Справа № 806/2426/18
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року м. Житомир справа № 806/2426/18

категорія 6.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попової О. Г.,

секретар судового засідання Бойко Т.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Петренко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_3 звернулась до Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із позовом, в якому просить:

- визнати дії Коростенського відділу головного управління Держгеокадастру щодо відмови у виправленні кадастрових номерів на земельну ділянку площею 3,0612 га, яка розташована на території Лісівщинської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва неправомірними та зобов'язати Коростенський відділ головного управління Держгеокадастру безоплатно, шляхом присвоєння земельній ділянці за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру нового кадастрового номера, наступного за останнім у відповідному кадастровому кварталі, виправити помилку у присвоєнні кадастрового номера земельній ділянці, власником якої відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 08 вересня 2009 року є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

- зобов'язати відділ державної реєстрації виконавчого комітету Коростенської міської ради провести державну реєстрацію права власності та іншого речового права, права оренди земельної ділянки на земельну ділянку, власником якої відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 08 вересня 2009 року є ОСОБА_3 після виправлення помилки за фізичною особою ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 08 вересня 2009 року позивач є власником земельної ділянки площею 3,0612 га, яка розташована на території Лісівщинської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно із планом меж земельної ділянки, затвердженим управлінням Держкомзему Коростенському районі, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер НОМЕР_3.

Вказує, що при оформленні документів на оренду вказаної земельної ділянки позивачу стало відомо, що кадастровий номер НОМЕР_3, який присвоєний належній позивачу земельній ділянці також присвоєно іншій земельній ділянці, яка належить ОСОБА_6 відповідно до Державного акту НОМЕР_4 від 09.12.2008. Наголошує, що управлінням Держкомзему у Коростенському районі було помилково продубльовано кадастровий номер НОМЕР_3, оскільки вказаний номер було присвоєно двом різним земельним ділянкам, які належать різним фізичним особам.

За твердженнями позивача, з метою виправлення вказаної помилки ОСОБА_3 звернулася до Коростенського відділу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із заявою, в якій просила внести зміни та виправити помилково внесені дані до Реєстру кадастрових номерів.

Зазначає, що за результатами розгляду отримала відмову, оформлену листом вих. №С-23/0-0.17-37/143-18 від 19.03.2018 із посиланням на положення пункту 158 Порядку ведення Державного земельного кадастру №1051 від 17.10.2012 згідно якого помилки, допущені в відомостях Державного земельного кадастру, внесені до нього з інших кадастрів та інформаційних систем, підлягають виправленню після виправлення їх в інших кадастрах та інформаційних системах та пропозицією звернутися із відповідною заявою до органу державної реєстрації прав на нерухоме майно для виправлення даної помилки.

Позивач вказує, що також зверталася із відповідною заявою до Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, за результатами розгляду якої отримала відповідь, оформлену листом вих. №02-16/621 від 17.04.2018, в якій відповідач підтвердив факт державної реєстрації права власності та іншого речового права, права оренди земельної ділянки на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3 за фізичною особою ОСОБА_6 відповідно до Державного акту НОМЕР_4 від 09.12.2008. Відповідач також підтвердив той факт, що управління Держкомзему у Коростенському районі провів дублювання кадастрового номеру НОМЕР_3 та видав два різні державні акти на право власності на земельну ділянку двом суб'єктам речових прав на нерухоме майно.

Позивач наголошує, що кадастровий номер земельної ділянки присвоюється територіальним органом Держкомзему під час проведення її державної реєстрації та не може повторюватись. При внесенні відомостей до електронної бази індивідуальність кадастрового номеру має перевірятися адміністратором, з метою відсутності дублювань, а права та законні інтереси не можуть ставитися у залежність від допущення посадовими особами суб'єкта владних повноважень технічних помилок при виконанні покладених на них обов'язків.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 04.06.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого судового засідання та викликом (повідомлення) учасників справи. Підготовче судове засідання призначено на 25.06.2018 о 10:00.

25 червня 2018 року на офіційну електронну адресу суду надійшло клопотання представника позивача про проведення підготовчого засідання без участі позивача та його представника. (а.с. 28)

Підготовче судове засідання, призначене на 25.06.2018 о 10:00 було відкладено на 17.07.2018 о 11:30 у зв'язку із неявкою представника позивача та представника відповідача Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області.

