Справа № 0640/3716/18
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 серпня 2018 року м. Житомир справа № 0640/3716/18

категорія 3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панкеєвої В.А.,

секретар судового засідання Бондаренко Д.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, керівника територіальної підсистеми Житомирської області Єдиної державної системи цивільного захисту України про визнання неправомірною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, стягнення 58721000,00 грн та 300000,00 доларів США,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати неправомірною бездіяльність відповідача, ОСОБА_3 керівника територіальної підсистеми Житомирської області Єдиної державної системи цивільного захисту України, який не надав йому достовірної інформації щодо умов поселення, розміщення речей, умов проживання, можливостей працювати, відсутності правового керування і правового захисту від вчинення злочинів, невідшкодування заподіяної шкоди, наявності широкої дискримінації в трудових відносинах за віковою ознакою при прийомі на роботу, дискримінації за часом евакуації з тимчасово окупованої території України, за віросповідними переконаннями, за вільно обраним банком; відсутність захисту прав приватної власності, власності на об'єкти винахідницького права, на соціальний захист тощо, про наявність системи корупційного, персонального і/та кланового управління. Встановити строк виконання рішення у цій частині у один місяць;

- зобов'язати відповідача усунути наявні небезпеки для життя і життєдіяльності позивача шляхом приведення умов проживання і збереження майна, умов для громадської діяльності до показників (характеристик тощо), встановлених в правових актах України. Встановити строк виконання рішення у цій частині у один місяць;

- зобов'язати відповідача усунути порушення (відсутність тощо) правового керування, тобто виконання законів та інших правових актів, чинних для України, у відносинах суб'єктів владних повноважень безпосередньо або опосередковано підпорядкованих відповідачеві, із позивачем шляхом добровільного відновлення застосування правових актів у їхній ієрархії, встановленої законодавством України: міжнародні договори України, Конституція України, Кодекси, закони, інші правові акти в усіх галузях, у яких вони порушені: майнового, особистого, адміністративного, у тому числі соціального, кримінального права. Встановити строк виконання рішення у цій частині у один місяць;

- зобов'язати відповідача особисто розглянути раніше не розглянуті ним звернення позивача, у тому числі переслані з Приймальної Адміністрації Президента України, прокуратури міста Києва, а також подані безпосередньо, і надати на кожне з них правдиву і обґрунтовану відповідь. Встановити строк виконання рішення у цій частині від п'яти днів до десяти днів;

- зобов'язати відповідача особисто інформувати у порядку підлеглості про наявність і дію в Житомирській області та в Україні триваючої загальної небезпеки успішної підготовки майбутнього воєнного вторгнення у результаті дезорганізації правового керування в Україні та в Житомирській області підміною його персональним ієрархічним управлінням шляхом поступового добору та вирощування у правоохоронних та в управлінських структурах кадрів, згодних на моральні та інші відступи задля своїх особистих інтересів. Встановити строк виконання рішення у цій частині до десяти днів;

- зобов'язати відповідача провести зміни у органах отримання та розгляду звернень, які розглядали його звернення із зазначеними вище порушеннями законодавства України. Встановити строк виконання рішення у цій частині один місяць;

- зобов'язати відповідача регулярно і особисто оприлюднювати достовірну інформацію про існування відповідних видів небезпеки в Житомирській області, у тому числі для конкретних категорій населення та про вжиття заходів або інші можливості їх уникнення. Встановити строк виконання рішення у цій частині до двадцяти днів;

- стягнути з відповідача, за якого відповідає держава, на його користь відшкодування заподіяної матеріальної шкоди від втрати, пошкодження або погіршення майна відшкодування матеріальної шкоди: 541 000 (п'ятсот сорок і одну тисячу) гривень та 300 000 (триста тисяч) доларів США, на відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, 1 300 000 (один мільйон та триста тисяч) гривень на відшкодування матеріальної шкоди особистим позивача 15 000 000 (п'ятнадцять мільйонів) гривень, відшкодування нанесеної моральної шкоди 41 880 000 (сорок один мільйон та вісімсот вісімдесят тисяч) гривень (а.с.4-32).

Перевіряючи позовну заяву на відповідність вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам даної норми Кодексу з наступних підстав.

Згідно з ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначається обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб'єкта владних повноважень; зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень - порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача; власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Суд роз'яснює, що під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги - це конкретні юридичні факти, з настанням яких сторони вступають між собою у спірні правовідносини.

