Справа № 815/5527/17
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2018 р. м. Одеса Справа № 815/5527/17

Категорія: 8.2.2

Головуючий в 1 інстанції: Корой С. М.

Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Бітова А. І.

- Осіпова Ю. В.

при секретарі - Черкасовій Є. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 р. по справі за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, -

В С Т А Н О В И Л А :

Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області звернулося до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, в якому просить підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (код НОМЕР_1) згідно рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 20.10.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 не допустила працівників податкового органу до проведення фактичної перевірки, що є підставою для застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року у задоволенні адміністративного позову Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області подало апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що особи щодо яких проведено перевірку відмовилися від допуску посадових осіб до такої перевірки, що відповідно до ст. 94 Податкового Кодексу є підставою для застосування арешту майна платника податків.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 жовтня 2017 року на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.7 п.80.2 ст.80, п.82.3 ст.82 Податкового кодексу України контролюючим органом винесено наказ № 4873 "Про проведення фактичної перевірки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2".

На підставі зазначеного наказу та направлень на перевірку від 10.10.2017 року № 7164/13-06, №7163/13-06, фахівцями контролюючого органу здійснено вихід на фактичну перевірку ФОП ОСОБА_2.

Відповідач 19.10.2017 року не допустив фахівців Головного управління ДФС в Одеській області до проведення перевірки, про що складено акт № 627/15-32-13-06.

Начальником Головного управління ДФС в Одеській області винесено рішення від 20.10.2017 року про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що на час звернення позивача до суду адміністративний арешт майна платника податків Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 припинено відповідно до приписів пункту 94.10 статті 94, підпункту 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 Податкового кодексу України, оскільки з моменту прийняття контролюючим органом рішення про накладення адміністративного арешту минуло 96 годин, що свідчить про сплив строку адміністративного арешту майна, застосованого рішенням позивача від 20.10.2017 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, пов'язані з умовами і порядком здійснення контролюючими органами перевірок платників податків, застосування адміністративного арешту майна платників податків, та регламентовані Податковим кодексом України, КАС України, Порядком застосування адміністративного арешту майна платників податків, затвердженого наказом МФУ №632 від 14.07.2017 року(далі Порядок №632).

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Згідно з п.94.1 ст.94 ПК України, адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Пунктом 94.2 ст.94 ПК України передбачено підстави для застосування адміністративного арешту майна, серед яких, зокрема, відмова платника податків від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Так, як слідує з положень п.94.10 ст.94 ПК України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

А згідно з п.94.19 ст.94 ПК України, адміністративний арешт припиняється у разі відсутності протягом вказаного строку рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

При цьому колегія суддів зазначає, що при прийнятті норми про можливість застосування адміністративного арешту майна платника податків, законодавець виходив з того, що застосування арешту є особливим видом забезпечення повноти та об'єктивності проведення податкової перевірки, оскільки ухилення платника податків від проведення перевірки може вказувати на його бажання приховати певні докази, що вказують на його недобросовісність.

В свою чергу, запровадження судової перевірки обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків вказує на необхідність контролю за діями податкового органу та захист прав платника податків від можливих зловживань з боку податкового органу.

Отже, саме з метою оперативної перевірки наявності підстав для застосування адміністративного арешту і гарантування як прав та інтересів платника податків так і належного здійснення повноважень податковими органами законодавцем передбачено право податкових органів звертатись до суду із поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Статтею 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено право звернення органів доходів і зборів до суду з поданням щодо, зокрема, підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Подання подається до суду першої інстанції протягом двадцяти чотирьох годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом (частина третя статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник у справі звернувся до суду з адміністративним позовом про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 26 жовтня 2017 року, тобто з пропуском визначеного частиною третьою статті 183-3 Кодексу адміністративного суду України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) строку.

При цьому, станом на час звернення контролюючого органу до суду строк у 96 годин, протягом якого має бути перевірена судом обґрунтованість рішення керівника про накладення арешту на майно платника податків, сплинув, що, в свою чергу, згідно з пунктом 94.19 статті 94 Податкового кодексу України, свідчить про припинення адміністративного арешту, накладеного рішенням податкового органу від 20.10.2017 року .

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову скаржника у справі про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 .

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329, 331 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 р. залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 29 серпня 2018 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: А.І.Бітов

Суддя: Ю.В. Осіпов