Справа № 820/3874/18
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2018-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2018 р. Справа № 820/3874/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Супруна Ю.О.,

при секретарі судового засідання - Дробязги Т.В.,

за участю:

представника позивачів - ОСОБА_1,

представника відповідача - Нікішиної Ю.О.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, АДРЕСА_1 до Головного управління Держпраці у Харківській області (, 61002, м. Харків, вул. Алчевських, буд. 40) про визнання протиправним та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (надалі за текстом ФОП ОСОБА_3,) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати повністю постанову Головного управління Держпраці у Харківській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ХК0244/291/АВ/П/ІП-ФС від 14.05.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що на підставі наказу Головного управління Держпраці у Харківській області від 11.04.2018 року № 01.01-07/302, пункту 5.3 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (надалі за текстом - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295, та направлення № 01.01-94/02.03/558 від 11.04.2018 року на проведення заходу державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування/невиїзного інспектування об'єкту відвідування з 12.04.2018 року по 18.04.2018 року головними державними інспекторами відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління з питань праці Головного управління Держпраці у Харківській області (надалі - інспектора праці) ОСОБА_4, та ОСОБА_5, було проведено інспекційне відвідування на предмет додержання вимог законодавства про працю ФОП ОСОБА_3, (надалі за текстом - об'єкт відвідування). Місце здійснення діяльності: павільйон "Продукти" на трамвайній зупинці АДРЕСА_2

За результатами інспекційного відвідування, 18.04.2018 року інспекторами праці ОСОБА_4, та ОСОБА_5, складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ХК0244/291/АВ відносно об'єкта відвідування. 27.04.2018 року інспектором праці ОСОБА_4, складено припис про усунення виявлених порушень № ХК0244/291/АВ/П відносно об'єкта відвідування та 14.05.2018 року відповідачем складено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ХК0244/291/АВ/П/ІП-ФС за результатами розгляду справи про накладення штрафу та на підставі акта інспекційного відвідування/невиїзного інспектування.

Позивач вважає, що постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ХК0244/291/АВ/П/ІП-ФС від 14.05.2018 року винесена з порушенням норм чинного законодавства, базується на висновках, які не відповідають обставинам справи. З огляду на викладене позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2018 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу у підготовчому засіданні.

Через канцелярію суду 31.05.2018 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивачем було порушено вимоги частини третьої статті 24 КЗпП та ПКМУ № 413 від 17.06.2015 Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу. Відповідач зазначив, що при складанні постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ХК0244/291/АВ/П/ІП-ФС від 14.05.2018 року діяв на підставі та у межах повноважень, визначених чинним законодавством.

Представник позивача 03.07.2018 року через канцелярію Харківського окружного адміністративного суду надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що твердження відповідача у відзиві не відповідають фактичним обставинам справи, підстави для проведення інспекційного відвідування як позапланової перевірки передбачені ст. 6 Закону № 877 та пунктом 5 Порядку, відсутні.

Представник відповідача надав 17.07.2018 року через канцелярію Харківського окружного адміністративного суду заперечення на відповідь на відзив, в яких підтримав позицію, викладену у відзиві на позов.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог, посилаючись на зміст правового обґрунтування позиції відповідача, викладеної в наданих документах.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_3, належним чином зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця 14.10.2009 року.

З наявних матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням Держпраці у Харківській області було видано наказ №01.01-07/302 від 11.04.2018 на проведення заходу державного нагляду (контролю), відповідно до змісту якого інспекторам праці наказано здійснити захід державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування на предмет додержання законодавства про працю об'єктом відвідування фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на підставі п.5.3 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295. Місце здійснення діяльності об'єкта відвідування: павільйон (кіоск) "Продукти" на трамвайній зупинці АДРЕСА_2. Розпочати захід державного захід державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування з 12 квітня 2018 року, з дотриманням Порядку.

На підставі вказаного наказу відповідачем видано направлення №01.01-94/02.03/558 від 11.04.2018 року головним державним інспекторам відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління з питань праці Головного управління Держпраці у Харківській області ОСОБА_4, та ОСОБА_5.

Інспекторами відповідача 12.04.2018 року було здійснено виїзд в павільйон (кіоск) "Продукти" на трамвайній зупинці АДРЕСА_2, що є місцем здійснення діяльності об'єкта відвідування.

