Справа № 817/1881/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2018-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 817/1881/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"29" серпня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

Моніча Б.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від "07" лютого 2018 р. у справі за позовом Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення , -

суддя в 1-й інстанції - Дорошенко Н.О.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м.Рівне,

дата складання повного тексту рішення - 16.02.2018р. ,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2017 року Дочірнє підприємство "Рівненський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" звернулося до суду з позовом до Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.10.2016 №.

Обґрунтовуючи позов, підприємство зазначає, що суми податкових зобов'язань з ПДФО, які були визначені позивачем при нарахуванні доходу (заробітної плати) працівникам (платникам податків) за відповідні місяці 2013-2016 рр., на момент проведення перевірки були узгоджені. Податкове повідомлення-рішення прийняте з посиланням на п.127.1 ст.127 ПКУ, проте, ст.127 ПКУ застосовується за порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) податків у джерела виплати. Крім цього, вказує, що ПКУ не передбачено зміни (збільшення або зменшення) суми грошового зобов'язання з ПДФО за рахунок податкового агента. Тобто, податковий орган не має права вимагати додаткової сплати до бюджету сум ПДФО за рахунок податкового агента, які вже були перераховані таким податковим агентом за рахунок утриманого у платника податків (працівників) ПДФО.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 07.02.2018року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 21.10.2016 №, яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 219483,99 грн., у тому числі за податковим зобов'язанням 30443,81 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 168843,09 грн., пеня 20197,09 грн.

Стягнуто на користь Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" з Державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3292,25 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Рівненська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач зазначає, що висновок суду про те, що задекларована позивачем в розрахунку форми №1ДФ сума податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб є узгодженою та підлягала сплаті до бюджету у строки, для місячного податкового періоду є помилковим, оскільки сума податкових зобов'язань узгоджується не по розрахунку форми №1ДФ, а в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою встановленою розділом IV ПКУ для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Крім того, вказує, що особи, які відповідно до ПКУ мають статус податкових агентів, зобов'язані нести відповідальність у випадках, визначених ПКУ (пп. "г" п.176.2 ст.176 ПК). Положеннями статті 127 ПКУ встановлюється санкція як міра відповідальності, яка покладається на податкового агента саме за несплату (неперерахування) податків до або під час виплати доходу громадянам. При цьому, відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено статтею 126 ПКУ, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. З урахуванням наведеного, вважає, що на підставі п.127.1 ст.127 ПКУ правомірно визначено позивачу суму грошового зобов'язання.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Встановлено, що ДП "Рівненський облавтодор" зареєстроване як юридична особа з 10.05.2002. Філія "Березнівський райавтодор" ДП "Рівненський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" створена як відособлений структурний підрозділ ДП "Рівненський облавтодор". Перебуває на податковому обліку в Рівненській ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області (Березнівське відділення). Є платником податків: плати за землю; податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, у вигляді заробітної плати; платником консолідованого податку на прибуток; військового збору; єдиного соціального внеску (а.с.7-14).

В період з 25.08.2016 по 28.09.2016 уповноваженими особами Рівненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області на підставі наказу від 12.08.2016 № 339 та на підставі п.77.1, п.77.4 ст.77, абз.1 п.82.1 ст.82 гл.8 розділу ІІ ПК України проведена планова документальна виїзна перевірка філії "Березнівський райавтодор" ДП "Рівненський облавтодор" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 30.06.2016 (а.с.128-133).

Результати перевірки оформлені актом від 05.10.2016 № 49/14-141/26206503 (далі - акт перевірки), відповідно до висновків якого встановлено порушення:

- пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.54.2, ст.54, п.168.1 ст.168, п.176.2 ст.176 ПКУ, в результаті чого платником не перераховано до бюджету податку на доходи фізичних осіб в сумі 30443,81 грн., який підлягає обов'язковому перерахунку до бюджету у строки, встановлені законом для місячного податкового періоду, та несвоєчасно подані платіжні доручення на перерахування до бюджету утриманого податку на доходи фізичних осіб;

- пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.54.2, ст.54, п.168.1 ст.168, п.176.2 ст.176 ПКУ, в результаті чого платником утриманий та перерахований за граничними термінами до бюджету податку на доходи фізичних осіб за перевірений період в сумі 197583,67 грн. (а.с.137-159).

Рівненською ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області на підставі акта перевірки від 05.10.2016 № 49/14-141/26206503 прийнято податкове повідомлення-рішення форма "Д" від 21.10.2016 № , яким згідно з пп.54.3.5 п.54.3 ст.54, п.127.1 ст.127 ПКУ Філії "Березнівський райавтодор" ДП "Рівненський облавтодор" визначено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 219483,99 грн., у тому числі: за податковим зобов'язанням 30443,81 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 168843,09 грн., сума пені відповідно до ст.129 ПКУ 20197,09 грн. (а.с.134,135).