26 червня 2018 року до відділу документального забезпечення суду у строк та в порядку, визначеному статтею 152 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) від Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі за безпідставністю. (а.с.36-39)

13 липня 2018 року на офіційну електронну поштову адресу суду надійшло клопотання представника Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області про розгляд справи без його участі. При вирішенні спору покладається на розсуд суду. (а.с. 46)

В підготовче судове засідання, призначене на 17.07.2018 о 11:30 прибули представник позивача та представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

Протокольною ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 17.07.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.08.2018 о 12:00, що зафіксовано секретарем судового засідання у протоколі судового засідання від 17.07.2018.

В судове засідання призначене на 07.08.2018 о 12:00 прибули представник позивача та представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області. Представник відповідача Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області в судове засідання не прибув, попередньо надіслав на офіційну електронну поштову адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі. При вирішенні спору покладається на розсуд суду. (а.с. 46) Відзив на позовну заяву не надіслав.

Частиною четвертою статті 159 КАС України встановлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. (а.с. 36-39).

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 08 вересня 2009 року ОСОБА_3 на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації від 04.06.2008 №394 є власником земельної ділянки площею 3,0612 га, яка розташована на території Лісівщинської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державний актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №26. (а.с. 11)

Згідно із планом меж земельної ділянки, затвердженим управлінням Держкомзему Коростенському районі, вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер № НОМЕР_3. (зворот а.с. 11)

Відповідно до поземельної книги кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3, 21.10.2015 було внесено запис №003 щодо визначення права власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 08 .09.2009.

Водночас, згідно розділу 3 поземельної книги 26.11.2015 було внесено запис №004 щодо становлення права власності на земельну ділянку за кадастровим номером № НОМЕР_3 за ОСОБА_6. Внесено відомості про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно: дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно - 04.11.2015; реєстраційний номер земельної ділянки у Державному реєстрі прав - 11907984; відомості про орган державної реєстрації прав - Коростенське міськрайонне управління юстиції Житомирської області. (а.с. 54-64)

Як встановлено із наявної у матеріалах справи копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 09 грудня 2009 року ОСОБА_6 на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації від 18.08.2006 №328 є власником земельної ділянки площею 3,6938 га, яка розташована на території Лісівщинської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державний актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №21. (а.с. 74)

Відповідно до плану меж земельної ділянки, затвердженим Коростенським районним управлінням (відділом) земельних ресурсів, вказаній земельній ділянці також присвоєно кадастровий номер НОМЕР_3. (а.с. 75)

23 лютого 2018 року позивач зверталась із заявою до відділу у Коростенському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із заявою щодо виправлення помилково занесених даних до реєстру кадастрових номерів щодо земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_3, оскільки відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 08 вересня 2009 року власником вказаної земельної ділянки є ОСОБА_3. (а.с. 12)

Відділ у Коростенському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області листом вих. №С-23/0-0.17-37/143-18 від 19.03.2018 повідомив позивачу, що відповідно до відомостей Держаного земельного кадастру, земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_5 була зареєстрована на ім'я ОСОБА_3 (державний акт: серія та номер НОМЕР_2 від 08.09.2009 реєстраційний номер: 26).

В порядку інформаційної взаємодії органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, та органу державної реєстрації прав, 04 листопада 2015 року за реєстраційним номером земельної ділянки у Державному реєстрі прав 11907984 від Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, надійшла інформація про реєстрацію права власності на дану земельну ділянку на ім'я ОСОБА_6.

Відповідно до пункту 158 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17.10.2012, помилки, допущені у відомостях Державного земельного кадастру, внесених до нього з інших кадастрів та інформаційних систем у порядку інформаційної взаємодії, підлягають виправленню у Державному земельному кадастрі після їх виправлення у відповідних кадастрах та інформаційних системах.

Враховуючи вище зазначене, для внесення виправлених відомостей до Державного земельного кадастру, стосовно власника земельної ділянки, рекомендуємо звернутися до органу державної реєстрації прав на нерухоме майно для виправлення даної помилки. (а.с.13)

З урахуванням наданої відповіді, позивач звернулась із заявою на ім'я міського голови міста Коростеня щодо надання роз'яснень про можливість процедури виправлення або скасування запису про право власності в державному реєстрі речових прав та в державному земельному кадастрі у зв'язку із дублюванням кадастрового номеру у щодо двох різних земельних ділянок, а також щодо реєстрації права власності на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_5. (а.с. 14)

Виконавчий комітет Коростенської міської ради Житомирської області листом вих. №02-16/621 від 17.04.2018 повідомив позивачу, що 04 листопада 2015 року відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, а саме державним реєстратором Лонська Л.С. було проведено державну реєстрацію права власності та іншого речового права, права оренди земельної ділянки на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3 за фізичною особою, а саме ОСОБА_6. Підставою виникнення права власності на дану земельну ділянку державний реєстратор вказав державний акт на право власності на земельну ділянку серія, номер: НОМЕР_4 від 09.12.2008, видавник: Коростенський районний відділ земельних ресурсів Житомирської області, в якому й прописано даний кадастровий номер земельної ділянки.

