Справа № 2а-11046/10/2670
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2010-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 листопада 2010 року 14:16 № 2а-11046/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А. при секретарі судового засідання Черненко О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Дочірнього підприємства "ЕксЕмДжі"
до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва
про визнання нечинним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 10.06.2010р. №/0
за участю представників сторін:

від позивача: Бережанська А.О. (дов.від 15.11.10 №б/н)

від відповідача Ніколаєнко О.С. (дов.від 18.02.10 № 907/9/10-011)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства «ЕксЕМДжі»до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва про визнання нечинним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 16.11.2010 року в 14 год. 16 хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено сторін після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч.2 ст. 167 КАС України.

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом про визнання нечинним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 10.06.10 №/0.

Позивач вважає, що Закон України №2181 від 21.12.2008р. «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» на його думку встановлює спеціальний порядок нарахування, оскарження, процедури сплати та примусового стягнення, яким може застосовуватися лише щодо податків і зборів (обов'язкових платежів), сплата яких передбачена законами з питань оподаткування.

Таким чином, позивач вважає, що Закон №2181 не регулює питання застосування та стягнення фінансових санкцій за порушення термінів розрахунків при виконанні зовнішньоекономічних контрактів. Тому, норми пп..5.3.1 п.5.3. Закону №2181 не можуть застосовуватися до пені, яка нараховується відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

За таких підстав, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити, та визнати нечинним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 10.06.10 №/0.

Представник відповідач позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю, обґрунтовуючи тим, що позивачем порушено ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»що призвело до несвоєчасного надходження валютної виручки по контракту від 01.10.06 №23М/0906 з нерезидентом «Credit Europe bank N.V»за прострочення 111 днів, в сумі 11352,00 євро, (77162,95 грн.), за прострочення 53 днів в сумі 15120,00 євро (102775,18 грн.) та за прострочення 53 днів в сумі 8184,00 євро. (55629,10 грн.) та ненадходження на територію України валютної виручки по контракту від 29.06.2006 №16М/0506 с нерезидентом «Dexton Business Solution B.V.) в сумі 42551,35 євро (413267,65 грн.)

У судовому засіданні представник відповідача дав аналогічні пояснення.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, з огляду про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи Державної податковою інспекцією у Голосіївському районі м. Києва (надалі - відповідач) проведено документальну невиїзну перевірку Дочірнього підприємства «ЕксЕмДжі»(надалі - позивач) з питань дотримання вимог валютного законодавства України при розрахунках по зовнішньоекономічних контрактах від 29.06.06 №16М/0506 з нерезидентом «Dexton Business Solution B.V.»та від 01.10.06 №23М/0906 з нерезидентом «Credit Europe bank N.V»

За результатами проведеної перевірки виявлено порушення:

-ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземні валюті»від 23.09.1994 №185/94, що призвело до несвоєчасного надходження валютної виручки по контракту від 01.10.2006 №23М/0906 з нерезидентом «Credit Europe bank N.V»за прострочення 111 днів, в сумі 11352,00 євро, (77162,95 грн.), за прострочення 53 днів в сумі 15120,00 євро (102775,18 грн.) та за прострочення 53 днів в сумі 8184,00 євро. (55629,10 грн.) та ненадходження на територію України валютної виручки по контракту від 29.06.2006 №16М/0506 з нерезидентом «Dexton Business Solution B.V.» в сумі 42551,35 євро (413267,65 грн.).

За виявлене порушення відповідачем прийняте податкове повідомлення - рішення форми № /0, яким визначено суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 151418,52 грн.).

Указана сума підлягала сплаті у 30 денний термін від дня отримання рішення відповідно до пп..5.3.1. п.5.3. ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», однак позивачем сплачено не було.