Відповідно до ч.4 ст.161 КАС України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У першому пункті прохальної частини ОСОБА_1 просить визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо умов поселення, розміщення речей, умов проживання, можливостей працювати, відсутності правового керування і правового захисту від вчинення злочинів, невідшкодування заподіяної шкоди, наявності широкої дискримінації в трудових відносинах за віковою ознакою при прийомі на роботу, дискримінації за часом евакуації з тимчасово окупованої території України, за віросповідними переконаннями, за вільно обраним банком; відсутність захисту прав приватної власності, власності на об'єкти винахідницького права, на соціальний захист тощо, про наявність системи корупційного, персонального і/та кланового управління.

В позовній заяві відсутнє належне обґрунтування в чому саме полягає бездіяльність відповідача, як керівника територіальної підсистеми Житомирської області Єдиної державної системи цивільного захисту України.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача усунути наявні небезпеки для життя і життєдіяльності позивача шляхом приведення умов проживання і збереження майна, умов для громадської діяльності до показників (характеристик тощо), встановлених в правових актах України.

Суд наголошує, що позивачем по тексту позову не конкретизовано які саме небезпеки слід усунути та в чому вони полягають безпосередньо для життя ОСОБА_1, які нормативно-правові акти порушені відповідачем, як керівником територіальної підсистеми Житомирської області Єдиної державної системи цивільного захисту України.

Позовна вимога про зобов'язання відповідача усунути порушення (відсутність тощо) правового керування, тобто виконання законів та інших правових актів, чинних для України, у відносинах суб'єктів владних повноважень безпосередньо або опосередковано підпорядкованих відповідачеві, із позивачем шляхом добровільного відновлення застосування правових актів у їхній ієрархії, встановленої законодавством України: міжнародні договори України, Конституція України, Кодекси, закони, інші правові акти в усіх галузях, у яких вони порушені: майнового, особистого, адміністративного, у тому числі соціального, кримінального права нечітко сформульована.

В позовній заяві відсутнє належне обґрунтування самого порушення (відсутність тощо) правового керування, допущеного відповідачем, та не зазначено законів та інших правових актів, чинних для України, до виконання яких слід зобов'язати відповідача.

Щодо вимоги про зобов'язання відповідача особисто розглянути раніше не розглянуті ним звернення позивача, у тому числі переслані з Приймальної Адміністрації Президента України, прокуратури міста Києва, а також подані безпосередньо, і надати на кожне з них правдиву і обґрунтовану відповідь.

В обґрунтування вказаної позовної вимоги позивачем не зазначено які саме звернення не були розглянуті відповідачем. У зв'язку з чим позивачу слід вказати номери та дати таких звернень, а копії на підтвердження вказаних обставин долучити до матеріалів справи.

З приводу позовної вимоги про зобов'язання відповідача особисто інформувати у порядку підлеглості про наявність і дію в Житомирській області та в Україні триваючої загальної небезпеки успішної підготовки майбутнього воєнного вторгнення у результаті дезорганізації правового керування в Україні та в Житомирській області підміною його персональним ієрархічним управлінням шляхом поступового добору та вирощування у правоохоронних та в управлінських структурах кадрів, згодних на моральні та інші відступи задля своїх особистих інтересів.

Позивачем доказів встановлених фактів триваючої загальної небезпеки суду не надано. Крім того, по тексту позову відсутні посилання на норми законодавства, що передбачають такий обов'язок відповідача особисто інформувати у порядку підлеглості про наявність і дію в Житомирській області та в Україні триваючої небезпеки.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача провести зміни у органах отримання та розгляду звернень, які розглядали його звернення із зазначеними вище порушеннями законодавства України.

Як вже зазначалось, доказів ігнорування відповідачем звернень позивача до матеріалів справи не надано.

