Справа № 810/2367/16
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 серпня 2018 року

Київ

справа №810/2367/16

адміністративне провадження №К/9901/41584/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги Броварської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області

на постанову Київського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2016 року (головуючий суддя - Виноградова О.І.)

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року (колегія суддів: головуючий суддя - Карпущова О.В., судді - Епель О.В., Кобаль М.І.)

у справі №810/2367/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Вітава»

до Броварської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Вітава» (далі - Товариство) звернулося в Київський окружний адміністративний суд з позовом до Броварської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - ДПІ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що у Товариства наявна переплата з податку на прибуток на загальну суму 9 805 529 грн. 27 коп., що підтверджується відповідним актом звіряння розрахунків, з метою повернення якої позивачем було подано до контролюючого органу відповідну заяву про повернення надміру сплаченого грошового зобов'язання, натомість всупереч вимог чинного законодавства жодних дій, спрямованих на повернення Товариству надміру сплачених сум податків контролюючим органом вчинено не було.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року, позов задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність Відділення у м. Славутич Броварської об'єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області щодо невиконання обов'язку по підготуванню та поданню до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновку про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "Вітава" суми надмірну сплачених грошових зобов'язань у сумі 9 805 539 грн. 27 коп.;

- зобов'язано Відділення у м. Славутич Броварської об'єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області підготувати та подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань, що підлягає поверненню Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "Вітава" у сумі 9 805 539 грн. 27 коп.;

- стягнуто з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Відділення у м. Славутич Броварської об'єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Вітава" судові витрати у сумі 2 756 гривень 00 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанції зазначили, що наявна сума переплати відповідачем не оспарюється, доказів наявності у Товариства податкового боргу контролюючим органом не надано, що свідчить про наявність у Товариства права на повернення надміру сплачених грошових зобов'язань та протиправну бездіяльність відповідача та.

ДПІ звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права просить скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року та постановити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. В обґрунтування вимог касаційної скарги зазначає про відсутність у Товариства права на повернення надміру сплачених грошових зобов'язань.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

24 квітня 2017 року від позивача на адресу Вищого адміністративного суду України надійшли заперечення на касаційну скаргу, в яких він просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, посилаючись на правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

20 березня 2018 року касаційну скаргу передано до Верховного Суду в порядку передбаченому Розділом VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017).

Пунктом 4 частини першої Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року) передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи актів звіряння розрахунків Державної податкової інспекції у м. Славутичі ГУ ДФС у Київській області та ТОВ «Компанія Вітава» станом на 01.04.2016 та 01.08.2016 у позивача наявна переплата з податку на прибуток у розмірі 9 805 529 грн. 27 коп. (а.с. 84, 102)

21 червня 2016 року позивач подав до відповідача заяву про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на прибуток у сумі 9 805 529 грн. 27 коп. вих. № 218/16 (а.с. 85), натомість жодних дій спрямованих на повернення позивачу сум переплати контролюючим органом здійснено не було.

Переглянувши судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань визначає стаття 43 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 43.1 цієї статті передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків (пункт 43.2. статті 43 Податкового кодексу України).

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми (пункт 43.3. статті 43 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 43.5. статті 43 Податкового кодексу України, контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Положення статті 43 Податкового кодексу України узгоджуються з нормами Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1146 від 15 грудня 2015 року, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за № 1679/28124 (далі - Порядок № 1146).

Порядок регламентує взаємовідносини територіальних органів Державної фіскальної служби України з місцевими фінансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань за платежами, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби, з метою належного виконання положень статей 43, 102 Податкового кодексу України, частини другої статті 45 та частини другої статті 78 Бюджетного кодексу України.

Пунктом 6 Порядку № 1146 передбачено, що у заяві платник вказує суму і вид помилково та/або надміру сплаченого платежу та визначає напрям(и) перерахування коштів, що повертаються 1) на поточний рахунок платника податку в установі банку; 2) на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби, незалежно від виду бюджету; 3) готівкою за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку; 4) готівкою з рахунків банків у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку; 5) поштовим переказом через підприємства поштового зв'язку; 6) для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава: на небюджетний рахунок з обліку коштів забезпечення сплати майбутніх митних та інших платежів - рахунок 3734, відкритий на балансі Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві; банківський балансовий рахунок 2603, відкритий для органу Державної фіскальної служби у відповідному уповноваженому банку (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати), доплати тощо вносилися готівкою).

Після реєстрації в органі Державної фіскальної служби заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань (крім грошових зобов'язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів) передається на розгляд до структурних підрозділів, що виконують функції з адміністрування відповідних податків і зборів та погашення заборгованостей. Не пізніше другого робочого дня, наступного за днем реєстрації, заява з відміткою вказаних підрозділів щодо правомірності повернення передається до структурного підрозділу, на який покладено функцію з підготовки висновку (пункт 7 Порядку № 1146).

Відповідно до пункту 8 Порядку № 1146, у разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган Державної фіскальної служби готує: висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку; два примірники реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку; три примірники реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Згідно з частиною другою статті 45 Бюджетного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Відтак, необхідною обставиною для повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках податкового органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється контролюючими органами, є факт ухвалення податковим органом висновку про повернення надмірно сплачених сум податку.

Колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає, що наявність боргу перед бюджетом судами попередніх інстанції не встановлена, що не заперечується і податковим органом. З заявою про повернення надміру сплачених сум податку позивач звернувся до контролюючого органу 21 червня 2016 року, тобто в межах 1 095 денного строку.

З огляду на вищевикладене, судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що відповідачем за результатами отриманої заяви Товариства протиправно не вжито відповідних заходів та не вчинено необхідних дій, визначених наведеними нормативно-правовими актами, а тому їх висновок про наявність підстав для зобов'язання податкового органу вчинити дії ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Всупереч приписів частини другої ст. 71 КАС України (в редакції, що діяла до 15.12.2017) , що кореспондується зі статтею 77 КАС України (в редакції, що діє з 15.12.2017), відповідач, як суб'єкт владних повноважень не надав належних та беззаперечних доказів обґрунтованості своїх доводів,викладених в касаційній скарзі.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та здійснивши системний аналіз долучених до справи доказів, проаналізувавши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Броварської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова

Судді І. Я. Олендер

Р. Ф. Ханова