Справа № 820/4086/18
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2018-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2018 р. № 820/4086/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бабаєва А.І.

при секретарі судового засідання Боднар І.Ю.

за участі:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів Лавренчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської об'єднаної Державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення та податкових вимог, -

В С Т А Н О В И В:

25 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Київської об'єднаної Державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, в якому, з підстав протиправності рішень, просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.05.2016 року № 4265-1301, податкову вимогу від 29.08.2016 року № 4065-17 та податкову вимогу від 01.09.2017 року № 33991-17.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що податкове повідомлення-рішення від 19.05.2016 року № 4265-1301, податкова вимога від 29.08.2016 року № 4065-17 та податкова вимога від 01.09.2017 року № 33991-17, на думку позивача, є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідачі, Київська об'єднана Державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області та Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області, проти позову заперечували. В обґрунтування заперечень зазначили, що відповідачі у спірних правовідносинах діяли згідно чинного законодавства.

В судове засідання позивач прибув, позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання представник відповідачів прибула, проти позову заперечувала та просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень ІНФОРМАЦІЯ_1, нежитлових приміщень 1-го поверху: частина торгівельного залу АДРЕСА_2. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна право власності на вказані приміщення зареєстроване 19.04.2016 року.

ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС України в Харківській області винесено податкове повідомлення-рішення № 4265-1301 від 19.05.2016 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб, у розмірі 2510,38 грн.

Київською ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області винесено податкову вимогу № 4065-17 від 29.08.2016 року, згідно якої у позивача наявний податковий борг у розмірі 5974,71 грн.

ГУ ДФС у Харківській області винесено податкову вимогу року № 33991-17 від 01.09.2017 року, згідно якої позивачу визначено податковий борг у розмірі 6333,19 грн. 15.11.2017 року у зв'язку з проведенням перерахунку ОСОБА_1 земельного податку за 2017 рік розмір податкового боргу визначений у податковій вимозі було зменшено. Після перерахунку податковий борг за податковою вимогою № 33991-17 від 01.09.2017 року став складати 2661,10 грн.

Позивач, не погоджуючись з розрахунком земельного податку при винесені оскаржуваних рішень, звернувся з даним позовом до суду.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № 4265-1301 від 19.05.2016 року Державної податкової інспекції у Московському районі міста Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області та податкової вимоги № 33991-17 від 01.09.2017 року Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, суд зазначає наступне.

Згідно п. 286.1 ст. 286 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 287.6 ст. 286 ПК України визначено, що при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

Відповідно до пп. 271.1.1 п. 271.1 ст. 271 ПК України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Згідно ст. 289 ПК України встановлено, що для визначення розміру податку використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Відповідно до п. 285.1 ст. 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Положеннями ст. 286 передбачено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу (п.286.5 ст. 286 ПК України).

За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб: 1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; 2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності; 3) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі ( п.286.6 ст. 286 ПК України).

За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території ( п. 286.6 ст. 286 ПК України).

Пунктом 287.5 ст. 287 ПК України передбачено, що податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення - рішення.

Судом встановлено, що Рішенням 25 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 03.07.2013 №1209/13, вирішено затвердити Технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013", визначено базову вартість одного квадратного метра земель міста Харкова у сумі 291,18 грн.

Згідно ст. 286 ПК України податок за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних осіб або громадян, нараховується кожному з них пропорційно їх частці у власності на будівлю.

Такими чином, для визначення площі земельної ділянки, щодо якої здійснено розрахунок величини земельного податку, необхідно з'ясувати: загальну площу нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_2, загальну площу земельної ділянки, на якій розташована нежитлова будівля за адресою АДРЕСА_2 та здійснити розрахунок площі частки земельної ділянки, якою користується позивач, пропорційно до частки його нежитлових приміщень в загальній площі нежитлової будівлі.

З огляду на викладене, розрахункова площа земельної ділянки стосовно якої контролюючим органом визначається податкове зобов'язання з земельного податку, повинна бути розрахована пропорційно до частки нежитлових приміщень позивача в загальній площі нежитлової будівлі.

