Справа № 361/3658/18
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2018-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2018 року справа № 361/3658/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтовича А.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції Київської області про визнання незаконними дій, визнання незаконним та скасування протоколу офіційного застереження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції Київської області, у якому просить суд:

- визнати незаконними дії дільничного інспектора Броварського відділу поліції Вакули О.І., що полягають у безпідставному складанні протоколу офіційного застереження від 01.05.2018;

- визнати незаконним та скасувати протокол офіційного застереження від 01.05.2018 щодо можливих неправомірних дій;

- зобов'язати Броварський відділ поліції Головного управління Національної поліції Київської області внести відповідну інформацію до реєстрів обліку про скасування відомостей про складання та реєстрацію протоколу офіційного застереження від 01.05.2018.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оспорюване офіційне застереження щодо неприпустимості протиправної поведінки є протиправним, оскільки будь-яких протиправних дій ОСОБА_1 не вчиняв.

Відповідач правом надати відзив на позовну заяву не скористався.

Ухвала суду про відкриття спрощеного позовного провадження з пропозицією надати суду відзив на позовну заяву надсилалась відповідачеві за зареєстрованим місцезнаходженням, а саме: м. Бровари, вул. Шевченка, 14 та була вручена уповноваженому представнику відповідача 04.08.2018.

Частинами 5 та 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З урахуванням викладеного, суд вирішив розглядати справу за наявними у ній матеріалами.

У судове засідання, призначене на 15.08.2018, учасники справи не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від позивача 15.08.2018 через канцелярію суду надійшло клопотання, у якому він просив здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Відповідач про причини неявки суд не повідомив.

Частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, суд вирішив розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами і доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

01 травня 2018 року Броварським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Київській області був складений протокол офіційного застереження, яким ОСОБА_1 оголошено офіційне застереження про те, що у разі вчинення протиправних дій він буде притягнутий до відповідальності згідно з законодавством України (а.с. 3).

Не погоджуючись з вказаним протоколом, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Правові засади діяльності Національної поліції України визначено у Законі України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 580-VIII Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює, зокрема, превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону № 580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 8 Закону № 580-VIII передбачено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, повноваження Національної поліції України, у тому числі у сфері превентивної діяльності, спрямованої на запобігання правопорушенням, та межі, міра і форма їх реалізації встановлюється виключно у Конституції та Законах України та прийнятих на їх виконання нормативно-правових актах.

Завдання, напрями та особливості організації діяльності дільничних офіцерів поліції визначено Інструкцією з організації діяльності дільничних офіцерів поліції, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 28.07.2017 № 650, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 21.08.2017за № 1041/30909 (далі - Інструкція).

Пунктом 2 розділу І Інструкції передбачено, що дільничні офіцери поліції (далі - ДОП) здійснюють свою діяльність відповідно до Конституції України, Законів України «Про Національну поліцію», «Про попередження насильства в сім'ї», «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», «Про соціальну адаптацію осіб, які відбувають чи відбули покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк», «Про участь громадян в охороні громадського порядку і державного кордону», інших актів законодавства України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції, основним напрямом діяльності ДОП є, зокрема, здійснення профілактичної роботи, спрямованої на запобігання вчиненню кримінальних та інших правопорушень.

Пунктом 3 Інструкції передбачено, що ДОП з метою виконання своїх обов'язків можуть:

1) вимагати від осіб пред'явлення документів, що посвідчують їх особу, та інших документів у випадках, визначених статтею 32 Закону України «Про Національну поліцію»;

2) опитувати осіб у випадках, визначених статтею 33 Закону України «Про Національну поліцію»;

3) застосовувати заходи, передбачені статтями 30, 31 Закону України «Про Національну поліцію»;

4) затримувати підозрюваних у вчиненні кримінального або адміністративного правопорушення, доставляти таких осіб до поліцейської станції або органу (підрозділу) поліції. Відомості стосовно осіб, доставлених до поліцейської станції, фіксуються в журналі обліку доставлених осіб, які вчинили адміністративні правопорушення (далі - Журнал), передбаченому Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом МВС від 06 листопада 2015 року № 1376, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за № 1496/27941. За наявності технічної можливості Журнал ведеться в електронному вигляді;

5) у випадках, визначених законом, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання;

6) відповідно до статті 38 Закону України "Про Національну поліцію" проникати до житла чи іншого володіння особи без вмотивованого рішення суду в невідкладних випадках;

7) здійснювати заходи з контролю за дотриманням обмежень, установлених Законом України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі»;

8) здійснювати контроль за дотриманням фізичними та юридичними особами порядку та правил зберігання і використання зброї, спеціальних засобів, вибухових речовин та матеріалів, боєприпасів, на які поширюється дозвільна система, а також безпосередньо оглядати місця їх зберігання з метою перевірки дотримання правил поводження з ними та правил використання;

9) здійснювати в межах, визначених Законом України «Про Національну поліцію», поліцейське піклування;

10) застосовувати поліцейські заходи примусу у випадках та порядку, визначених Законом України «Про Національну поліцію»;

11) здійснювати превентивні поліцейські заходи, передбачені частиною першою статті 31 Закону України «Про Національну поліцію», з метою отримання та перевірки інформації стосовно причетності до вчинення кримінальних або інших правопорушень осіб, які мешкають на закріпленій дільниці;

12) залучати ГРПП для надання допомоги при затриманні та доставлянні осіб, які вчинили правопорушення, виконанні ухвал суду про привід свідків та підозрюваних до суду та в інших необхідних випадках за погодженням з керівництвом патрульної поліції територіального (відокремленого) підрозділу поліції;

13) проводити перевірку прибуття звільнених осіб до місця проживання в порядку, встановленому законодавством та визначеному статтею 20 Закону України «Про соціальну адаптацію осіб, які відбувають чи відбули покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк»;

14) вживати у взаємодії зі службою у справах дітей обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій заходів щодо встановлення особи дитини, місця її проживання, відомостей про батьків або осіб, які їх замінюють, інших родичів, місця їх проживання (перебування) у разі надходження повідомлення про дитину, яка залишилась без батьківського піклування.