Інспектором праці було відібрано пояснення громадянки ОСОБА_7, яка повідомила про те, що вона здійснювала реалізацію продовольчих продуктів у павільйоні (кіоск) "Продукти", працює продавцем у ФОП ОСОБА_3, перший день. Відповідно до тих же пояснень гр. ОСОБА_7, до роботи вона була допущена з 08 години ранку (режим роботи павільйона, відповідно до пояснень найманих працівників ФОП ОСОБА_3, - з 08:00 ранку).

Відповідно до п. 18 Порядку № 295, у зв'язку з тим, що не було надано для ознайомлення книги, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування був складений акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №ХК0244/291/НД від 12.04.2018 року було призупинено інспекційне відвідування до 13.04.2018 з складенням Вимоги про надання документів ХК0244/291/ПД від 12.04.2018 року у строк до 16.04.2018 року та направлені рекомендованим повідомленням з описом.

Суд зазначає, що з наявних матеріалів справи вбачається, що вказану вимогу позивач отримав 16.04.2018 року.

У зв'язку з неотриманням документів зазначених у вимозі №ХК0244/291/ПД, інспектором праці був здійснений повторний виїзд в павільйон (кіоск) "Продукти" на трамвайній зупинці АДРЕСА_2, де в присутності позивача, ОСОБА_7, ОСОБА_8, був складений акт неможливості проведення інспекційного відвідування ХК0244/291/2НД від 16.04.2018 року у зв'язку з ненаданням запитуваних інспектором документів. З актом ФОП ОСОБА_3, був ознайомлений, але від підпису відмовився.

При цьому, об'єкт відвідування було поінформовано та вручено направлення на проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування саме 16.04.2018 року, що підтверджується особистим підписом ФОП ОСОБА_3.

Інспектором відповідача 16.04.2018 року було взято письмове пояснення ОСОБА_8, відповідно до яких останній повідомив, що працює у ФОП ОСОБА_3, з 16.04.2018 року, графік роботи з 8 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв.

У зв'язку з тим, що ФОП ОСОБА_3, не надав документи зазначені у вимозі в строк до 16.04.2018 було складено Вимогу про надання документів ХК0244/291/ПД2 від 16.04.2018 року у строк до 09:30 год. 18.04.2018 року.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що позивач 18.04.2018 року направив до Головного управління Держпраці у Харківський області запитувані документи, при цьому згідно штампу вхідної кореспонденції відповідач отримав їх 18.04.2018 року о 09:35 годині. Отже твердження відповідача, що позивачем не було виконано вимогу інспектора праці у строк до 18.04.2018 року не відповідають фактичним обставинам справи.

18.04.2018 року відповідачем був складений акт № ХК0244/291/АВ інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю, яким встановлено порушення позивачем вимог частини третьої статті 24 КЗпП та ПКМУ № 413 від 17.06.2015 року Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу (надалі за текстом - ПКМУ № 413).

26.04.2018 року інспекторами праці складено акт про відмову від підпису №ХК0244/291/АВ/ВП, яким зафіксовано, що об'єкту відвідування направлено 2 примірники акту, станом на 25.04.2018 року підписаний примірник акту не повернуто.

27.04.2018 року інспекторами праці складено припис про усунення виявлених порушень №ХК0244/291/АВ/П відносно об'єкта відвідування, який є предметом оскарження в даній справі.

Відповідно до пункту 23 Порядку, припис є обов'язковим для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об'єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Згідно з положеннями пункту 19 Порядку припис про усунення порушень законодавства про працю складається виключно у разі їх виявлення.

Пунктами 24, 25 Порядку передбачено, що у приписі зазначається строк для усунення виявлених порушень, а після закінчення зазначеного у ньому строку усунення недоліків, здійснюється перевірка стану виконання припису, якщо об'єкт відвідування, тобто юридичні особи (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичні особи, які використовують найману працю, не надав відповідь або надав її в обсязі, недостатньому для підтвердження факту усунення виявлених порушень.

Отже, обов'язковою умовою можливості виконання припису є наявні порушення законодавства про працю, виявлені інспектором праці під час інспекційного відвідування, які мають бути усунені.

В приписі про усунення виявлених порушень № ХК0244/291/АВ/П від 27.04.2018 року позивача зобов'язано усунути такі порушення:

1) працівники допускаються до роботи після укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, проте, без повідомлення Державної фіскальної служби при прийняття працівника на роботу;

2) до прийняття працівника на роботу повідомлення про прийняття працівника на роботу до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платників єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за встановленою формою не подається.

Інспектор праці зазначив, що має місце порушення частини 3 ст. 24 КЗпПУ. Строк усунення даного порушення - 27.05.2018 року.

Відповідачем 14.05.2018 року складено постанову № ХК0244/291/АВ/П/ІП-ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, прийняття зазначеної постанови з боку відповідача було обумовлено розглядом справи про накладення штрафу та на підставі акта інспекційного відвідування/невиїзного інспектування від 18.04.2018 року щодо порушень позивача.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному аналізі в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд стосовно встановлених актом інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю, порушень, зазначає наступне.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 24 КЗпПУ працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів:

- засобами електронного зв'язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису;

- на паперових носіях разом з копією в електронній формі;

- на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п'ятьма особами.

Із аналізу зазначених норм вбачається, що дата прийняття наказу про призначення працівника та дата повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника мають передувати або принаймні співпадати із датою, коли працівника було допущено до роботи.

Оскільки в законодавчих актах не міститься тлумачення поняття «до початку роботи», то це дає можливість подання повідомлення як заздалегідь, наприклад, за декілька днів до початку роботи працівника, так і в день прийняття відповідного працівника, однак не після прийняття працівника на роботу.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 20.02.2018 року у справі № 803/879/17.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд враховуючи правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 20.02.2018 року у справі № 803/879/17 та беручи до уваги зміст ч. 5 ст. 242 КАС України, зазначає, що окреслена правова позиція підлягає застосуванню в рамках розгляду адміністративної справи № 820/3874/18.

Судом встановлено та не заперечується з боку відповідача, що 11.04.2018 року позивачем було видане розпорядження № 1 про прийняття ОСОБА_7, на посаду продавця продуктів харчування з окладом 3723,00 грн., та оформлення трудового договору з 12.04.2018 року.

12.04.2018 року між позивачем та гр. ОСОБА_7, був укладений трудовий договір між працівником і фізичною особою, а також внесено відповідний запис до її трудової книжки серія НОМЕР_3.

Після цього, 12.04.2018 року близько 9:15 годин повідомлення про прийняття працівника на роботу на паперовому носії за формою, що є додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року № 413, було подано до Центральної ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

З пояснень представника позивача вбачається, що тільки після цього (позивач повідомив ОСОБА_7, в телефонному режимі) ОСОБА_7, приступила до виконання своїх обов'язків за трудовим договором в зупинковому павільйоні з вбудованими приміщеннями для роздрібної торгівлі, розташованому за адресою: АДРЕСА_2, який знаходиться в користуванні позивача на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 15.03.2017 року. А позивач на власному автотранспорті вирушив в службове відрядження до міста Києва.

13.04.2018 року представником позивача до Центральної ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області було подано повідомлення про прийняття працівника на роботу (ОСОБА_8.) на паперовому носії за формою, що є додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року № 413

15.04.2018 року позивачем було видане розпорядження № 1 про прийняття ОСОБА_8, на посаду продавця продуктів харчування з окладом 3723 грн. та оформлення трудового договору з 16.04.2018 року.

16.04.2018 року між позивачем та гр. ОСОБА_8, був укладений трудовий договір між працівником і фізичною особою, а також внесено відповідний запис до її трудової книжки серія НОМЕР_2

Після цього, 16.04.2018 року ОСОБА_8, приступила до виконання своїх обов'язків за трудовим договором в павільйоні "ПРОДУКТИ".

Оскільки трудові договори були укладені не більше ніж із п'ятьма особами, копії повідомлення про прийняття на роботу в електронній формі до територіального органу Державної фіскальної служби не направлялися.

Таким чином, відносно працівників ОСОБА_7, та ОСОБА_8, позивачем були повністю дотримані приписи ч. 3 ст. 24 КЗпПУ та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року № 413, отже порушення, про які йдеться в приписі про усунення виявлених порушень № ХК0244/291/АВ/П від 27.04.2018 року, відсутні.