Представником відповідачів зазначено, що розрахунок земельного податку ОСОБА_1 здійснювався на підставі нормативно грошової оцінки земельної ділянки, площею 532,1 від 30.11.2007, яка складала 229939,00 грн., з урахуванням коефіцієнтів індексації, що застосовувалися кумулятивно, виходячи з дати проведення нормативної грошової оцінки, тобто починаючи з 2008 року. Також вказано, що згідно методики розрахунку нормативної грошової оцінки земель зазначені коефіцієнти становлять: за 2008 рік - 1,152, за 2009 рік - 1,059, за період з 2010 року по 2013 року -1, за 2014 рік - 1,249, за 2015 рік - 1,433.

Так, на думку контролюючого органу, земельний податок нарахований ОСОБА_1 має складати: (229939 грн. * 1,152 * 1,059 * 1 * 1,249 * 1,433 * 1%) / 2 = 2510,38 грн.

За таких обставин, відповідачем безпідставно розраховано суму земельного податку на земельну ділянку, яка розташована за адресою АДРЕСА_2, без врахування вищевказаних показників.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення № 4265-1301 від 19.05.2016 року Державної податкової інспекції у Московському районі міста Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області та податкова вимога № 33991-17 від 01.09.2017 року Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області є протиправними, а тому підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування податкової вимоги № 4065-17 від 29.08.2016 року Київської об'єднаної Державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 60.1.2 п. 60.1 ст. 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу.

Як зазначено відповідачем, податкову вимогу № 4065-17 від 29.08.2016 року відкликано контролюючим органом 31.08.2016 року.

На підтвердження вищевказаних обставин відповідачем до суду надано інтегровану картку платника податків ОСОБА_1 щодо земельного податку з фізичних осіб та витяг з бази даних інформаційної системи «Податковий блок».

За таких обставин, суд вважає, що податкова вимога № 4065-17 від 29.08.2016 року Київської об'єднаної Державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області не може нести негативних наслідків для позивача.

Відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 03.04.2018 року по справі № 592/11328/17.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування податкової вимоги № 4065-17 від 29.08.2016 року.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Крім того, позивач у позовній заяві просив суд стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн. та судові витрати на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно зі ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст.134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем на підтвердження понесених витрат у справі надано до суду договір про надання правової допомоги №5/2018 від 10.04.2018 року, акт прийому-передачі від 30.04.2018 року наданих послуг за квітень 2018 року на суму 5000,00 грн. та акт прийому-передачі від 30.06.2018 року наданих послуг за червень 2018 року на суму 2000,00 грн. за Договором №5/2018 від 10.04.2018 року . Також, позивачем надано до суду квитанцію №63 від 17.05.2018 року про сплату судового збору у розмірі 704,80 грн.

Положеннями ч.5 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п.6 ч.6 ст.12 КАС України незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що дана справа є справою незначної складності, складання позовної заяви позивача не потребує значного часу, вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомоги у розмірі 7000,00 грн. є не співмірною з ціною позову, яка складає 5171,48 грн., тому суд дійшов висновку що заява позивача про стягнення судових витрат пов'язаних з правничою допомогою, підлягає частковому задоволенню у розмірі 3500 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, судовий збір у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідачів по справі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, 61202, АДРЕСА_1) до Київської об'єднаної Державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (, 61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 41), Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (, 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд.46) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення та податкових вимог - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 4265-1301 від 19.05.2016 року Державної податкової інспекції у Московському районі міста Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області.

Визнати протиправним та скасувати податкову вимогу № 33991-17 від 01.09.2017 року Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (, 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, 61202, АДРЕСА_1) сплачений судовий збір в сумі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

Стягнути з Київської об'єднаної Державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (, 61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 41) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, 61202, АДРЕСА_1) сплачений судовий збір в сумі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (, 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, 61202, АДРЕСА_1) витрати на правничу допомогу в сумі 1750 (одна тисяча сімсот п'ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з Київської об'єднаної Державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (, 61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 41) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, 61202, АДРЕСА_1) витрати на правничу допомогу в сумі 1750 (одна тисяча сімсот п'ятдесят) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.

Повний текст рішення складено 23.08.2018 року.