У разі виявлення дитини, розлученої із сім'єю, ДОП невідкладно повідомляє про такий факт територіальний орган ДМС і орган опіки та піклування за місцем виявлення дитини;

У разі безпосередньої загрози життю або здоров'ю дитини на підставі рішення районної, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчого органу міської, районної у місті ради служба у справах дітей разом з представниками закладу охорони здоров'я вживають заходів до відібрання дитини у батьків та тимчасово влаштовують її відповідно до чинного законодавства;

15) використовувати інші повноваження, визначені законодавством України.

Відповідно до пункту 1 розділу V Інструкціїї ДОП здійснює превентивні заходи щодо осіб, схильних до вчинення правопорушень, та осіб, які перебувають на обліку в органах поліції, для попередження вчинення ними правопорушень із залученням до цієї роботи громадськості.

Пунктом 2 розділу V Інструкціїї передбачено, що ДОП ставить на превентивний облік та в межах своєї компетенції проводить профілактичну роботу з:

1) особами, звільненими з місць позбавлення волі, які відбували покарання за умисний злочин і в яких судимість не знято або не погашено в установленому законом порядку;

2) особами, яким винесено офіційне попередження про неприпустимість вчинення насильства в сім'ї.

Правові і організаційні основи попередження насильства в сім'ї, органи та установи, на які покладається здійснення заходів з попередження насильства в сім'ї визначені у Законі України «Про попередження насильства в сім'ї».

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про попередження насильства в сім'ї» в органах внутрішніх справ заходи щодо попередження насильства в сім'ї здійснюють уповноважені підрозділи органів Національної поліції, які, зокрема, виносять офіційні попередження членам сім'ї про неприпустимість вчинення насильства в сім'ї; беруть на профілактичний облік осіб, схильних до вчинення насильства в сім'ї, та проводять виховно-попереджувальну роботу з ними.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України «Про попередження насильства в сім'ї», члену сім'ї, який вчинив насильство в сім'ї, виноситься офіційне попередження про неприпустимість вчинення насильства в сім'ї, за умови відсутності в його діях ознак злочину, уповноваженими підрозділами органів Національної поліції, про що йому повідомляється під розписку.

Зміст викладених положень законодавства дає підстави для висновку, що офіційне застереження, як превентивний захід, направлений на попередження правопорушень, застосовується виключно до осіб, які вчиняють насильство у сім'ї.

Жоден чинний нормативно-правовий акт не наділяє Національну поліцію України та її територіальні органи чи ДОП складати та/або оголошувати/виносити фізичним чи юридичним особам «офіційні застереження про неприпустимість неправомірної поведінки».

Суд зазначає, що такі повноваження були у органів міліції та здійснювались ними на підставі пункту 4 частини 1 статті 11 Закону України «Про міліцію», відповідно до якого міліції для виконання покладених на неї обов'язків надається право виявляти і вести облік осіб, які підлягають профілактичному впливу на підставі та в порядку, встановлених законодавством, виносити їм офіційне застереження про неприпустимість протиправної поведінки.

Разом з цим, Закон України «Про міліцію» втратив чинність 07.11.2015 з набранням чинності Законом України «Про Національну поліцію».

За викладених обставин суд дійшов висновку, що складання протоколів офіційного застереження про неприпустимість неправомірної поведінки не відноситься до компетенції відповідача, а відтак дії дільничного інспектора Броварського відділу поліції Вакули О.І. що полягають у складанні протоколу офіційного застереження від 01.05.2018 є протиправними, а сам протокол є таким, що підлягає скасуванню.

Що стосується вимог позивача про зобов'язання відповідача внести до реєстрів обліку інформацію про скасування відомостей про складання та реєстрацію протоколу офіційного застереження, то вони задоволенню не підлягають.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б свідчили про ведення Броварським ВП ГУ НП в Київській області реєстрів обліку, про які зазначає позивач, або ж доказів внесення до них будь-якої інформації про ОСОБА_1

Суд також вважає, що скасування оспорюваного застереження про неприпустимість протиправної поведінки є ефективним і вичерпним способом захисту порушених прав позивача.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, заперечення проти позову відповідач викладає у відзиві на позовну заяву.

Частиною 2 та 4 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що відзив повинен містити заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права. До відзиву додаються докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

Згідно з частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Беручи до уваги, що, у даному випадку, позивачем оскаржуються дії та рішення відповідача як суб'єкта владних повноважень під час реалізації наданих йому законодавством владних управлінських функцій стосовно забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку, обов'язок обґрунтування правомірності зазначених рішень і дій покладається безпосередньо на відповідача.

В ухвалі про відкриття провадження у справі суд запропонував відповідачеві надати відзив на позовну заяву та попередив відповідача, що у випадку ненадання відзиву справу буде розглянуто за наявними матеріалами. Суд також попередив про наслідки неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин, передбачені частиною 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відзиву та/або будь-яких доказів чи письмових пояснень по суті позовних вимог відповідач не надав.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення ним інших витрат, пов'язаних із розглядом справи, у матеріалах справи відсутні, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії дільничного інспектора Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції Вакули О.І., що полягають у складанні протоколу офіційного застереження від 01.05.2018.

Визнати протиправним та скасувати протокол офіційного застереження від 01.05.2018, складений дільничним офіцером поліції Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції Вакулою О.І.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Дата складення повного рішення суду - 29.08.2018.

Суддя Леонтович А.М.