Як вбачається з матеріалів справи, актом планової перевірки від 18.03.2010 № 132/1-23-04-32245596 у ДП „ЕксЕмДжі" встановлена дебіторська заборгованість, по зовнішньоекономічному експортному контракту від 01.10.06 №23М/0906 з нерезидентом «Credit Europe bank N.V»щодо надання послуг з розробки програмного забезпечення; у загальному розмірі 34 656,00 євро (235 567,23 грн.), з граничним терміном погашення на: суму 11 352,00 євро (77 162.95 грн.) - 01.05.2007, на суму 15 120,00 євро (102 775,18 грн.) -28.06.2007. на суму 8 184,00 євро (55 629,10 грн.) - 28.06.2007.

Відповідно до статті 1 Закону України від 23 вересня 1994 року №185/94-ВР „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у терміни виплати заборгованостей, зазначені в контрактах але не пізніше 90 календарних днів здати митного оформлення (виписки вивізної ватажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного терміну потребує індивідуальної ліцензії Національного банку України.

Матеріалами справи встановлено, що позивач звернувся до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-Промисловій Палаті України з позовною заявою до «Credit Europe bank N.V».

Відповідно до абз.2 ст.4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»у разі прийняття судом рішення про відмову в позові повністю або частково або припинення (закриття) провадження у справі чи залишення позову без розгляду строки, передбачені ст.ст.1,2 цього Закону, зупиняється і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

Однак, справу було закрито, таким чином відповідно до абз. 3 статті 4 Закону України від 23 вересня 1994 року №185/94-ВР „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" у разі прийняття судом рішення про відмову в позові повністю або частково або припинення (закриття) провадження у справі чи залишення позову без розгляду строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону, поновлюються і пеня за їх порушення сплачується за кожний день прострочення, включаючи період, на який ці строки було зупинено.

Крім того, перевіркою своєчасності розрахунків при проведенні експортної операції встановлено, що в порушення ст. 1 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", валютна виручка від нерезидента „Credit Europe bank N.V." на територію України надійшла з порушенням законодавчо встановлених термінів розрахунків.

За таких підстав, відповідачем відповідно до статті 4 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" до позивача застосована пеня за порушення законодавчо встановлених термінів розрахунків у розмірі 51 230,89 грн.

Щодо порушення строків сплати при взаємовідносин позивача з нерезидентом «Dexton Business Solution B.V», суд зазначається наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України від 23 вересня 1994 року №185/94-ВР „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої лади з питань економічної політики.

Матеріалами справи встановлено, що позивач звернувся до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - Промисловій Палаті України з позовною заявою б/н від 25.05.2009 до „Dexton Business Solution B.V».

У разі прийняття позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону України №185-94, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується

Однак, рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-Промислової палати України у частині позовних вимог про стягнення з відповідача 9 625,70 євро позивачу відмовлено.

Таким чином, строки передбачені ст.ст. 1 і 2 цього Закону України №185/94-ВР поновлюються і пеня за їх порушення сплачується за кожний день прострочення, включаючи період, на який ці строки було зупинено.

Крім того, перевіркою своєчасності розрахунків при проведенні експортної операції встановлено, що порушення ст. 1 Закону України № 185/94-ВР в частині того, що валютна виручка від нерезидента «Dexton Business Solution B.V»на територію України не надійшла у розмірі 42 551,35 євро (413 267,65 грн.) в тому числі при звернені до МКАС при ТПП задоволено позов на уму 33 120,59 євро, та відмовлено у позові на суму 9 430,76 євро (100 287,93 грн.) основного боргу. Кількість днів прострочення 333.

З огляду на вищевикладене, враховуючи докази наявні в матеріалах справи, пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень довів обставини, якими виявлені порушення за результатами проведеної перевірки Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», тому прийняте рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій є правомірними та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Частиною першою статті 94 КАС України встановлено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7)дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене, оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено обґрунтування заявлених позовних вимог, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 9, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Постанова може бути оскаржена в порядку ст.ст.185-187 КАС України.

Суддя І.А. Качур