі товару у виробництво, придбаний у ТОВ «Китчер-Трейд» товар поставлений на балансовий облік. Плити дорожні залізобетонні відповідно до накладних використання матеріалів були використані підприємством у власних цілей для облаштування власних цехів та складів.

Відповідно до матеріалів справи, встановлено, що ТОВ «Алексзернотехніка» має у своїй власності КАМАЗ модель 55102 та причеп НЕФАЗ модель 8560.

Відповідно до договору № 12 від 01.01.2014 року, ТОВ «Алексзернотехніка» отримало від громадянина Горбова В.І. в оренду автомобіль КРАЗ 250 типу автокран 10-20 тонн. Таким чином, ТОВ «Алексзернотехніка» мало технічний засіб для здійснення навантаження та розвантаження великогабаритного вантажу, такого як листи металопрокату та плити дорожні залізобетонні.

Відповідно до матеріалів справи ТОВ «Алексзернотехніка» направляло Олександрійській ОДПІ Головного управління ДФС у Кіровоградській області пояснення з приводу своїх господарських взаємовідносин з ТОВ «Китчер-Трейд» та ПП «Сервіс плюс Груп», вказувало, що перевезення здійснювались своїми власними транспортними засобами, що підтверджуються товарно-транспортними накладними, погоджувалось з наявністю заборгованості за отриманий товар.

Згідно довідки є Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та витягу є Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 03.10.2014 року, ТОВ «Алексзернотехніка» має такі види економічної діяльності як виробництво машин та устаткування для переробки сільськогосподарських продуктів, монтаж машин та устаткування для перероблення сільськогосподарських продуктів.

Таким чином, придбаний металопрокат було використано для виготовлення та продажу у готовому вигляді у виді устаткування іншим суб'єктам господарювання.

Придбані у ТОВ «Китчер-Трейд» плити дорожні залізобетонні було використано для власних потреб.

Згідно зі ст.ст. 1, 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. На даних бухгалтерського обліку ґрунтується фінансова, податкова, статистична та інші види звітності. Первинні документи по відображенню господарських операцій являються основою і для податкового обліку.

Первинний документ згідно з визначенням ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення. Господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Колегія суддів вказує, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання. Господарська операція пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондується з нормами ПК України.

Відповідно до п. 44.1, п.п. 44.3 - 44.5 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Згідно з п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що законодавцем визначається поняття первинних документів, як доказів, які підтверджують реальність здійснення економічної господарської операції, здійснення договірних відносин за результатами яких відбулась зміна майнового стану платника податків та змінились показники податкового зобов'язання такого платника. Первинні документи повинні підтвердити укладання договору між платником податку, у даному випадку позивачем, його виконання, тобто отримання послуг для власної діяльності, отримання замовлених товарів, здійснення оплати, що передбачає передачу коштів від замовника на рахунок виконавця. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричинити реальні зміни майнового стану платника податків. Позивачем підтверджені витрати, як засіб оплати за отримані від контрагентів товари, наявні докази руху коштів, зміна майнового стану та активів позивачем доведена. Оплата за отримані товари від ТОВ «Китчер-Трейд» та ПП «Сервіс плюс Груп» здійснена частково, з наявною сумою боргу перед поставщиками позивач погоджується.

Відповідно до доводів апеляційної скарги, як на безтоварність господарських операцій Головне управління ДФС у Кіровоградській області вказує неможливість перевезення придбаних товарів.

Матеріалами справи встановлено, що перевезення вантажу, отриманого від контрагентів здійснювалось власними транспортними засобами ТОВ «Алексзернотехніка» КАМАЗом модель 55102 з вантажопідйомністю 7 тонн з можливим перевантаженням до 9 тонн. та причепом на КАМАЗ - НЕФАЗ модель 8560 з вантажопідйомністю 9 тонн 750 кг. Перевезення вантажу підтверджується оформленими товарно-транспортними накладними, документами на відрядження водіїв.

Згідно п. 198.2, п. 198.3, 198.6 ст. 198, п.п. 200.1 - 200.4 ст. 200 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум валових витрат та податкового кредиту виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Колегія суддів вказує, що право на формування податкового кредиту виникає у платника податків після отримання від контрагента податкової накладної. Податкові накладні від ТОВ «Франківські сучасні технології», ПП «Сервіс плюс груп» і ТОВ «Китчен-Трейд» отримані, належним чином зареєстровані.

