Справа № 450/1925/17
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 рокуЛьвів№ 876/4015/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Макарика В.Я., Судової-Хомюк Н.М.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Пустомитівської міської ради Львівської області на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 квітня 2018 року, ухвалене суддею Данилів Є.О. у м.Пустомити Львівської області о 11:47, повний текст якого складений 23 квітня 2018 року, у справі №450/1925/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пустомитівської міської ради Львівської області про стягнення коштів та зобов"язання внести зміни до трудової книжки, -

ВСТАНОВИВ:

14 липня 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача - Пустомитівської міської ради Львівської області, у якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (а.с.73) просив стягнути середній заробіток з врахуванням індексу інфляції за час вимушеного прогулу в сумі 140632,93 грн та зобов'язати внести зміни до трудової книжки, а саме виключити запис: «Звільнений з займаної посади у зв'язку з достроковим припиненням повноважень, ч.2, ч.3 ст.79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та внести запис «10.11.2015 - Звільнений у зв'язку із закінченням строку повноважень, ч.1 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 травня 2014 року визнано протиправним та скасовано рішення Пустомитівської міської ради №1397 від 03.04.2014 про дострокове припинення повноважень міського голови м.Пустомити. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2014 року постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 травня 2014 року скасовано та відмовлено в задоволенні позовних вимог. Однак, 23 липня 2016 року ухвалою Вищого адміністративного суду України постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2014 року скасовано, а постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 травня 2014 року залишено в силі.

Позивач зазначає, що Станом на момент вирішення вищевказаного спору Вищим адміністративним судом України строк повноважень закінчився, що унеможливлює його поновлення на посаді голови Пустомитівської міської ради. При цьому скасування рішення сесії Пустомитівської міської ради Львівської області від 03.04.2014 №1397 «Про дострокове припинення повноважень міського голови м.Пустомити ОСОБА_1», на підставі якого внесено запис до трудової книжки, на думку позивача, має наслідком внесення змін до трудової книжки шляхом виключення запису: «Звільнений з займаної посади у зв'язку з достроковим припиненням повноважень, ч.2, ч.3 ст.79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та внесенням запису «10.11.2015 - Звільнений у зв'язку із закінченням строку повноважень, ч.1 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» із виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено. Стягнуто з Пустомитівської міської ради Львівської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток, з врахуванням індексу інфляції, за час вимушеного прогулу у сумі 140 632 гривні 93 копійки. Зобов'язано Пустомитівську міську раду Львівської області внести зміни до трудової книжки ОСОБА_1, а саме виключити запис: «Звільнений з займаної посади у зв'язку з достроковим припиненням повноважень, ч. 2, ч. 3 ст. 79 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», та внести запис: «10.11.2015 року - звільнений у зв'язку із закінченням строку повноважень, ч. 1 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Рішення мотивоване тим, що постановою Путомитівського районного суду Львівської області від 22 травня 2014 року у справі №450/1007/14-а, що набрала законної сили, скасовано рішення Пустомитівської міської ради від 03.04.2014 №1397 про дострокове припинення повноважень міського голови м.Пустомити ОСОБА_1 Судом не прийнято рішення про поновлення на посаді, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та про внесення змін до трудової книжки, оскільки таких позовних вимоги позивачем не заявлено не було. Перша сесія сьомого демократичного скликання Пустомитівської міської ради була відкритою 10 листопада 2015 року. Таким чином, повноваження ОСОБА_1 як міського голови м.Пустомити були б припинені 10.11.2015. Поновлення на посаді міського голови м.Пустомити до 10.11.2015 було виключним правом ОСОБА_1 і реалізація такого права прямо залежить від волі останнього, таким же правом є стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Тому з урахуванням необхідності відновлення права позивача суд дійшов висновку, що позовна вимога про зобов'язання внести зміни до трудової книжки, а саме виключити запис: «Звільнений з займаної посади у зв'язку з достроковим припиненням повноважень, ч.2, ч.3 ст.79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та внести запис «10.11.2015 - Звільнений у зв'язку із закінченням строку повноважень, ч.1 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» підлягає задоволенню.