Згідно поданої копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія, номер НОМЕР_2 від 08.09.2009, видавник управління Держкомзему у Коростенському районі випливає, що даний орган який на той момент був уповноважений видавати державні акти та присвоювати кадастрові номери земельним ділянкам провів дублювання кадастрового номеру, а саме НОМЕР_3 та видав два різні державні акти на право власності на земельну ділянку двом суб'єктам речових прав на нерухоме майно.

По даним публічної кадастрової карти України та листа відділу у Коростенському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області дійсно підтверджується, що даний кадастровий номер присвоєно земельній ділянці, яка Вам належить на праві особистої приватної власності.

Абзац третій частини першої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV від 01.07.2004 свідчить, що у разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду.

Відповідно до ч.2 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" за №1952-IV від 01.07.2004 для проведення скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації трав.

Для врегулювання та приведення даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру у відповідність та виправлені допущених помилок рекомендуємо Вам звернутися до суду для винесення рішення суду про скасування запису права власності та іншого речового права, права оренди земельної ділянки за ОСОБА_6. (а.с. 15 та зворот)

Не погоджуючись із діями відповідачів та наголошуючи, що права та законні інтереси не можуть ставитися у залежність від допущення посадовими особами суб'єкта владних повноважень технічних помилок при виконанні покладених на них обов'язків, позивач звернулась із вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи дії відповідачів на відповідність ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 13 Основного Закону встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Статтею 41 Основного Закону проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру регулюються Законом України "Про Державний земельний кадастр" від 07.07.2011 №3613-VI (далі - Закон №3613-VI).

Частиною першою статті 1 Закону №3613-VI встановлено, що кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Положеннями статті 3 Закону №3613-VI визначено, що Державний земельний кадастр базується на таких основних принципах: обов'язковості внесення до Державного земельного кадастру відомостей про всі його об'єкти; єдності методології ведення Державного земельного кадастру; об'єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі; внесення відомостей до Державного земельного кадастру виключно на підставі та відповідно до цього Закону; відкритості та доступності відомостей Державного земельного кадастру, законності їх одержання, поширення і зберігання; безперервності внесення до Державного земельного кадастру відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру, що змінюються; документування всіх відомостей Державного земельного кадастру.

Статтею 6 Закону №3613-VI врегульовано, що ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Держателем Державного земельного кадастру є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Адміністратором Державного земельного кадастру є державне підприємство, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, і здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Державного земельного кадастру, відповідає за технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист відомостей, що містяться у Державному земельному кадастрі.

Згідно з ч.1 ст.37 Закону №3613-VI у разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущеної органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, заінтересована особа письмово повідомляє про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який перевіряє відповідність відомостей Державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які стали підставою для внесення цих відомостей. Якщо факт невідповідності підтверджено, орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, безоплатно виправляє допущену помилку в день надходження повідомлення та не пізніше наступного дня повідомляє про це заінтересованих осіб.

Відповідно до ч.2 ст.37 Закону №3613-VI у разі виявлення технічної помилки, допущеної в записах Державного земельного кадастру органом, що здійснює його ведення, зазначений орган у п'ятиденний строк письмово повідомляє про це заінтересовану особу.

Частиною третьою статті 37 Закону №3613-VI визначено, що виправлення технічних помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок наявності технічних помилок у документах, на підставі яких були внесені такі відомості, здійснюється після виправлення помилок у зазначених документах.

Згідно з ч.4 ст.37 Закону №3613-VI виправлення інших помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою, оцінки земель, здійснюється після внесення змін до такої документації.

Положеннями частини п'ятої статті 37 Закону №3613-VI виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися також на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду.

У відповідності до ч.6 ст.37 Закону №3613-VI інформація про виправлення технічних помилок не пізніше наступного дня з дня їх виправлення надається в письмовій формі власникам та користувачам земельних ділянок, а також третім особам, чиїх інтересів стосувалося виправлення помилок.

Процедура та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначено постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру" від 17 жовтня 2012 року №1051. (далі - Порядок №1051)

Пунктом третім Порядку №1051 встановлено, що Державний земельний кадастр ведеться на електронних та паперових носіях.

Документи в паперовій формі, які створюються під час ведення Державного земельного кадастру, витяги з Державного земельного кадастру про об'єкт Державного земельного кадастру, довідки, що містять узагальнену інформацію про землі (території), викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану), кадастрові плани земельних ділянок та інші документи створюються шляхом роздрукування їх електронної (цифрової) форми за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

У разі виявлення розбіжностей між відомостями на електронних та паперових носіях пріоритет мають відомості на паперових носіях.

Відповідно до п.137 Порядку №1051 помилками у Державному земельному кадастрі є:

1) технічна помилка (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущена органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру;

2) технічна помилка (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущена не з вини органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру (в тому числі технічна помилка у документах, на підставі яких внесені відомості до Державного земельного кадастру);

3) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою та оцінки земель (в тому числі виявлена після перенесення інформації про земельні ділянки з державного реєстру земель та відомостей про інші об'єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженій та переданій до 1 січня 2013 р. до Державного фонду документації із землеустрою);

4) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру, внесених до нього з інших кадастрів та інформаційних систем у порядку інформаційної взаємодії;

5) технічна помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок перенесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку, яка не була зареєстрована в державному реєстрі земель;

6) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру під час державної реєстрації земельної ділянки;

7) помилка у застосуванні систем координат для земельних ділянок, які були зареєстровані до 01 січня 2013 року та перенесені до Державного земельного кадастру.

Відомості про земельну ділянку та інші об'єкти Державного земельного кадастру у разі виправлення помилки щодо реєстрації земельної ділянки або виправлення помилкового перенесення відомостей про земельну ділянку з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру та у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки або виправлення помилки щодо інших об'єктів Державного земельного кадастру:

- набувають статусу архівних за рішенням Державного кадастрового реєстратора;

- відображаються на кадастровій карті в архівному шарі даних геоінформаційної системи;

- зберігаються в Державному земельному кадастрі постійно разом з відомостями про відповідного Державного кадастрового реєстратора, дату та час набуття статусу архівних такими відомостями.

Згідно з п.157 Порядку №1051 у разі виявлення органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, помилки у присвоєнні кадастрового номера земельній ділянці (в тому числі після перенесення інформації про земельні ділянки з державного реєстру земель та відомостей про інші об'єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженій та переданій до 01 січня 2013 року до Державного фонду документації із землеустрою) зазначений орган у п'ятиденний строк з моменту виявлення помилки:

1) складає в електронній та паперовій формі протокол виправлення помилки за формою згідно з додатком 30;

2) безоплатно виправляє помилку в кадастровому номері шляхом присвоєння земельній ділянці за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру нового кадастрового номера, наступного за останнім у відповідному кадастровому кварталі;

3) письмово повідомляє про це власникам, користувачам відповідної земельної ділянки за формою згідно з додатком 31.

Відповідно до п.158 Порядку №1051 помилки, допущені у відомостях Державного земельного кадастру, внесених до нього з інших кадастрів та інформаційних систем у порядку інформаційної взаємодії, підлягають виправленню у Державному земельному кадастрі після їх виправлення у відповідних кадастрах та інформаційних системах.

Положеннями пункту 159 Порядку №1051 визначено, що у разі виявлення фізичною або юридичною особою помилки, допущеної у відомостях Державного земельного кадастру, внесених до нього з інших кадастрів та інформаційних систем у порядку інформаційної взаємодії, заінтересована особа письмово повідомляє про це відповідному територіальному органові Держгеокадастру згідно з додатком 39.

До повідомлення додаються документи, що підтверджують помилки та їх характер.

Судом встановлено та не заперечується відповідачами, що 04 листопада 2015 року за реєстраційним номером земельної ділянки у Державному реєстрі прав 11907984 від Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, надійшла інформація про реєстрацію права власності на дану земельну ділянку на ім'я ОСОБА_6.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 08.09.2009, видавник управління Держкомзему у Коростенському районі встановлено, що орган, який на той момент був уповноважений видавати державні акти та присвоювати кадастрові номери земельним ділянкам провів дублювання кадастрового номеру, а саме: НОМЕР_3 та видав два різні державні акти на право власності на земельну ділянку двом суб'єктам речових прав на нерухоме майно.

По даним публічної кадастрової карти України та листа відділу у Коростенському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області дійсно підтверджується, що даний кадастровий номер присвоєно земельній ділянці, яка Вам належить на праві особистої приватної власності.

Положеннями статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952, ратифікованого Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17.07.1997 №475/97-ВР, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини конвенційне поняття "майно" являє собою "існуюче майно" або засоби, включаючи право вимоги, відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності (справа "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини", заява №42527/98, рішення від 12.07.2001 п.83).

