Справа № 826/3079/18
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 серпня 2018 року № 826/3079/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., при секретарі судового засідання Грабовському В.А. розглянувши в загальному позовному провадженні адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства «Укрнафта»
до третя особа проСтрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області Головне управління ДФС у Львівській області визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 16.02.2015р. і від 17.02.2015р.,
за участі:

представника позивача - Івахненко І.В.,

представника відповідача та третьої особи - Шуйович С.Я.

На підставі частини шостої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 21 серпня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (далі по тексту - позивач) звернулось з позовом до Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі по тексту - відповідач), за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 16.02.2015р. №, №, № та від 17.02.2015р. № та №.

Ухвалою суду від 03.03.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в прядку загального позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю прийняття оскаржуваних рішень, оскільки перевірка своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків та зборів могла бути проведена виключно в порядку документальної перевірки. Здійснивши камеральну перевірку і перевіривши в порядку камеральної перевірки своєчасність сплати позивачем самостійно визначеного грошового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин, відповідач порушив вимоги п.п. 75.1.1, 75.1.2 п. 75.1 статті 75 ПК України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача та третьої особи проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що оскаржувані рішення прийняті правомірно, оскільки згідно п. 4 листа ДПА України №11920/7/15-0217 від 27.04.20111р. «Щодо оформлення акта проведення камеральних перевірок з податку на прибуток підприємств» під час перевірки з'ясовується питання порушення терміну подання звітності, правильність визначення об'єкта оподаткування та нарахованого грошового зобов'язання з податку на прибуток, а також несвоєчасної сплати визначеного платником податку грошового зобов'язання.

Крім того, під час проведення камеральної перевірки перевіряється саме податкові декларації (розрахунки), а у разі якщо під час проведення камеральної перевірки буде виявлено порушення податкового законодавства, податковий орган має право призначити та провести документальну (виїзну, невиїзну або планову чи позапланову) перевірку позивача.

Відтак, оцінку процедурним порушенням, які вчинені контролюючим органом при призначенні та/або проведенні перевірки, суд може надати під час розгляду питання щодо правомірності податкових повідомлень - рішень, прийнятих контролюючим органом за результатами відповідної перевірки.

При цьому акт перевірки як носій доказової інформації не повинен розцінюватися як єдиний або виключний доказ наявності податкового правопорушення, виявленого за результатами спірної перевірки. Натомість основним доказом є первинні документи, що складені за результатами відповідних господарських операцій, та інші належні та допустимі докази, як ті, на які є посилання в акті перевірки, так і ті, що надані сторонами або витребувані судом на виконання приписів ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України щодо офіційного з'ясування обставин справи.

З урахуванням викладеного, процедурні порушення під час призначення та/або проведення перевірки контролюючим органом не повинні сприйматися як безумовне свідчення протиправності податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами відповідної перевірки.

Натомість вчинені контролюючим органом процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, наскільки відповідні порушення вплинули на можливість платника податків захистити свої права під час проведення перевірки.

З урахуванням наведеного хоча відповідач і здійснив перевірку своєчасності сплати узгодженого грошового зобов'язання під час камеральної перевірки і, виявивши факт несвоєчасності сплати такого зобов'язання, не призначив та не провів документальну (виїзну, невиїзну або планову чи позапланову) перевірку позивача, однак, це жодним чином не впливає на права позивача під час проведення перевірки, оскільки факт несвоєчасності сплати зобов'язання мав місце.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Стрийською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області проведено камеральну перевірку ПАТ «Укрнафта» щодо своєчасності сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання до бюджету за результатами якої 02.02.2015р. складено Акт №008/13-28-15-00/00135390 (далі по тексту - Акт перевірки №1).

Актом перевірки №1 встановлено порушення п. 57.1 статті 57 ПК України, а саме: протягом граничних строків платником податків несвоєчасно сплачено узгоджену суму грошового зобов'язання по платі за користування надрами для видобування нафти та по платі за користування надрами для видобування природного газу.

На підставі встановлених порушень, відповідачем 16.02.2015р. прийняті податкові повідомлення - рішення №, яким за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з користування надрами для видобування нафти за затримку на 121, 121, 121, 92, 92, 92, 92, 92, 92, 92, 92, 92, 91, 89, 89, 62, 62, 62, 62 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 45 5888 342,35грн. застосовано штраф у розмірі 20%, що складає 9 117 668,46грн.; №, яким за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з користування надрами для видобування нафти за затримку на 1, 1, 1, 1 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 12 927 622,88грн. застосовано штраф у розмірі 10%, що складає 1 292 762,29грн. та №, яким за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з користування надрами для видобування природного газу за затримку на 122, 122, 122, 121, 92, 92, 92, 92, 92 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання у розмірі 2 118 703,97грн., застосовано штраф у розмірі 20%, що складає 423 740,80грн.