Період вимушеного прогулу позивача з вини Пустомитівської міської ради Львівської області, яка виразилась у прийнятті незаконного рішення про припинення повноважень ОСОБА_1 як міського голови, в повній мірі обґрунтований, а тому згідно вимог ч.2 ст.235 КЗпП України за вказаний період позивачу слід виплатити середній заробіток.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 травня 2014 року було скасовано рішення сесії Пустомитівської міської ради Львівської області від 03.04.2014 №1397 «Про дострокове припинення повноважень міського голови м.Пустомити ОСОБА_1». Дане рішення набрало законної сили з моменту постановлення ухвали Вищим адміністративним судом України 12 липня 2016 року. При цьому в межах спірних правовідносин вимоги про поновлення на посаді та виплату середньої заробітної плати позивачем заявлено не було, що, на думку скаржника, позбавляє ОСОБА_1 права на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки правовою підставою для його стягнення відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України є саме поновлення працівника на роботі. При цьому момент поновлення на роботі є істотною складовою строку для обчислення її розміру.

Крім того, скаржник зауважує, що позивач звернувся до суду з адміністративним позовом з пропущенням передбаченого ч.5 ст.122 КАС України місячного строку звернення до суду із вимогами, які пов'язані із правовідносинами, що стосуються проходження публічної служби. Позовна заява ОСОБА_1 та матеріали справи не вказують на наявність поважних причин пропуску звернення до суду. Водночас вважає, що застосування судом норми ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України, які дають право працівнику на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком не підлягають застосуванню в даній справі, оскільки приписи вказаної норми застосовуються до правовідносин, коли право особи на отримання такої виплати не оспорюється й спірна виплата була їй нарахована, проте з якихось підстав не виплачена.

Крім того, відповідач, покликаючись на Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, не погоджується із обрахунком розміру середнього заробітку ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу. Зазначає, що зі змісту наявної в матеріалах справи довідки про доходи №41 від 29.06.2017, наданої позивачем для розрахунку суми середнього заробітку, неможливо визначити фактичну кількість робочих днів, які позивач відпрацював за останні два місяці. Водночас вважає безпідставними позовні вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку з урахуванням індексу інфляції.

Також скаржник вказує на те, що вимога про внесення змін до записів трудової книжки не може бути окремою позовною вимогою, оскільки є похідною від поновлення працівника на роботі. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано правових наслідків внесення змін до трудової книжки ОСОБА_1, оскільки на підставі записів трудової книжки обраховується трудовий (страховий) стаж працівника, тобто період, протягом якого особа або її роботодавець сплачували страхові внески до Пенсійного фонду України. Водночас суд першої інстанції, стягуючи з Пустомитівської міської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 140636,93 грн, не вказує чи зазначена сума враховує податки, збори та обов'язкові платежі, які безпосередньо впливають на страховий стаж та на суму пенсійного забезпечення.

Заслухавши суддю - доповідача, представника позивача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (стаття 55 Конституції України). Кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Громадянам згідно ст. 43 Конституції України гарантується захист від незаконного звільнення.

Загальні правові засади і гарантії здійснення громадянами України свого конституційного права на працю визначає Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України).

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Так, судом достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у 2010 році був обраним міським головою м.Пустомити Львівської області. Згідно з записами трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2, позивач 19.11.2010 прийняв присягу посадової особи місцевого самоврядування. Рішенням №10 від 23.10.2010 першої сесії шостого демократичного скликання позивачу присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах IV категорії посад.

Водночас судом встановлено, що позивач за рішенням сесії Пустомитівської міської ради №1397 від 03.04.2014 «Про дострокове припинення повноважень міського голови м.Пустомити» був звільненим із займаної посади у зв'язку з достроковим припиненням повноважень, ч.ч. 2,3 ст.79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», про що у трудовій книжці ОСОБА_1 внесено відповідний запис.

Не погоджуючись із рішенням сесії про дострокове припинення повноважень міського голови м.Пустомити, ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про його скасування.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 травня 2014 року у справі №450/1007/14-а скасовано рішення Пустомитівської міської ради №1397 від 03.04.2014 «Про дострокове припинення повноважень міського голови м.Пустомити».

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2014 року постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 травня 2014 року у справі №450/1007/14-а скасовано та прийнято нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову.

За наслідками касаційного розгляду адміністративної справи №450/1007/14-а Вищим адміністративним судом України постановлено ухвалу від 12 липня 2016 року, якою постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2014 року скасовано, а постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 травня 2014 року залишено в силі.

У зв'язку з наведеним, позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача внести зміни до записів трудової книжки та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Зверненню до суду з адміністративним позовом передувало звернення ОСОБА_1 до Пустомитівської міської ради Львівської області з відповідною заявою, за результатами розгляду якої рішенням двадцять другої сесії сьомого демократичного скликання Пустомитівської міської ради №696 від 12.09.2017 відмовлено в її задоволенні. При зверненні до Пустомитівської міської ради до заяви позивачем було долучено постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 травня 2014 року у справі №450/1007/14-а, яка набрала законної сили.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ст.141 Конституції України територіальні громади на основі загального, рівного, прямого виборчого права обирають шляхом таємного голосування відповідно сільського, селищного, міського голову, який очолює виконавчий орган ради та головує на її засіданнях. Строк повноважень сільського, селищного, міського голови, обраного на чергових виборах, становить п'ять років.

Відповідно до ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження сільського, селищного, міського голови починаються з моменту оголошення відповідною сільською, селищною, міською виборчою комісією на пленарному засіданні ради рішення про його обрання. Повноваження сільського, селищного, міського голови закінчуються в день відкриття першої сесії відповідної сільської, селищної, міської ради, обраної на наступних чергових місцевих виборах, або, якщо рада не обрана, з моменту вступу на цю посаду іншої особи, обраної на наступних місцевих виборах, крім випадків дострокового припинення його повноважень відповідно до частин першої та другої статті 79 цього Закону.

Судовим рішенням, яке набрало законної сили, було скасовано рішення Пустомитівської міської ради про дострокове припинення повноважень міського голови м.Пустомити ОСОБА_1, на підставі якого позивача було звільнено з займаної посади.

Судом встановлено, що перша сесія сьомого демократичного скликання Пустомитівської міської ради була відкритою 10 листопада 2015 року. Тобто саме з цієї дати повноваження позивача як міського голови м.Пустомити мали б бути припинені.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті.

Аналіз наведеної норми дозволяє дійти висновку, що зміна формулювань причин звільнення можлива лише за умови, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі.

Слід зазначити, що при зверненні до суду з адміністративним позовом про скасування рішення Пустомитівської міської ради Львівської області про дострокове припинення повноважень міського голови м. Пустомити №1397 від 03.04.2014, ОСОБА_1 вимог щодо поновлення на посаді міського голови, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не заявляв.

В контексті наведених обставин колегія суддів зауважує, що в адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов'язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин) та позбавляє можливості ініціювати судове провадження.

Отже під час розгляду справи суд зв'язаний предметом і розміром заявлених особою вимог.

Вказаний принцип знайшов своє відображення у частині 2 статті 9 КАС України, в якій вказано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Вказаний принцип також передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Тобто, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять, однак за жодних умов становище позивача за наслідками судового розгляду не може бути погіршено порівняно з тим, яким воно було до звернення до суду за захистом своїх прав.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18 липня 2018 року (справа №821/3514/15-а), а відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного суду.

Слід зазначити, що на час набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано рішення Пустомитівської міської ради Львівської області про дострокове припинення повноважень міського голови м. Пустомити №1397 від 03.04.2014, строк повноважень ОСОБА_1 як міського голови закінчився 10.11.2015 з відкриттям першої сесії сьомого демократичного скликання Пустомитівської міської ради, що унеможливлює його поновлення на посаді міського голови м.Пустомити.

Також у трудовій книжці ОСОБА_1 після запису про звільнення із займаної посади у зв'язку з достроковим припиненням повноважень відсутні інші записи щодо його працевлаштування.

Таким чином, в силу вимог ч.3 ст. ст. 235 Кодексу законів про працю України відповідач у справі зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

Аналогічну вимогу містить п.2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України N 58 від 29.07.1993, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 за №110.