Окремо суд зазначає, що в матеріалах справи міститься постанова Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.07.2018 року у справі №639/2678/18, яка набрала законної сили та якою встановлено, що на підставі наказу № 04/КА про службове відрядження від 10.04.2018 в період з 12.04.2018 по 13.04.2018 ОСОБА_3, перебував у відрядженні у місті Києві. Але виїхав до м. Києва 12.04.2018 близько 10:00 годин на власному автотранспорті і після того, як уклав з гр. ОСОБА_7, трудовий договір між працівником і фізичною особою, зробив відповідний запис до її трудової книжки серія НОМЕР_3 та подав повідомлення про прийняття працівника на роботу до Центральної ОДНІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області. Більш того, фото наказу № 04/КА про службове відрядження від 10.04.2018 було надіслано інспектору праці ОСОБА_4, на його смартфон за допомогою месенджера Vaber, отже він був повідомлений про цю обставину.

В ході розгляду адміністративної справи зазначена обставина не заперечувалась з боку уповноважених представників.

Також, згідно зазначеної постанови суду, вказані неправдиві відомості із посиланням на пояснення гр. ОСОБА_7, про час її виходу 12.04.2018 о 8:00 на роботу у павільйон "Продукти", оскільки вона вказувала і мала на увазі час роботи магазину, а не час свого виходу. Ії справжні пояснення, які вона фактично давала під тиском інспекторів, були перекручені інспектором праці ОСОБА_4 Режим роботи павільйонна "ПРОДУКТИ" з 8:00 до 17:00 години. Але 12.04.2018гр. ОСОБА_7, з викладених вище обставин до роботи о 8:00 годині не приступала, про що вона і пояснила інспектору праці. До роботи вона була допущена лише після укладення та оформлення трудового договору, внесення відповідного запису до її трудової книжки та після повідомлення ФОП ОСОБА_3, телефоном про те, що відповідне повідомлення здано до Центральної ОДНІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області і можна відкривати магазин. Фактично вона не працювала взагалі майже весь робочий день внаслідок протиправної поведінки інспекторів праці ОСОБА_4, та ОСОБА_5. які увійшли до павільйону "ПРОДУКТИ" близько 14:00 годин.

Після того, як їм пояснили, що ФОП ОСОБА_3, перебуває у службовому відрядженні, а витребувані документи не зберігаються у найманих працівників в павільйоні "ПРОДУКТИ", вони мали б скласти акт про неможливість проведення інспекційного відвідування, вимогу про надання документів та залишити приміщення павільйону. Однак, інспектори праці ОСОБА_4, та ОСОБА_5, не звільнили приміщення павільйону "ПРОДУКТИ", всіляко створювали перешкоди ОСОБА_7, виконувати трудові обов'язки. При цьому не дозволяли жінці навіть відвідувати туалет, а після закінчення робочого часу, о 17:00 годин взагалі зачинилися з нею всередині павільйону, не випускали її та не давали змоги зачинити павільйону "ПРОДУКТИ" доки о 18:00 годин вона не була змушена викликати наряд служби охорони. Після приїзду наряду служби охорони інспектори праці ОСОБА_4, та ОСОБА_5, звільнили приміщення. Інакше кажучи, посадові особи Головного управління Держпраці в Харківській області силоміць утримували працівника в приміщенні після закінчення робочого часу та звільнили приміщення тільки після виклику та приїзду служби охорони.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявність в діях позивача порушень вимог частини третьої статті 24 КЗпП та ПКМУ № 413 від 17.06.2015 року Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу, що свідчить про протиправність припису Головного управління Держпраці в Харківській області про усунення виявлених порушень №ХК0244/291/АВ/П від 27.04.2018 року та наявність підстав для його скасування.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, АДРЕСА_1 до Головного управління Держпраці у Харківській області (, 61002, м. Харків, вул. Алчевських, буд. 40) про визнання протиправним та скасування постанови - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати повністю постанову Головного управління Держпраці у Харківській області (, 61002, м. Харків, вул. Алчевських, буд. 40) про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХК0244/291/АВ/П/ІП-ФС від 14.05.2018 року.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, АДРЕСА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Харківській області (, 61002, м. Харків, вул. Алчевських, буд. 40).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 27 серпня 2018 року.

Суддя Ю.О. Супрун