На підтвердження позовної вимоги про зобов'язання відповідача регулярно і особисто оприлюднювати достовірну інформацію про існування відповідних видів небезпеки в Житомирській області, у тому числі для конкретних категорій населення та про вжиття заходів або інші можливості їх уникнення також не надано жодного доказу на підтвердження факту ігнорування відповідачем обов'язків щодо повідомлення населення про існуючі небезпеки.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача, за якого відповідає держава, на його користь відшкодування заподіяної матеріальної шкоди від втрати, пошкодження або погіршення майна відшкодування матеріальної шкоди: 541 000 (п'ятсот сорок і одну тисячу) гривень та 300 000 (триста тисяч) доларів США, на відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, 1 300 000 (один мільйон та триста тисяч) гривень на відшкодування матеріальної шкоди особистим позивача 15 000 000 (п'ятнадцять мільйонів) гривень, відшкодування нанесеної моральної шкоди 41 880 000 (сорок один мільйон та вісімсот вісімдесят тисяч) гривень суд зазначає наступне.

Позивач заявляючи вимогу про стягнення з відповідача моральної та матеріальної шкоди долучає докази витрат, однак в порушення вказаних норм не надає обґрунтованого розрахунку сум такого стягнення.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту позовної заяви судом не може бути встановлено коли саме виникли спірні правовідносини, у зв'язку з чим позивачу по кожній позовній вимозі слід вказати дати порушень його прав.

Суд наголошує, що строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Також, відповідно до п.2 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

В адміністративному позові відсутні відомості щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків за його наявності або номеру і серії паспорта, відомих номерів засобів зв'язку, офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти відповідача.

Відповідно до вимог ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві, окрім іншого, зазначається: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

На останніх сторінках позовної заяви ОСОБА_1 звертається до суду з повідомленням, у 3 пункті якого зазначає, що ним не можуть бути подані докази, зазначені в п.п.1.1, 1.2, 1.4, 1.6., проте не зазначає причин неможливості самостійного отримання цих доказів.

Так у вказаних пунктах позивач перераховує:

- в судових органах, органах досудового розслідування за зазначеними справами та кримінальними провадженнями наявні оригінали доказів, копії з копій яких ним додано до цієї позовної заяви. У них наявні також оригінали аудіофіксування судового розгляду справ та відеофіксування окремих слідчих дій (останнє за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000205 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України), а також оригінали інших процесуальних документів і доказів;

- докази провадження за його зверненнями у відповідача, та у підлеглих структурах; наглядове провадження прокуратури Житомирської області; провадження Коростишівської місцевої прокуратури; провадження Генеральної прокуратури України за його зверненнями;

- електронні докази приєднані до кримінального провадження за № 0000205; а також його стаціонарний комп'ютер, мобільні телефони,електронне листування тощо.

- у якості доказів можуть бути також висновки судових експертиз за справою у разі їх призначення судом, зокрема воєнно-економічна (воєнна банківсько-фінансова), судово-медична експертиза позивача особисто та за його документами, частина яких наявна у нього, а інша частина наявна в медичних установах; судово-психологічна експертиза позивача.

Нормами ч.1 ст.80 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.80 Кодексу адміністративного судочинства України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Суд звертає увагу позивача, що у разі необхідності отримати вказані докази, ним має бути заявлено клопотання в порядку ст.80 Кодексу адміністративного судочинства України та в обов'язковому порядку надано докази неможливості самостійно надати такі докази.

Крім того, згідно з ч.2 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Приписами ч.4, 5 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктом 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики №55 від 07.04.2003 "ДСТУ 4163-2003", відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Так, у постанові від 11.07.2018 у справі №904/8549/17 колегія суддів Верховного суду вказала на необхідність долучення до матеріалів справи належним чином засвідчених письмових доказів на обґрунтування позовної заяви.

Суд зауважує, що позивач до матеріалів позовної заяви долучив незавірені копії додатків до позовної заяви.

Відповідно до ч.1 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на вищевикладене, позовну заяву слід залишити без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання до суду:

- нової позовної заяви, оформленої з урахуванням наведеного (більш чітко та зрозуміло викласти вищезазначені вимоги, належним чином обґрунтувавши їх), разом з копією такої заяви для відповідача;

- розрахунку суми моральної та матеріальної шкоди;

- завірених копій або оригіналів доказів долучених до матеріалів позовної заяви.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом десяти днів з дня вручення повного тексту ухвали про залишення без руху.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк встановлений судом, таку заяву буде залишено без розгляду.

Призначити наступне судове засідання у справі з викликом сторін до Житомирського окружного адміністративного суду за адресою: місто Житомир, вулиця Мала Бердичівська, 23, зал № 4 на 19 вересня 2018 року 15 год. 30 хв.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя В.А. Панкеєва

інше

Повний текст ухвали складено 29.08.18