Справа № 2а-11054/10/1370
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 рокуЛьвів№ 876/2716/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

за участі секретаря судового засідання Гром І.І.,

представника позивача: Дудканич Н.І.

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2018 року (головуючий суддя Москаль Р.М., м. Львів) у справі за адміністративним позовом Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Регіональний сервісний центр МВС у Львівській області про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,-

В С Т А Н О В И В :

25.11.2010 року Державна податкова інспекція у Залізничному районі м. Львова звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 (відповідач, ОСОБА_3), в якому просила стягнути з ОСОБА_3 податковий борг за податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 18960 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач під час першої державної реєстрації в Україні автомобіля Фольксваген д.н.з. ВС 80702000 р.в. не сплатив податок з власників транспортних засобів в сумі 18960 грн.. Відповідач позовні вимоги заперечував повністю. Повідомив, що став жертвою злочину, оскільки не придбавав та не реєстрував вказаного контролюючим органом у позовній заяві автомобіля, про що повідомив правоохоронні органи. Надав суду докази визнання його потерпілим в кримінальній справі.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 21.03.2013 року зупинено провадження у адміністративній справі № 2а-12497/10/1370 до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальній справі № 181-0062.

Ухвалою від 28.12.2017 року суд поновив провадження у справі та замінив первісного позивача, державну податкову інспекцію у Залізничному районі м. Львова, на процесуального правонаступника Залізничну об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області (далі - Залізнична ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області); третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, управління Державтоінспекції ГУМВС України у Львівській області, на процесуального правонаступника Регіональний сервісний центр МВС у Львівській області.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Залізнична ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

Апелянт наполягає на тому, щовідповідач при реєстрації транспортного засобу не сплатив у встановленому розмірі податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів. Доказом цього є відсутність надходження суми податку на єдиний казначейський рахунок державного бюджету, що свідчить про невиконання обов'язку сплати такого.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржуване рішення суду законним та просить залити його без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Львівський ВРЕР ДАІ при ГУМВС України у Львівській області листом № 9/2074 від 09.06.2010 року повідомив ДПА у Львівській області про те, що громадянин ОСОБА_3 03.06.2009 року зареєстрував автомобіль марки Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_1, 2000 р.в., об'єм двигуна 1896 куб. см., проте сплата податку по вказаному автомобілю відсутня.

Контролюючий орган стверджує, що встановив, що кошти від ОСОБА_3 на суму 18960 грн. в рахунок сплати податку з власників транспортних засобів на казначейський рахунок бюджету не надходили. Відповідача запрошували прибути в ДПІ за місце проживання «по питанню першої реєстрації автомобіля в Україні у 2009 році». Оскільки відповідач до контролюючого органу не прибув, було прийнято рішення звернутися до суду про стягнення з нього заборгованості по податку з власників транспортних засобів в сумі 18960 грн. На підтвердження суми заборгованості надано розрахунок.

Управління ДАІ ГУ МВС України у Львівській області на вимогу суду надало копію матеріалів реєстраційної справи. В цих матеріалах є заява № 7252 від 03.06.2009 з проханням виконати перевірку за усіма наявними електронними обліками Державтоінспекції та провести реєстрацію автомобіля марки Фольксваген Т4 НОМЕР_2 2000 р.в., заявником вказано «ОСОБА_3». В заяві вказано, що її подано особисто, відсутні відмітки про те, що від імені заявника діє довірена особа. В графі «особистий підпис» міститься підпис, що, як стверджує відповідач, належить не йому.

ОСОБА_3 стверджує, що дізнався про факт реєстрації автомобіля Фольксваген Т4 Фольксваген Т4 НОМЕР_2 на своє ім'я з позовної заяви органу державної податкової служби про стягнення з нього податкового боргу та одразу звернувся за правовою допомогою. Його адвокат звернувся до правоохоронних органів із заявою про злочин (а.с.25-27), від якого потерпіли відповідач та ще 10 осіб.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції зазначив, що податковий орган звернувся до суду про стягнення з відповідача суми, яка не має статусу податкового боргу, податковий орган не довів факту узгодження податкового боргу та не підтвердив належними доказами правильності визначення податкового зобов'язання.

