Справа № 817/2048/17
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2018-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 817/2048/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"22" серпня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

Франовської К.С.,

за участю секретаря Семенець К.О.,

представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від "09" лютого 2018 р. у справі за позовом Комунального підприємства Здолбунівської міської ради "Здолбунівкомуненергія" до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення , -

суддя в 1-й інстанції - Друзенко Н.В.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м.Рівне,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Здолбунівської міської ради "Здолбунівкомуненергія" звернулось в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними і скасування податкового повідомлення-рішення № від 02.08.2017.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2018 року адміністративний позов Комунального підприємства Здолбунівської міської ради "Здолбунівкомуненергія" (35027, м.Здолбунів, вул.Шкільна,40А, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 30032555) до Гловного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області (33023 м.Рівне, вул.Відінська,12, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 39394217) про скасування податкового повідомлення-рішення,- задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області № від 02.08.2017, згідно з яким Комунальному підприємству Здолбунівської міської ради "Здолбунів-комуненергія" зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 1 квартал 2017 року на 5862004 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області на користь держави (рахунок 4002; отримувач УДКСУ у м. Рівному (м. Рівне) 22030101; банк отримувача ГУ ДКСУ у Рівненській області; код ЄДРПОУ отримувача 38012714; код МФО банку отримувача 833017; призначення платежу "Судовий збір справа № 817/2024/17, Рівненський окружний адміністративний суд, ) судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот гривень) 00 копійок.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. В апеляційній скарзі зазначив, що за наслідками планової документальної перевірки позивача виявлено порушення вимог пп.134.1.1. п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, яке призвело до завищення від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток за 2015- 2016 роки та, відповідно, 1 квартал 2017 року. Вказав, що платник податків зобов'язаний визнавати витрати від операційної діяльності станом на дату отримання доходів від реалізації товарів та послуг, а тому включення позивачем до складу собівартості послуг з теплопостачання невідшкодованих за рахунок субвенцій витрат, суперечить вимогам Податкового кодексу України.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що з 12.06.2017 по 10.07.2017 фахівцями Головного Управління ДФС у Рівненській області на підставі наказу Головного управління ДФС у Рівненській області №561 від 31.05.2017 проведена планова виїзна документальна перевірка Комунального підприємства Здолбунівської міської ради "Здолбунівкомуненергія" () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.03.2017, валютного законодавства за період з 01.01.2014 по 31.03.2017, з питань єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.03.2017. За результатами даної перевірки складено акт №497/17-00-14-01/ 30032555 від 17.07.2017 (а.с.25-86).

За висновками вказаного акту, перевіркою встановлено, зокрема, такі порушення, як: п.14.1.11. пп.14.1.138 п.14.1 ст.14, пп.134.1.1. п.134.1 ст.134, п.138.1, п.138.3, ст.138, п.159.1.2. п.159.1 ст.159 Податкового кодексу України в результаті чого КП "Здолбунівкомуненергія" занижено податкове зобов'язання з податку на прибуток в сумі 63013 грн. за 2014 рік та завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 6537400 грн., в тому числі: за 2014 рік - на 325322 грн., за 2015 рік - на 847275 грн., за 2016 рік - на 4764049 грн., за 1 квартал 2017 року - на 6537400 грн.

На підставі акту перевірки №497/17-00-14-01/30032555 від 17.07.2017 Головним управлінням ДФС у Рівненській області 02.08.2017 прийнято, зокрема, податкове повідомлення-рішення №, згідно з яким КП "Здолбунівкомуненергія" зменшено розмір від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 5862004,00 грн. за 1 квартал 2017 року (а.с.15).

Зазначене рішення оскаржувалось платником податків в адміністративному порядку, за наслідками чого, скарги були відхилені (а.с.16-24).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з такого.

За правилами пп.134.1.1. п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла впродовж спірного періоду) об'єктом оподаткування податком на прибуток є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Відповідно до статті 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №998-XIV від 16.07.1999 бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються, зокрема, на принципі відповідності доходів і витрат. Для визначення фінансового результату звітного періоду необхідно порівняти доходи звітного періоду з витратами, що були здійснені для отримання цих доходів. При цьому доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення незалежно від дати надходження або сплати коштів.

Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" затверджено наказом Міністерства фінансів України №318 від 31.12.1999, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248 (П(С)БO 16), визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності.

Згідно із п. 6 П(С)БO 16 витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

В силу вимог п. 7 П(С)БO 16, витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійсненні. Якщо актив забезпечує одержання економічних вигод протягом кількох звітних періодів, то витрати визнаються шляхом систематичного розподілу його вартості (наприклад, у вигляді амортизації) між відповідними звітними періодами (п.8 П(С)БO 16).

Відповідно до п.9 П(С)БO 16 не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати: платежі за договорами комісії, агентськими угодами та іншими аналогічними договорами на користь комітента, принципала тощо; попередня (авансова) оплата запасів, робіт, послуг; погашення одержаних позик; інші зменшення активів або збільшення зобов'язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Положення (стандарту); витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; балансова вартість валюти.

За правилами п.11 П(С)БO 16 собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг), яка входить до складу витрат, складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат. В свою чергу, до виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загально-виробничі витрати.

Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що КП "Здолбунів-комуненергія" собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) визначало за правилами п.11 П(С)БO 16.

Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 "Дохід" затверджено наказом Міністерства фінансів України №290 від 29.11.1999, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 року за №860/4153 (П(С)БO 15).