Крім того, відповідачем 11.02.2015р. проведено камеральну перевірку ПАТ «Укрнафта» своєчасності сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання до бюджету, результати якої оформлені актом №01/15-05/00135390 (далі по тексту - Акт перевірки №2).

Актом перевірки №2 встановлено порушення п. 57.1 статті 57 ПК України, а саме: протягом граничних строків платником податків несвоєчасно сплачено узгоджену суму грошового зобов'язання по платі за користування надрами для видобування нафти та по платі за користування надрами для видобування природного газу.

На підставі встановлених порушень, відповідачем 17.02.2015р. прийнято податкові повідомлення - рішення №, яким за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з користування надрами для видобування нафти за затримку на 121, 92, 92, 92, 92, 92, 92, 81, 89, 89, 62, 62, 62, 31 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 6 891 285,95грн. застосовано штраф у розмірі 20%, що складає 1 378 257,19грн.; №, яким за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з користування надрами для видобування природного газу за затримку на 122, 121, 92, 92, 92, 92 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 778 741,10грн. застосовано штраф у розмірі 20%, що складає 155 748,22грн.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями - рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 75.1 та підпунктом 75.1.1 статті 75 Податкового кодексу України (в редакції станом на момент проведення перевірок) встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Згідно з пунктами 76.1 та 76.2 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Таким чином, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. При цьому будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податків податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності. Наведене свідчить про обов'язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу. А відтак камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об'єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Законодавчо встановлені обмеження щодо повноважень податкового органу під час проведення камеральної перевірки (яка характеризується спрощеним порядком її призначення і проведення, не передбачає присутність платника та можливість подання ним пояснень тощо) є однією з гарантій прав платника, що забезпечують дотримання балансу публічних і приватних інтересів.

Отже камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, а тому під час проведення камеральної перевірки не має правових підстав для визначення порушень термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання.

Таким чином, термін сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання до бюджету, а саме плати за користування надрами для видобування нафти та газу не є даними податкової звітності, які досліджуються під час проведення камеральної перевірки.

Аналогічна позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 06.10.2014 №К/800/52765/13, від 27.10.2014 №К/800/63121/13, від 26.05.2016 № К/800/7055/14, від 21.06.2017 №К/800/14775/16, від 03.10.2016 №К/800/22489/15, від 15.06.2016 №К/800/49074/15, від 20.04.2016 № К/800/31134/15, від 08.06.2017 №К/800/9261/16, ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 у справі № 826/12255/16.

Як зазначено вище, відповідно до вказаних вище актів їх складено за результатом камеральної перевірки щодо своєчасності сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання до бюджету та зафіксовано порушення позивачем пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України в частині порушення термінів сплати грошового зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (природного газу та нафти).

Отже, відповідачем, під час проведення камеральної перевірки з'ясовано питання, що не охоплюються законодавчо визначеними межами з проведення даного виду перевірки.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області по проведенню перевірок, оформлених актами від 02.02.2015р. №008/13-28-15-00/00135390 та від 11.02.2015р. №01/15-05/00135390 суперечать нормам Податкового кодексу України, вчинені не на підставі та не у межах повноважень, що ним передбачені, а тому є протиправними.

У свою чергу відповідно до правової позиції Верховного Суду України, що викладена у постанові від 27 січня 2015 року у справі № 21-425а14, незаконна перевірка не створює правових наслідків, а саме невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Крім цього, у постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № К/9901/924/18 2а/1570/4582/11 зазначено: «Підсумовуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду доходить таких висновків: перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій податковим органом як суб'єктом владних повноважень, який зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України. Лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема, документальних позапланових невиїзних, може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої».

«Податкове повідомлення-рішення, прийняте на підставі незаконної перевірки не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню».

Відповідно до пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Підсумовуючи наведене, суд доходить таких висновків: аналізованими нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок проведення камеральних перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою для прийняття рішення про нарахування податкових зобов'язань. Невиконання вимог статті 76 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Таким чином, проведені перевірки, оформлені зазначеними вище актами перевірки не створюють правових наслідків, зокрема у вигляді прийняття податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи викладені висновки, судом не досліджувалось питання своєчасності сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання до бюджету позивачем.

Отже, з урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрнафта».

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням норм ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 185 522,65грн. з бюджетних асигнувань Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 16.02.2015р. №, №, № та від 17.02.2015р. № та №.

Присудити на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5, ) здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 185 522,65грн. (сто вісімдесят п'ять тисяч п'ятсот двадцять дві гривні, 65 копійок) з бюджетних асигнувань Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (82400, Львівська область, місто Стрий, вул. Сколівська, 7, ).

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін