Справа № 464/7781/15-а
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 серпня 2018 року

Київ

справа № 464/7781/15-а

провадження № К/9901/42484/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Гриціва М.І., провівши в касаційному порядку попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_3 до Львівської міської ради, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, Департамент містобудування Львівської міської ради, про визнання протиправною та скасування ухвали, визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання до вчинення дій, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Шавеля Р.М., Бруновської Н.В., Улицького В.З. від 22 лютого 2017 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Львівської міської ради, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, Департамент містобудування Львівської міської ради, про визнання протиправною та скасування ухвали, визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання до вчинення дій, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати ухвалу Львівської міської ради від 19 червня 2015 року № 4843, якою погоджено ОСОБА_4 місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,0435 га;

- визнати протиправною бездіяльність Львівської міської ради щодо не розгляду звернення ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про затвердження технічної документації і землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та надання земельних ділянок на АДРЕСА_2 та зобов'язати розглянути зазначене звернення.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано ухвалу Львівської міської ради від 19 червня 2015 року № 4843, якою погоджено ОСОБА_4 місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,0435 га.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

3. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана ухвала Львівської міської ради від 19 червня 2015 року № 4843, якою погоджено ОСОБА_4 місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,0435 га, прийнята всупереч положенням частини 1 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», та відповідачем не подано до справи належних доказів на підтвердження права користування ОСОБА_4 спірною земельною ділянкою як того вимагають положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому міською радою не дотримані приписи статті 118 Земельного кодексу України.

4. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо нерозгляду звернень ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та зобов'язання до їх розгляду, суд першої інстанції посилався на те, що до суду не подано належних доказів користування такою спірною ділянкою вищевказаними особами, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

5. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 було задоволено частково, а апеляційну скаргу Львівської міської ради задоволено в повному обсязі.

Постанову Сихівського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2016 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 - відмовлено.

6. Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи нову постанову, та відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі виходив з того, що правові підстави для скасування ухвали Львівської міської ради від 19 червня 2015 року № 4843 «Про погодження ОСОБА_4 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1» є відсутніми, а вказана ухвала ґрунтується на вимогах закону, прийнята належним органом та з дотримання установленої процедури. Відповідачем при її прийнятті реалізовано дискреційні повноваження власника землі та згідно пояснень представника відповідача враховано її розташування та фактичне закріплення за будинком АДРЕСА_1.

ОСОБА_3, ОСОБА_5, а також ОСОБА_4 не мають правовстановлюючих документів на спірну ділянку, тому останні не наділені переважним правом на її отримання.

Спірною ухвалою не порушені права позивача ОСОБА_3 і третьої особи ОСОБА_5, оскільки наведене рішення міської ради стосується лише погодження місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Лише за результатами розгляду погодженого в установленому порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки міська рада буде вирішувати питання щодо передачі спірної ділянки у власність ОСОБА_4

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_3 звернувся із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, а постанову Сихівського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2016 року - залишити без змін.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

8. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є співвласниками будинку АДРЕСА_2.

ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,02 по АДРЕСА_1.

Ухвалою Львівської міської ради від 20 березня 2014 року № 3185 ОСОБА_3 та ОСОБА_5 надано дозвіл на виготовлення документації із землеустрою по АДРЕСА_2.

Ухвалою Львівської міської ради від 19 червня 2015 року № 4843 погоджено ОСОБА_4 місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0435 га на АДРЕСА_1 у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку за рахунок земель житлової та громадської забудови.

9. Не погоджуючись з ухвалою Львівської міської ради від 19 червня 2015 року № 4843 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

10. Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції застосовано до спірних правовідносин положення статтей 116, 118 Земельного кодексу України, при цьому наведено суперечливі цим нормам висновки щодо правомірності рішення відповідача стосовно надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 зазначає про відсутність підстав у органу місцевого самоврядування на передачу у власність ОСОБА_4 спірної земельної ділянки, з огляду на відсутність в останнього правовстановлюючих документів на право користування, та у зв'язку з фактичним володінням сім'ї ОСОБА_3 спірною земельною ділянкою протягом тривалого періоду часу.

Скаржник посилається також на положення ст.ст. 24, 26, 77 Закону України «Про місцеве самоврядування», щодо вичерпного переліку визначених законодавством функцій органу місцевого самоврядування в частині передачі прав власності на землю.

11. ОСОБА_4 подано відзив на касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, в якому він просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

12. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

13. Відповідно до статті 12 Земельного Кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу, організація землеустрою, тощо.

14. Підпунктом 34 пункту 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільських, селищних та міських рад вирішуються питання регулювання земельних відносин.

15. Згідно частини 1 статті 116 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

16. Відповідно до статті 118 Земельного Кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

17. Судами попередніх інстанцій були встановлені в повній мірі обставини справи, наведені положення статті 116, 118 Земельного кодексу України, якими передбачено порядок і умови передачі земельних ділянок у власність осіб.

18. Судом апеляційної інстанції встановлено правовий режим земельної ділянки, та на підставі чого наведено висновки, що для безоплатної передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 Земельного кодексу України органи приймають одне з відповідних рішень; отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про передачу її у власність.

19. Земельна ділянка по АДРЕСА_1, згідно земельно-кадастрових даних, відноситься до земель м. Львова, що не надані у власність або користування. Даних про невідповідність місця її розташування вимогам законів, прийнятих відповідно актів не встановлено, тому у відповідача були відсутні передбачені законом підставі для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0435 га по АДРЕСА_1.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

20. Враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що оскаржена ухвала Львівської міської ради прийнята в межах виключних повноважень ради.

21. Колегія суддів прийшла до висновку, що постанова суду апеляційної інстанції є законною і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; у ній повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 343, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. В. Коваленко

Судді: Я. О. Берназюк

М. І. Гриців