За правилами п.5 П(С)БO 15 дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов'язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. Критерії визнання доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

А відповідно до п.8 П(С)БO 15 дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, інших активів) визнається в разі наявності всіх наведених нижче умов: покупцеві передані ризики й вигоди, пов'язані з правом власності на продукцію (товар, інший актив); підприємство не здійснює надалі управління та контроль за реалізованою продукцією (товарами, іншими активами); сума доходу (виручка) може бути достовірно визначена; є впевненість, що в результаті операції відбудеться збільшення економічних вигод підприємства, а витрати, пов'язані з цією операцією, можуть бути достовірно визначені.

В силу вимог п.10 П(С)БO 15 дохід, пов'язаний з наданням послуг, визнається, виходячи зі ступеня завершеності операції з надання послуг на дату балансу, якщо може бути достовірно оцінений результат цієї операції. Результат операції з надання послуг може бути достовірно оцінений за наявності всіх наведених нижче умов: можливості достовірної оцінки доходу; імовірності надходження економічних вигод від надання послуг; можливості достовірної оцінки ступеня завершеності надання послуг на дату балансу; можливості достовірної оцінки витрат, здійснених для надання послуг та необхідних для їх завершення.

А за правилами п.12 П(С)БO 15, якщо послуги полягають у виконанні невизначеної кількості дій (операцій) за визначений період часу, то дохід визначається шляхом рівномірного його нарахування за цей період (крім випадків, коли інший метод краще визначає ступінь завершеності надання послуг).

В силу вимог п.19 П(С)БO 15, цільове фінансування для компенсації витрат (збитків), яких зазнало підприємство, фінансування для надання підтримки підприємству без установлення умов його витрачання на виконання у майбутньому певних заходів визнаються дебіторською заборгованістю з одночасним визнанням доходу.

Жодних задокументованих або ж підтверджених відповідними бухгалтерськими проводками фактів, що позивач у 2015-2016 роках, 1 кварталі 2017 року визнавав витрати чи їх частину не одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені, відповідачем суду ані першої, ані апеляційної інстанції не представлено, а в акті перевірки не зафіксовано.

Що стосується субвенцій, то відповідачем взагалі в акті перевірки не зафіксовано про наявність у позивача облікованої у 2015-2016 роках, 1 кварталі 2017 року дебіторської заборгованості бюджету по вказаному виду платежу, а тому й взагалі не вказано про визнання підприємством у звітних періодах таких доходів.

Крім того, слід зазначити, що розмір, на який на переконання відповідача, позивач завищив показники собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) визначено Головним управлінням ДФС у Рівненській області у спосіб, не передбачений жодною податковою нормою.

Так, ревізорами-інспекторами показник завищення було прирівняно до загальної суми різниці в тарифах, яка не покрита субвенцією. При цьому, остання обрахована шляхом віднімання від суми фактичних витрат суми фактичних нарахувань та суми, отриманої у відповідному році субвенції.

Оскільки порівняння витрат та доходу позивача при визначенні об'єкту оподаткування податком на прибуток було проведено відповідачем із застосуванням методу, не передбаченого чинним законодавством та без врахування показників бухгалтерського обліку підприємства, висновок контролюючого органу про завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток, внаслідок завищення собівартості реалізованої продукції (робіт, послуг) за 2015-2016 роки та 1 квартал 2017 року не відповідає вимогам правомірності та об'єктивності.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для визнання правильними висновків відповідача про порушення позивачем вимог п.134.1.1. п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України.

Стосовно висновків про порушення позивачем вимог п.14.1.11. п.14.1 ст.14 та п.159.1.2. п.159.1 ст.159 Податкового кодексу України, які призвели до заниження витрат за 2014 рік (а.с.31-35), то такі в основу спірного податкового повідомлення-рішення не увійшли а тому й судом не оцінюються.

Щодо висновків про порушення позивачем вимог пп.14.1.138 п.14.1 ст.14 та п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України, то такі ґрунтуються на тому, що КП "Здолбунівкомуненергія" не визначало різниць при нарахуванні амортизації необоротних активів за 2016 рік та 1 квартал 2017 року. Так, згідно акту перевірки, позивачем до різниці, яка збільшує фінансовий результат за 2016 рік не враховано суму нарахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку за 2016 рік 426975,00 грн., за 1 квартал 2017 року - 111955,00 грн., до різниці, яка зменшує фінансовий результат не включено суму розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно статті 138 розділу III Податкового кодексу України за 2016 рік - 394805,00 грн., за 1 квартал 2017 року - 103913,00 грн., в результаті чого завищено значення різниць на 40212,00 грн., в тому числі за 2016 рік - 32170,00 грн., за 1 квартал 2017 року - 18042,00 грн.(а.с.41).

Пунктом 5 розділу II Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 за №1300/27745, передбачено, що факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб'єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

В порушення даних вимог в акті перевірки позивача відповідачем не вказано, на підставі яких підтверджуючих первинних документів, регістрів податкового та бухгалтерського обліку або інших документів зроблено висновки про те, що КП "Здолбунівкомуненергія" не визначало різниць при нарахуванні амортизації необоротних активів за 2016 рік та 1 квартал 2017 року.

Відтак, наведене позбавляє можливості суд перевірити правильність таких висновків та, відповідно, підтвердити або ж спростувати їх.

Відповідач відповідно до ч.1 ст.77 КАС України правомірність прийнятого ним рішення не довів.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Рівненській області №0.08.2017 підлягає скасуванню.

Відповідно до 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Судове рішення прийнято судом першої інстанції з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області залишити без задоволення, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від "09" лютого 2018 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

К.С. Франовська

Повне судове рішення складено "28" серпня 2018 р.