Документальною перевіркою встановлено несвоєчасну виплату заробітної плати працівникам Філії "Березнівський райавтодор", а саме: заборгованість по заробітній платі станом на 01.01.2013 складала 108 241,57 грн., станом на 30.06.2016 - 50 982,06 грн., на дату написання акта перевірки - заборгованість відсутня (а.с.149).

Перевіркою з питань повноти та своєчасності внесення до бюджету податку на доходи фізичних осіб Філією "Березнівський райавтодор" за перевірений період встановлено, що згідно з даними бухгалтерського обліку по рахунку 641 "Податок на доходи фізичних осіб" кредитове сальдо розрахунків з бюджетом на 01.01.2013 складало 27366,91 грн. Сума утриманого податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2013 по 30.06.2016, визначеного відповідно до вимог ПКУ, складає 274540,18 грн., фактично перераховано до бюджету 238901,46 грн. податку.

Кредитове сальдо по рахунку 641 на 30.06.2016 становить 63005,63 грн., в тому числі червень 2016р. 10948,82 грн. термін сплати яких не настав.

Фактично сплачено за період з 01.07.2016 по 28.09.2016 утриманий податок на доходи фізичних осіб в сумі 32561,82 грн., в тому числі: за січень-березень 2016р. - в сумі 32561,82 грн. (строк сплати 29.02.2016, 31.03.2016, 30.04.2016) фактично перераховано 11.07.2016 в сумі 4000,00 грн., 10.08.2016 - в сумі 6948,82 грн., 28.09.2016 - в сумі 21613,00 грн.

Відповідач дійшов висновку, що перевіркою встановлено утриманий платником та не перерахований до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 30443,81 грн. за період з 01.01.2013 по 30.06.2016, чим порушено пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.54.2 ст.54, п.168.1 ст.168, п.176.2 ст.176 ПКУ.

Також відповідач встановив, що в порушення наведених вище норм податкового закону платником утриманий та не перерахований за граничними термінами до бюджету податок на доходи фізичних осіб за перевірений період в сумі 197583,67 грн. (а.с.151).

У зв'язку з виявленими порушеннями контролюючим органом визначено позивачу: податкове зобов'язання в сумі 30443,81 грн., штрафна санкція відповідно до п.127.1 ст.127 ПКУ в сумі 168843,09 грн., пеня в сумі 20197,09 грн. (розрахунок а.с.135).

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, Дочірнє підприємство "Рівненський облавтодор" ВАТ"Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" звернулося до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість оскарженого податкового повідомлення-рішення та невиконання відповідачем процесуального обов'язку щодо доказування та підтвердження належними та допустимими доказами правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з пп.14.1.180 п.14.1 ст.14 ПКУ податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Пунктом 18.1 ст.18 ПКУ визначено, що податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків

Відповідно до п.54.2 ст.54 ПКУ грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом, регламентоване положеннями п.168.1 ст.168 ПКУ.

Так, згідно з пп.168.1.1 цього пункту податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Підпунктом 168.1.2 установлено, що податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Відповідно до пп.168.1.5 якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно з пп.168.1.6 для цілей цього розділу та пункту 54.2 статті 54 цього Кодексу під терміном "граничний термін сплати до бюджету податку" розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом.

Таким чином, відповідно до проаналізованих норм податкового закону, зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб вважається узгодженим податковим агентом під час його перерахування до бюджету одночасно з виплатою доходу на користь платника податку, а в разі якщо дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, - за сплином граничного строку сплати, установленого для місячного податкового періоду.

Відповідно до п.46.1 ст.46 ПКУ податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з п.51.1 ст.51 ПКУ платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов'язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.

Пунктом 54.1 ст.54 ПКУ установлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п.176.2 ст.176 ПКУ особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані:

а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;

б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Судом встановлено, що в перевіреному періоді Філією "Березнівський райавтодор" ДП "Рівненський облавтодор" подавались до податкової інспекції податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (а.с.37-51).

Відповідно до розділу 3.12.2 акта перевірки, перевіркою встановлено, що податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку по формі 1-ДФ до податкового органу подавались своєчасно. Вибірковою перевіркою достовірності та повноти включення доходів до складу загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податків порушень не встановлено. Перевіркою правильності визначення бази оподаткування при нарахуванні доходів платникам податків у вигляді заробітної плати порушень не встановлено. Перевіркою правильності застосування до бази оподаткування розміру ставок податку щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику у зв'язку з трудовими відносинами, а також інших оподатковуваних доходів, порушень не встановлено (арк. акта 27, а.с.150).

Таким чином, проаналізувавши норм вищевказаного податкового законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, які визначені Філією "Березнівський райавтодор" ДП "Рівненський облавтодор" в податкових розрахунках форми № 1-ДФ за період з 01.01.2013 по 30.06.2016, набули статусу узгодженого податкового зобов'язання до початку проведення документальної перевірки відповідачем.

