Справа № 344/10364/18
Суддя: Татарінова О. А.
Дата ухвалення: 2018-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/716/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Татарінової О.А.,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону № 5 УПП у Львівській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора батальйону № 5 УПП у Львівській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Мотивував тим, що оскаржуваною постановою його визнано винуватим в тому, що він керуючи транспортним засобом «БМВ 525D» номерний знак НОМЕР_1, 05.07.2018 року о 23 год. 25 хв. на автодорозі М-06 Київ-Чоп 522км+400м здійснював обгін на перехресті, чим порушив п.14.6а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 с. 122 КУпАП. За це порушення інспектором винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР № 273274 від 05.07.2018 року та до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. Вважає дану постанову винесену незаконно, без повного, всебічного та обєктивного вивчення обставин справи, оскільки підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею адміністративного правопорушення. Зазначив, що 05.07.2018 року близько 23год. 25 хв. позивач, в темну пору доби, керуючи своїм автомобілем НОМЕР_2, рухався з м. Київ у напрямку м. Львів. Коли проїжджав один з населених пунктів, назви якого не запамятав, перед ним рухався легковий автомобіль, в якому раптово загорілися стоп-сигнали й увімкнулися покажчики правового повороту. Одночасно цей автомобіль почав різко зменшувати швидкість й повертати праворуч, на другорядну дорогу. Позивач обїхав вищевказаний автомобіль, взявши приблизно 0,5м ліворуч, не перетинаючи осьову лінію розмітки і не виїжджаючи на зустрічну смугу. Навпроти позивача їхав службовий автомобіль, в якому загорілися проблискові маячки червоного кольору, у звязку з чим позивач зупинився. Інспектор вийшов з службового автомобіля і, перевіривши документи, сказав, що позивач вчинив обгін на перехресті, та на місці склав індивідуальний акт - постанову серії ВР № 273274 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позивач вказує, що не зрозуміло, на підставі чого інспектор, який виносив оскаржувану постанову, дійшов висновку, що позивач порушив п. 14.6 а ПДР України та здійснив обгін транспортного засобу, чим скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

При складанні оскаржуваної постанови жодних свідків та доказів вини позивача інспектор не вказав, а згідно із ст. 251 КУпАП, пояснення потерпілих, свідків є доказами у справі, а відсутність в адміністративній справі не тільки пояснень, а й відомостей про потерпілих, свідків грубо суперечать ст. 256 КУпАП, що призводить до відсутності у справі доказів вини правопорушника. Тому оскаржувана постанова винесена з порушенням норм адміністративного законодавства та вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, оскільки у змісті постанови не міститься посилання на докази, на яких ґрунтується висновок посадової особи про встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, відсутнє посилання на покази свідків. В цілому це свідчить про відсутність належного обґрунтування наведених в оскаржуваній постанові обставин та їх доведеність допустимими доказами, на підтвердження порушення з боку позивача ОСОБА_3 дорожнього руху України. Неналежне обґрунтування за відсутності будь-яких доказів послужило підставою для притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Інспектором під час складання постанови грубо порушено вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України, де міститься пряма вимога про те, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Інспектор при складанні постанови грубо порушив Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджену Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, хибно розуміючи інтереси служби, поставивши їх вище за необхідність безумовного дотримання законності у своїй професійній діяльності. Також зазначає, що відповідно до підпункту 4 пункту 5 розділі ІІІ. «Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» вказаної Інструкції, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи. Однак будь-яких додаткових матеріалів, не було витребувано. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Яким чином інспектор, що складав оскаржувану постанову, міг оцінити докази у справі, якщо «правопорушення» позивачем не вчинялося, жодних обставин справи взагалі не досліджував, «правопорушення» не підтверджується будь-якими об'єктивними доказами. На підставі наведеного просив суд визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт - постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР № 273274 від 05 липня 2018 року щодо ОСОБА_1

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності притягнення інспектором Рогатинського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 водія транспортного засобу до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Положеннями ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З постанови серії ВК № 273274 від 05.07.2018 року в справі про адміністративне правопорушення вбачається, що 05.07.2018 року в 23год. 25хв. На автодорозі М-06 Київ-Чоп 522км+400м водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом БМВ 525 D номерний знак НОМЕР_1, здійснив обгін на перехресті, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУАП.

Відповідно до ст.72,73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено частинами 2, 3 статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до пункту 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року № 1408/27853 (далі - Інструкція № 1395) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Позивач в позові вказав, що що 05.07.2018 року близько 23год. 25 хв. позивач, в темну пору доби, керуючи своїм автомобілем НОМЕР_2, рухався з м. Київ у напрямку м. Львів. Коли проїжджав один з населених пунктів, назви якого не запамятав, перед ним рухався легковий автомобіль, в якому раптово загорілися стоп-сигнали й увімкнулися покажчики правового повороту. Одночасно цей автомобіль почав різко зменшувати швидкість й повертати праворуч, на другорядну дорогу. Позивач обїхав вищевказаний автомобіль, взявши приблизно 0,5м ліворуч, не перетинаючи осьову лінію розмітки і не виїжджаючи на зустрічну смугу.

Відповідно до ст.72,73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення позивачем правил ПДР, та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За вказаних обставин, суд прийшов до висновку про відсутність належних та достатніх доказів для констатування факту порушення позивачем вимог ОСОБА_3 дорожнього руху України, відповідно, і вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КупАП.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскаржувана постанова серії ВР № 273274 від 05.07.2018 року підлягає скасуванню, а тому даний позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9 КАС України, ст. ст. 280, 288, 289, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора батальйону № 5 УПП у Львівській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову ВР № 273274 від 05 липня 2018 року винесену інспектором батальйону № 5 УПП у Львівській області ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КупАП, а провадження по справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Львівського Апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя О.А. Татарінова