Суд апеляційної інстанції погоджується з зазначеними висновками та зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи, а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до ст.2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Згідно з ст.5 вказаного Закону податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується, зокрема, фізичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому проводиться технічний огляд.

Статтею 3 цього Закону визначено, що перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Відповідно до ч.6 ст.5 зазначеного Закону фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Також приписами ст.6 згаданого Закону визначено, що сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього ж Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

Відповідно до п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затв. постановою КМ України № 1371 від 23.12.2009 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Відповідно до ч.6 ст.5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів» у разі відсутності документів про сплату податку або документів, що дають право на користування пільгами, перша реєстрація в Україні, реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку і технічний огляд транспортних засобів не провадяться.

З огляду на зміст наведених положень законодавства, колегія суддів зазначає, що державній реєстрації транспортного засобу передує обов'язкова процедура сплати відповідних платежів.

Сплата податку з власників транспортних засобів є однією з умов для першої реєстрації в Україні транспортних засобів, а відсутність документів про сплату податку з власників транспортних засобів є умовою, за якої перша реєстрація в Україні транспортних засобів не може бути здійснена.

При цьому, здійснюючи державну реєстрацію транспортного засобу, органи, що здійснюють реєстрацію наділенні правом перевіряти сплату мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством (та які є обов'язковими при реєстрації таких транспортних засобів). У разі відсутності відомостей про сплату мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством, або встановлення факту, що документи, які підтверджують їх сплату, є фіктивними чи підробленими, органи, що здійснюють реєстрацію відмовляють у реєстрації транспортного засобу, а якщо такий факт встановлено в період експлуатації автомобіля після його реєстрації скасовують реєстрацію незалежно від того, хто є власником автомобіля.

Крім того, для звернення до суду про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів податкове зобов'язання повинно набути ознак податкового боргу.

Разом з тим податковий орган не визначав відповідачу податкове зобов'язання шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пп.1.2 ст.1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Порядок узгодження сум податкових зобов'язань визначений статтею 5 цього Закону.

Податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до п.п.4.2 та 4.3 ст.4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених пп.5.2.2 цього пункту.

Узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Аналіз положень наведених норм свідчить про законодавчо визначений порядок узгодження сум податкового зобов'язання контролюючим органом, як суб'єктом владних повноважень, шляхом прийняття податкових повідомлень. В межах спірних правовідносин контролюючим органом відповідного рішення не приймалось, що виключає визнання податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів податковим боргом, та як наслідок, звернення позивача до суду за його стягненням.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом по аналогічній категорії справ, зокрема, в постановах Касаційного адміністративного суду від 23.01.2018 року у справі № К/9901/3141/18 та від 04.05.2018 року у справі № К/9901/27157/18, які в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Крім цього як вірно встановлено судом першої, що вироками № 1-233/11 від 01.07.2013 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/33195653) та №1/463/51/13 від 13.11.2013 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/35407558) начальника та заступника начальника Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ ГУ МВС України у Львівській області засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.367 КК України (службова недбалість). Звинувачення в тому числі ґрунтувалося на тому, що протягом 2009-2010 років у Львівському ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області проведено реєстрацію транспортних засобів у 235 випадках частково без сплати податку з власників транспортних засобів, що реєструються вперше в Україні, а у 1711 повністю, що потягло за собою ненадходження до місцевого бюджету податку з власників транспортних засобів на загальну суму 45 578 100 грн..

Відтак, суддів вважає, що відсутні законні підстави для стягнення з відповідача податку з власників транспортних засобів за умови не доведення податковим органом беззаперечними, належними та допустимими доказами обставин та підстав виникнення у відповідача податкового зобов'язання .

З огляду на вище вказане, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати відповідно дост. 139 КАС України стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись, ч. 3 ст. 243, ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст.ст. 322, 325, 329 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2018 рокуу справі №2а-11054/101370/- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 30.08.2018 року.