Засоби юридичного захисту ефективними є тоді, коли вони можуть запобігти виникненню умов, які становлять порушення, або не допустити подальшого існування таких умов (справа "Мельник проти України", заява №72286/01, рішення від 28.03.2006 р., щодо статті 13)

Втручання в право на мирне володіння майном повинне здійснюватися з дотриманням "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи (справа "Спорронг та Льонрот проти Швеції").

Принцип верховенства права зобов'язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя (справа "Броньовський проти Польщі", заява №31443/96, рішення від 22.06.2004, п. 184).

Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Суд погоджується із доводами позивача та зазначає, що права та законні інтереси не можуть ставитися у залежність від допущення посадовими особами суб'єкта владних повноважень технічних помилок при виконанні покладених на них обов'язків, позивач звернулась із вказаним позовом до суду.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України" суд підкреслив особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (Беєлер проти Італії, Онер'їлдіз проти Туреччини, Megadat.com S.r.l. проти Молдови, Москаль проти Польщі).

Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії" від 20.05.2010, "Тошкуце та інші проти Румунії" від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ("Онер'їлдіз проти Туреччини" та "Беєлер проти Італії"). Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Лелас проти Хорватії").

Право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_3 підтверджено сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, однак, внаслідок допущення технічних помилок відповідачем позивач фактично позбавлена реалізувати своє право розпорядження вказаної земельної ділянки як її власник.

На численні звернення позивача вказані перешкоди у реалізації позивачем свого права власності, які виникли з вини суб'єкта владних повноважень, відповідачем в позасудовому порядку усунуто не було.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнати протиправними дії Коростенського відділу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо відмови у виправленні кадастрових номерів на земельну ділянку площею 3,0612 га, яка розташована на території Лісівщинської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Верховний Суд України у своїй постанові від 16.09.2015 по справі №21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Застосовуючи механізм захисту права та його відновлення, порушеного суб'єктом владних повноважень, беручи до уваги, що позивач не змогла відновити порушене право в позасудовому порядку та керуючись повноваженнями, наданими ч.2 ст.9, ст.245 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Коростенський відділ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у відповідності до пункту 157 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 виправити помилку у присвоєнні кадастрового номера земельній ділянці, власником якої відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 08.09.2009 є ОСОБА_3.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-IV ( далі - Закон №1952-IV)

Частиною першою статті 2 Закону №1952-IV визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом другим частини першої статті 4 Закону №1952-IV передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном.

Частиною першою статті 26 Закону №1952-IV визначено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

У разі зміни ідентифікаційних даних суб'єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб'єкта управління об'єктами державної власності, відомостей про об'єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.

У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду.

Згідно з ч.2 ст.26 Закону №1952-IV у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Враховуючи факт, що відомості до Державного реєстру прав були внесені разом із помилковими відомостями щодо кадастрового номеру земельної ділянки та вказані дії унеможливлюють реалізацію позивачем свого права власності на земельну ділянку, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Відділ державної реєстрації Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, після виправлення Коростенським відділом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області помилки у кадастровому номері земельної ділянки площею 3,0612 га, яка розташована на території Лісівщинської сільської ради, провести державну реєстрацію права власної та іншого речового права (права оренди) на земельну ділянку за ОСОБА_3 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 08.09.2009.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачами в порушення ч.2 ст.77 не доведено, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано правомірність відмови у виправленні кадастрових номерів на земельну ділянку площею 3,0612 га, яка розташована на території Лісівщинської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а тому позовні вимоги ОСОБА_3 є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (АДРЕСА_1. РНОКПП НОМЕР_1) до Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області (вул. Грушевського, 22, Коростень, Коростенський район, Житомирська область, 11501. Код ), Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області ((вул. Довженка, 45, Житомир, 10002. Код ) про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Коростенського відділу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо відмови у виправленні кадастрових номерів на земельну ділянку площею 3,0612 га, яка розташована на території Лісівщинської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Зобов'язати Коростенський відділ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у відповідності до пункту 157 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 виправити помилку у присвоєнні кадастрового номера земельній ділянці, власником якої відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 08.09.2009 є ОСОБА_3.

Зобов'язати Відділ державної реєстрації Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, після виправлення Коростенським відділом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області помилки у кадастровому номері земельної ділянки площею 3,0612 га, яка розташована на території Лісівщинської сільської ради, провести державну реєстрацію права власної та іншого речового права (права оренди) на земельну ділянку за ОСОБА_3 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 08.09.2009.

У решті заявлених вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складене: 23 серпня 2018 року.

Головуючий суддя О.Г. Попова