Отже, неправомірним є визначення контролюючим органом позивачу суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 30443,81 грн., оскільки така сума податкового зобов'язання з цього податку була визначена платником податків самостійно відповідно до приписів п.54.2 ст.54, п.168.1 ст.168 та п.176.2 ст.176 ПКУ, є узгодженою та підлягала сплаті до бюджету у встановлений законом строк. В разі несплати платником податку узгодженого грошового зобов'язання контролюючий орган наділений правом стягнення податкового боргу в судовому порядку.

При цьому, відповідно до пп.54.3.5 п.54.3 ст.54 ПКУ контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:

- дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Разом з тим, як стверджено актом перевірки, правильність визначення бази оподаткування при нарахуванні доходів платникам податків у вигляді заробітної плати контролюючим органом не заперечується. Доказів порушення порядку утримання такого податку акт перевірки не містить. Контролюючий орган фактично встановив порушення платником податків строків перерахування податку до бюджету, установлених ПКУ, що не є тотожним порушенню правил сплати податку до бюджету.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вірним є висновок суду про необґрунтоване застосування контролюючим органом пп.54.3.5 п.54.3 ст.54 ПКУ до спірних правовідносин, що мало наслідком повторне визначення відповідачем податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб для податкового агента, яке попередньо вже було самостійно визначено таким податковим агентом та набуло статусу узгодженого у встановленому законом порядку.

Що ж до правомірності нарахування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 168843,09 грн., то колегія суддів зазначає таке.

Згідно з п.126.1 ст.126 ПКУ (в редакції на час виникнення відповідних правовідносин) у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Водночас пунктом 127.1 ст.127 ПК України передбачено, що не нарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов'язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов'язків погашення такої суми податкових зобов'язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

Положення статті 126 ПКУ щодо застосування штрафної санкції застосовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Тобто, у разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов'язання протягом строків, передбачених ПКУ, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 ПКУ.

Статтею 127 ПКУ встановлено міру відповідальності, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не відповідно до часу затримки такої несплати (як передбачено статтею 126 ПКУ), а залежно від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Таким чином, для надання правильної правової оцінки спірним правовідносинам підлягає встановленню, чи мало місце прострочення сплати узгоджених податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб чи неперерахування такого податку до або під час виплати доходу.

Встановлено, що на час документальної перевірки заробітну плату (дохід) за період з січня 2013р. по червень 2016р. працівникам позивача виплачено повністю.

При цьому, в акті перевірки зазначено про встановлене порушення граничних строків сплати податкового зобов'язання до бюджету в сумі 197583,67 грн. (за відсутності розрахунку такої суми та без зазначення конкретних періодів, в яких було допущено вказане порушення).

Будь-які фактичні дані, які свідчили б, що в період з січня 2013р. по червень 2016р. платник податків перераховував податок на доходи фізичних осіб після виплати заробітної плати (доходу) працівникам, чи несвоєчасно подавав банківській установі платіжні доручення на перерахування такого податку - в акті перевірки відсутні. Акт встановлює несвоєчасність виплати заробітної плати, однак не містить відомостей щодо дати виплати заробітної плати, що унеможливлює співставлення відомостей про дату виплату доходу та перерахування податку до бюджету.

Враховуючи викладене, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт несплати платником податків ПДФО до бюджету до або під час виплати доходу працівникам філії.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за період з січня 2013р. по червень 2016р. мало місце прострочення сплати позивачем узгоджених податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, у зв'язку з чим до такого платника податків могли бути застосовані штрафні санкції відповідно до ст.126 ПКУ.

Щодо нарахованої пені в сумі 20197,09 грн., колегія суддів зазначає.

Відповідно до пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПКУ пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов'язання, визначеного податковим агентом при виплаті (нарахуванні) доходів на користь платників податків - фізичних осіб, та/або контролюючим органом під час перевірки такого податкового агента.

Пунктом 129.4 ст.129 ПКУ встановлено, що пеня, визначена підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті, нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виплати (нарахування) доходів на користь платників податків - фізичних осіб.

Встановлено порушення позивачем граничних строків погашення податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб при виплаті (нарахуванні) доходів на користь платників податків - фізичних осіб за весь перевірений період.

Разом з тим, ні акт перевірки, ні розрахунок штрафних санкцій (а.с.135) не містить розрахунку пені на суму 20197,09 грн., не містить відомостей щодо періодів, за які нарахована пеня, та сум, з урахуванням яких така пеня обчислена, ні дати сплати податку до бюджету, що виключає можливість перевірки обґрунтованості означеної суми.

Наведені обставини дають підстави для висновку, що відповідачем не доведено правомірності розрахунку пені на суму 20197,09 грн..

Відповідач доказів на спростування вищенаведених обставин, всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України, не надав та не довів правомірності прийнятого ним рішення.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від "07" лютого 2018 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

Б.С. Моніч

Повне судове рішення складено "29" серпня 2018 р.