Справа № 817/621/18
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2018-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 817/621/18
ПОСТАНОВА

іменем України

"29" серпня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

Франовської К.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від "03" травня 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області про стягнення компенсації за втрату частини заробітної плати , -

суддя в 1-й інстанції - Зозуля Д.П.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м.Рівне,

дата складання повного тексту рішення - 03 травня 2018 року

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2) звернулася до суду з позовом до Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області, в якому просила суд стягнути із відповідача на її користь 1991,15 грн. компенсації за втрату частини заробітної плати, у зв'язку із порушенням строків виплати заробітної плати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, в супереч нормам законодавства про оплату праці, заробітна плата з 17.07.2017 по 30.07.2017 та з 16.09.2017 по 01.11.2017 на загальну суму 34925,31 грн. - не виплачувалася, а тому, відповідно до рішення суду від 01.11.2017 у справі №817/1222/17 стягнуто з Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області на користь ОСОБА_2 зазначені суми не отриманого доходу. Таким чином, з врахуванням положень Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, у позивача є право стягнути із відповідача на її користь 1991,15 грн. компенсації за втрату частини заробітної плати, у зв'язку із порушенням строків виплати заробітної плати. З підстав, наведених в позовній заяві, позивач просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 03.05.2018 у задоволенні позову ОСОБА_2 до Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області про стягнення компенсації за втрату частини заробітної плати - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою позов задовольнити. Зокрема в апеляційній скарзі вказує, що висновок суду про те, що обов'язок відповідача нарахувати і виплатити заробітну плату за період із липня 2017 року по листопад 2017 року виник у відповідача лише 24.01.2018 в день набрання законної сили судовим рішенням у справі №817/1222/17 є помилковим та зроблений судом із порушенням імперативних норм ч.1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці", ч.4 ст. 115 КЗпП України, ч.1 ст.57, ч.1 с.59 Закону України "Про державну службу", за яким ця заробітна плата повинна була бути нарахована та виплачена відповідачем саме у зазначений період із липня по листопад 2017 року та у зв'язку з чим у відповідача існував передбачений законом обов'язок по нарахуванню і виплаті цієї заробітної плати саме в цей період, що констатовано судовими рішеннями у справі №817/1222/17.

Натомість вказаним судовим рішенням підтверджено порушення відповідачем права позивачки на оплату праці та норм законодавства з цих питань, а не наявність обов'язоку нараховувати і виплатити заробітну плату, оскільки цей обов'язок у відповідача існував в силу закону, а в не в силу судового рішення, постановленого у справі №817/1222/17.

У відповідності до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції, встановлено що ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2017, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 03.07.2017 у справі №817/81/17 залишено без змін, поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника відділу у справах сім'ї та молоді Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області з 14.01.2017. Стягнуто із відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14.01.2017 по 20.06.2017 в сумі 43550,84 грн.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2018, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 01.11.2017 у справі № 817/1222/17 залишено без змін, стягнуто з Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області на користь ОСОБА_2 заробітну плату з 17.07.2017 по 30.07.2017 та з 16.09.2017 по 01.11.2017 включно - 15671,04грн.; по оплаті за час щорічної основної та додаткової відпусток - 11418,75грн.; суму матеріальної допомоги на оздоровлення - 7835,52 грн. (а.с.9-14).

В позовній заяві позивачка вказує розраховує суму компенсації у зв'язку з порушенням строків виплати:

- заробітної плати за відпрацьований період із 17.07.2017 по 30.07.2017 у розмірі 3731,20 грн., яка підлягала виплаті у липні 2017 року, була виплачена у лютому 2018 року, становить 250 грн.= 3731,20грн. х 6,7/100, де 6,7 - індекс споживчих цін;

- заробітної плати у розмірі 11418,75 грн. по оплаті щорічної основної та додаткової відпусток, яка підлягала виплаті у липні 2017року, але була виплачена у лютому 2018 року, становить 765,06 грн.= 11418,75грн. х 6,7/100, де 6,7 - індекс споживчих цін;

- заробітної плати у розмірі 7835,52 грн. по оплаті грошової допомоги (матеріальної допомоги на оздоровлення), яка підлягала виплаті у липні 2017 року, але була виплачена у лютому 2018 року, становить 524,98 грн.= 7835,52 грн. х 6,7/100, де 6,7 - індекс споживчих цін;

- заробітної плати у розмірі 7835,52 грн. за жовтень 2017 року у розмірі 7835,52 грн., яка підлягала виплаті у жовтні 2017, але була виплачена у лютому 2018 року, становить 266,41 грн.= 7835,52грн. х 3,4/100, де 3,4 - індекс споживчих цін;

- заробітної плати за вересень 2017 року у розмірі 3731,20 грн., яка підлягала виплаті у вересні 2017, але була виплачена у лютому 2018 року, становить 175,37 грн.= 3731,20 грн. х 4,7/100, де 4,7 - індекс споживчих цін;

- заробітної плати за один день листопада 2017 року у розмірі 373,12 грн., яка підлягала виплаті у листопаді 2017 року, але виплачена у лютому 2018 року, становить 9,33 грн.= 373,12грн. х 2,5/100, де 2,5 - індекс споживчих цін.

Отже, загальна сума компенсації за втрату частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати становить 1991,15 грн.

Грошові кошти з виплати заробітної плати у сумі 34925,31 грн. надійшли на рахунок позивачки ОСОБА_2 20.02.2018, що підтверджуються копією виписки з банку

У зв'язку з чим, позивачка звернулася до суду із вказаним позовом про стягнення із відповідача на її користь 1991,15 грн. компенсації за втрату частини заробітної плати, у зв'язку із порушенням строків виплати заробітної плати.

Відмовляючи у задоволення позову суд першої інстанції дійшов висновку, що затримка виплати грошових доходів позивачки склала менше одного місяця, адже доходи були нараховані відповідно до рішення суду, яке набрало законної сили 24.01.2018, тому підстави для стягнення з Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області компенсації за втрату частини доходу, у зв'язку із порушенням строків виплати заробітної плати за періоди з 17.07.2017 по 30.07.2017 та з 16.09.2017 по 01.11.2017 - відсутні.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року №2050-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Зі змісту цієї норми випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов'язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Згідно приписів ст.2 та ст.3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під «доходами» у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Тобто, зазначені ст.ст. 2,3 цього Закону встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, - один і більше календарних місяців, дається визначення поняття «доходи» для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.

Слід вказати, що п.п 1,2 "Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженого постановою Уряду від 21.02.2001р. №159, лише відтворюють положення Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Так, у п.4 Порядку визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов'язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому, слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Також, у статті 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та пункті 4 Порядку зазначено, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов'язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Отже, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1- 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та окремих положень Порядку, дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Встановлено, що Зарічненською районною державною адміністрацією Рівненської області грошові доходи виплачені ОСОБА_2 20.02.2018 у сумі 34925,31 грн., які надійшли на рахунок позивачки на виконання рішення суду від 01.11.2017 у справі №817/1222/17, що 24.01.2018 набрало законної сили. Отже, рішення суду про стягнення грошових коштів, яке 24.01.2018 набрало законної сили, виконане 20.02.2018 у день зарахування коштів на рахунок позивачки.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для виплати компенсації за втрату частини доходу, оскільки виплату належних сум проведено без затримки та склала менше одного місяця.

Викладені ним доводи в апеляційній скарзі спростовані встановленими вище обставинами та висновками.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Рішення прийнято судом першої інстанції з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від "03" травня 2018 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

К.С. Франовська

Повне судове рішення складено "29" серпня 2018 р.