Пунктом 2.10 даної Інструкції визначено порядок здійснення записів у трудовій книжці у разі незаконного звільнення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і зміни формулювання причини звільнення.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині зобов'язання відповідача внести зміни до трудової книжки ОСОБА_1 шляхом виключення запису: «Звільнений з займаної посади у зв'язку з достроковим припиненням повноважень, ч. 2, ч. 3 ст. 79 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», та внесення запису: «10.11.2015 - звільнений у зв'язку із закінченням строку повноважень, ч. 1 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Водночас згідно вимог ч.3 ст. 235 Кодексу законів про працю України орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч.1 ст.27 Закону України "Про оплату праці").

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції стягнуто з відповідача 140632,93 грн на підставі довідки про доходи, виданої виконавчим комітетом Пустомитівської міської ради №41 від 29.06.2017, та розрахунку суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 04 квітня 2014 року по 09 листопада 2015 року, сформованого позивачем та долученого до заяви про зменшення позовних вимог.

Водночас судом не враховано, що довідка про доходи № 41 від 29.06.2017 не містить інформації про середньомісячну та середньоденну заробітну плату, а лише розмір заробітної плати, отриманої позивачем з січня 2013 року по квітень 2014 року в розрізі кожного місяця.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому, враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати" (далі - Порядок) середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

При цьому, згідно з п.5 вищевказаного Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньо годинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної та розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз.2 п.8 цього Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим із дотриманням вимог законодавства (абз.3 п.8 вказаного Порядку).

Як слідує з довідки про доходи №26 від 21.08.2018, наданої Пустомитівською міською радою відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати", середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 215,24 грн, а тому із врахуванням кількості робочих днів за час вимушеного прогулу, що охоплюється періодом з 04.04.2014 по 10.11.2015 (кількість робочих днів - 401), з відповідача на користь позивача слід стягнути 86311,24 грн. Наведена сума, яка підлягає сплаті на користь позивача, визначена з урахуванням всіх обов»язкових платежів та зборів, які підлягають вирахуванню із його заробітку.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням індексу інфляції, колегія суддів зазначає наступне.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення».

В розумінні статті першої цього Закону індексацією грошових доходів населення є встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що оплата праці відноситься до об'єктів індексації грошових доходів населення.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Пунктом 2 даного Порядку визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру.

Отже, стягнення з Пустомитівської міської ради Львівської області на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу рішенням суду є відновленням порушеного права позивача на отримання належної йому виплати у встановленому законодавством розмірі та не може бути підставою для здійснення індексації коштів, які не були ним одержані.

Тобто судом першої інстанції, при вирішенні спірних правовідносин, встановивши наявність правових підстав для внесення змін до трудової книжки ОСОБА_1 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, невірно проведено обрахунок суми середньої заробітної плати, що підлягає до стягнення, що відповідно до ст.317 Кодексу адміністративного судочинства є підставою для зміни оскаржуваного судового рішення.

Водночас колегія суддів не бере до уваги покликання скаржника на пропущення позивачем строків звернення до адміністративного суду із даним адміністративним позовом з огляду на висновок, викладений Конституційним Судом України у рішенні від 15.10.2013 №8-рп/2013, згідно якого у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. Право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком у разi порушення законодавства про оплату працi визначено також частиною другою статті 233 КзПП України.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив даний публічно-правовий спір, але із помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому встановлені обставини у справі дають підстави суду апеляційної інстанції змінити постанову суду першої інстанції з вищевикладених мотивів.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Пустомитівської міської ради Львівської області задовольнити частково, а рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 квітня 2018 року у справі №450/1925/17 - змінити, замінивши другий абзац резолютивної частини абзацом такого змісту:

Стягнути з Пустомитівської міської ради Львівської області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 86311 (вісімдесят шість тисяч триста одинадцять) гривень 24 копійки, з відрахуванням податків та обов'язкових платежів.

Стягнути з Пустомитівської міської ради Львівської області () за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір в сумі 640,00 (шістсот сорок) гривень.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді В. Я. Макарик
Н. М. Судова-Хомюк
Постанова складена в повному обсязі 30.08.2018.