Водночас, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв'язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування валових витрат та податкового кредиту, зокрема, це: не пов'язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що договори, які були укладені між ТОВ «Франківські сучасні технології» (ТОВ «Спецконсалт»), ПП «Сервіс плюс груп» і ТОВ «Китчен-Трейд» щодо купівлі-продажу товарів - визнані судом недійсними або розірвані з ініціативи сторін. Податковий орган не наділений правом визначати які договори є нікчемними, і відповідно до цього не має права створювати певні наслідки з своїх припущень.

Відсутність оплати за отриманий товар може поставити під сумнів господарські операції тільки у тому разі, коли отримувач товару не погоджується з заборгованістю перед продавцем та у разі дійсного не отримання товару.

Колегія суддів зазначає, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки в оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших первинних документів (видаткових накладних, рахунків-фактур, податкових накладних тощо) можливо встановити зміну власного капіталу та виникнення зобов'язання сплатити продавцям кошти за отриманий товар.

Відсутність у спірних контрагентів матеріальних чи трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання господарської операції, залучення працівників та утримання приміщень можливе шляхом залучення за договорами оренди та шляхом укладання цивільно-правових договорів (аутсорсинг та аутстафінг).

Подібної думки дотримується Верховний Суд у рішенні від 01.08.2018 року у справі № 813/23/14 (К/9901/4446/18).

Також аналогічної думки дотримується Верховний Суд у рішенні від 17.01.2018 року у справі № К/9901/2529/18 та у рішенні від 16.01.2018 року у справі № К/9901/1478/18.

Контрагенти позивача ТОВ «Франківські сучасні технології» (ТОВ «Спецконсалт»), ПП «Сервіс плюс груп» і ТОВ «Китчен-Трейд» на момент виконання договорів були зареєстровані як платники податку на додану вартість, мали право виписувати податкові накладні, які зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отже, господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазачає, що позивачем правомірно віднесено суми сплачені при отримані товарів до сум валових витрат та правомірно сформовано податковий кредит. Витрати, здійсненні позивачем як засіб оплати за отримані товари підтверджуються копіями платіжних доручень, виникненням у позивача зобов'язання сплатити продавцям кошти. Ознакою дійсності господарських операцій є зміна майнового стану платника податків, зміна його активів. Головною ознакою комерційної корисності від придбаних послуг є їх використання у своїй власній діяльності та у кінцевому результаті отримання прибутку.

Аналізуючи докази у справі та законодавство, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що матеріалами справи доведено реальність господарських операцій позивача з контрагентами, прослідковується мета замовлення та отримання товарів, їх використання у власній господарській діяльності для виконання взятих на себе договірних зобов'язань.

Вирішуючи спір по суті, колегія суддів виходить з вимог ч. 2 ст. 77 КАС України та вважає, що податковим органом не доведено правомірність винесених податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Встановлено, що Головне управління ДФС у Кіровоградській області сплатило судовий збір у розмірі 16905,00 грн. що підтверджується платіжним дорученням № 386 від 11.05.2018 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2018 року було зобов'язано Головне управління ДФС у Кіровоградській області сплатити судовий збір у розмірі 14526,60 грн.

Судовий збір Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області було сплачено у більшому розмірі ніж було необхідно при поданні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції. Загальна сума судового збору, яка переплачена складає 2378,40 грн., така сума підлягає поверненню.

09.07.2018 року Головне управління ДФС у Кіровоградській області звернулось до суду з клопотанням про повернення переплаченого судового збору у розмірі переплати 2378,40 грн.

Згідно ч. 1, ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

При розподілі судових витрат варто враховувати, що судовий збір сплачений суб'єктом владних повноважень не повертається крім випадків наявності його переплати.

Керуючись ст.ст. 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року у справі № П/811/941/17 - залишити без змін.

Повернути Головному управлінню ДФС у Кіровоградській області судовий збір у сумі 2378,40 грн. (дві тисячі триста сімдесят вісім гривень 40 копійок), сплачений згідно платіжного доручення № 386 від 11.05.2018 року.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, відповідно до ст., ст. 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Ю.В. Дурасова