Справа № 161/9176/18
Суддя: Олексюк А. В.
Дата ухвалення: 2018-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/9176/18
Провадження № 2-а/161/407/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Олексюка А.В.,

при секретарі Вергун О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконуючого обовязки командира роти № 4 батальйону ОСОБА_3 патрульної поліції Волинській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 патрульної поліції у місті Луцьку Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07.06.2018 року виконуючим обовязки командира роти № 4 батальйону ОСОБА_3 патрульної поліції Волинській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 винесено постанову серії ВР № 154881 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та ст. 126 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. У вказаній постанові відповідач посилається на те, що 07.06.2018 року о 09:45 год. він керуючи автомобілем марки «BMW X5», номерний знак НОМЕР_1, по вул. Набережній, в м. Луцьку Волинської області, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», при цьому не мав при собі і не предявив поліс обовязкового цивільного страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 8.4 «в», 2.1 «ґ», 2.4 «а» ПДР України. З даною постановою позивач не згідний, вважає її незаконною, просить суд визнати протиправною та скасувати дану постанову.

Ухвалою суду від 16.07.2018 року замінено первісного відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції у місті Луцьку Департаменту патрульної поліції на належного виконуючого обовязки командира роти № 4 батальйону ОСОБА_3 патрульної поліції Волинській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, з наведених у ньому підстав. Просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що оскаржувана постанова є обґрунтованою та винесена згідно чинного законодавства. Просив суд в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідка ОСОБА_5, зясувавши обставини в адміністративній справі та дослідивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За вимогами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Судом встановлено, що 07.06.2018 року виконуючим обовязки командира роти № 4 батальйону ОСОБА_3 патрульної поліції Волинській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 винесено постанову серії ВР № 154881 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та ст. 126 КУпАП, та застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. (а.с. 9).

З даної постанови вбачається, що позивач 07.06.2018 року о 09:45 год. він керуючи автомобілем марки «BMW X5», номерний знак НОМЕР_1, по вул. Набережній, в м. Луцьку Волинської області, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», при цьому не мав при собі і не предявив поліс обовязкового цивільного страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 8.4 «в», 2.1 «ґ», 2.4 «а» ПДР України

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух, не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом та ін.

Згідно п. 3.34 ПДР України, знак «Зупинку заборонено» - забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Не поширюється дія знака: на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами; та за наявності під ним таблички на водіїв-інвалідів, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Інвалід». Зона дії знака від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Дія знака поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений.

Пунктом 2.1 «ґ» ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п. 2.4 «а» на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1

Частиною 1 статті 122 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ч. 1 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Представником відповідача в судовому засіданні був наданий диск відеозапису з нагрудного відеореєстратора інспектора поліції, при дослідженні якого судом було встановлено, що позивач здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена». Крім того, з даного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення не предявив поліс обовязкового цивільного страхування власників наземних транспортних засобів.

В частині оцінки як доказу по справі представлених відеоматеріалів суд враховує, що із змісту таких можливо чітко встановити час та місце вчинення розглядуваного правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП, а також особу, яка його вчинила.

В судовому засіданні позивач зазначив, що зупинився вимушено, оскільки у звязку з його глибоким внутрішнім переконанням і обєктивною оцінкою ситуації, виникла раптова технічна несправність транспортного засобу, коли зупинився включив аварійну сигналізацію, однак встановити дорожній знак аварійної зупинки не встиг. При цьому, вказуючи, що зупинка ним здійснена у звязку з технічною несправністю автомобіля, -позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження своїх доводів, зокрема, що після цього він звертався до СТО з приводу діагностики чи ремонту автомобіля. Разом з тим, суд не приймає до уваги доводи позивача, що в нього при собі був наявний страховий поліс, оскільки з дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що на момент винесення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не мав при собі даного полісу.

Таким чином, матеріалами справи про адміністративне правопорушення належним чином встановлено факт зупинки позивача в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» та відсутність в нього поліс обовязкового цивільного страхування власників наземних транспортних засобів, за що передбачена адміністративна відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, ч. 1 ст. 126 КУпАП та правомірності оскаржуваної постанови.

Інших доказів, які б спростовували обставини, викладені відповідачем в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності позивачем не представлено суду, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 121 ч. 2, 251, 280, 288 і 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 139, 243 - 246, 250, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до виконуючого обовязки командира роти № 4 батальйону ОСОБА_3 патрульної поліції Волинській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23.08.2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк