Справа № 2а-7227/11/2670
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2011-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 жовтня 2011 року &l ; Час проголошення &g ; № 2а-7227/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Качур І.А., при секретарі Хрімлі К.О. за участю представників сторін:

від позивача: Дрогальська Н.В. (дов. від 18.07.2011р )

Стеценко Т.І.(дов.від 07.07.2011р.)

від відповідача: Степаненко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Місто високих технологій плюс,, до Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва про визнання протиправним і скасування повідомлення - рішення № /0 від 24.11.2010р.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 10.10.2011 року в 14 год. 44 хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено сторін після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч.2 ст. 167 КАС України.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Місто високих технологій плюс,, (надалі -позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва (надалі -відповідач) про визнання протиправним і скасування повідомлення - рішення № /0 від 24.11.2010р.

Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуване повідомлення - рішення прийнято з порушенням чинного законодавства. Позов просив задовольнити.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, зазначаючи, що спірне рішення на його думку є обґрунтованим і прийнятим без порушення чинного законодавства. При цьому позиція відповідача базується на нормах Податкового Кодексу України, які передбачають, що платником податку є власники земельної ділянки, земельних часток (паїв), землекористувачі. У задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позову, з огляду про наступне.

Податкове повідомлення-рішення від 24.11.2010р. №/0 було винесено відповідачем на підставі акту № 886/23-6/36424594 від 10.11.2010 р. за результатами невиїзної документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з Приватним підприємством ,,Арт- Бейл,, за березень - травень 2010 року.

29.11.2010р. позивач отримав податкове повідомлення-рішення від 24.11.2010р. № /0, яким відповідач згідно із абз. «б»п. п. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4, п. п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України ,,Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»встановив порушення п. п. 7.2.1, п. п. 7.2.3, п. 7.2.6, п. 1 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», у зв'язку з чим визначена сума у податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) в розмірі 1 224 801 грн. 00 коп.

Визначення суми податкового зобов'язання відбулось на підставі акта невиїзної документальної перевірки від 10.11.2010р. № 886/23-6/36424594, із змісту якого вбачається, що: контрагент позивача ПП «Арт-бейл»в деклараціях з податку на додану вартість за березень-травень 2010 року не відобразив у складі податкових зобов'язань суми ПДВ з вартості товарів (робіт, послуг), відвантажених на користь позивача та не сплатив їх до Державного бюджету; право на податковий кредит у покупця виникає в момент виникнення податкового зобов'язання продавця; оскільки ПП «Артбейл»не включив суми ПДВ до складу податкового зобов'язання, право у позивача на податковий кредит по цьому контрагенту відсутнє.

Матеріалами справи встановлено, що 01.07.2009р. між позивачем та ПП «Арт-бейл»був укладений договір поставки № 01/07-09 АБ, відповідно до п. 1.1. якого ПП «Арт-бейл»(постачальник) зобов'язався передати у зумовлені строки ТОВ «Місто високих технологій плюс»(покупець) товар, а покупець зобов'язався прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

На виконання умов договору № 01/07-09 АБ від 01.07.2009р. в період з лютого по травень 2010 року ПП «Арт-Бейл»постачало, а позивач приймав товари на загальну суму 4 368 072 грн. 92 коп. (в т.ч. ПДВ 728 012 грн. 15 коп.), що підтверджується видатковими накладними: №0745 від 01.02.2010р; №0746 від 01.02.2010р.; №0747 від 01.02.2010р; №0748 від 01.02.2010р; №0791 від 03.02.2010р; № 0792 від 03.02.2010р; №0793 від 03.02.2010р; №0841 від 04.02.2010р ; №0835 від 05.02.2010р -№0928 від 08.02.2010р; № 0929 від 08.02.2010р; № 1159 від 18.02.2010р ;№1232 від 21.02.2010р; -№14661 від 01.03.2010р.; №14662 від 01.03.2010р.; №14663 від 01.03.2010р.; № 1471 від 02.03.2010р; №1519 від 04.03.2010р; 1548 від 05.03.2010р; № 1649 від 09.03.2010р; № 1650 від 09.03.2010р.; №1679 від 10.03.2010р.; №1995від23.03.2010р; № 2092 від 27.03.2010р; № 2160 від 29.03.2010р; № 2257 від 01.04.2010р; №2258 від 01.04.2010р; №2259 від 01.04.2010р; №2260 від 01.04.2010р; №2272 від 02.04.2010р; №2344 від 05.04.2010р; № 2369 від 06.04.2010р; №2520 від 12.04.2010р; №2571 від 14.04.2010р; №2595 від 15.04.2010р; -№2718 від 20.04.2010р; №2743 від 21.04.2010р; №2768 від 22.04.2010р; -№ 2919 від 28.04.2010р.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем були виконання зобов'язання в частині оплати товару за вищезгаданим договором, що підтверджується банківськими виписками, копії яких були долучені до позовної заяви.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість»податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Підпунктом 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»встановлено, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою цим Законом.

Підпункт 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 зазначеного Закону визначає датою виникнення права платника податку на податковий кредит дату здійснення першої з наступних подій:

-або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату

товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі

розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

-або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання

платником податку товарів (робіт, послуг).

У відповідності до Закону України «Про податок на додану вартість»та до п. 6.2 наказу ДПА України від 30.05.1997р. № 165 «Про затвердження форм податкової накладної, книги обліку продажу товарів (робіт, послуг), порядку їх заповнення»право покупця, зареєстрованого як платника податку на включення до податкового кредиту витрат по сплаті податку на додану вартість засвідчує податкова накладна.

Відповідно до п.п. 7.2.3, п.п. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»податкова накладна складається в момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках і надається покупцю на його вимогу продавцем товарів (робіт, послуг), та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Згідно із п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу -податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом і документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Отже, згідно із пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 цього ж Закону не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними.

Таким чином, виходячи із приписів вищевказаної норми закону, лише відсутність податкової накладної позбавляє платника додатку права на включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум податків у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг). Інших підстав для не включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у вартості товару , чинне законодавство не передбачає.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що доводи, покладені в аргументування позиції відповідача про правомірність прийнятого податкового повідомлення -рішення спростовується матеріалами справи.

Той факт, що суми податку на додану вартість в розмірі 728 012 грн. 15 коп. не відображені у податкових зобов'язаннях ПП «Арт-бейл»не є підставою для нарахування податкових зобов'язань позивачу, оскільки жодним нормативно правовим актом не передбачено солідарної відповідальності постачальника і покупця в частині нарахування та сплати податків. Відсутній порядок і обов'язок постачальника повідомляти покупця про те, що і як саме постачальник відображає у своїх податкових деклараціях. Достатньо того, щоб покупець отримав від постачальника свій екземпляр; податкової накладної, яка являється підставою для податкового кредиту.

У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України (№254к/96-ВР від 28.06.1996р.) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 9, 70,71,94,97,158-163, 167 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №/0 від 24.11.2010р.

3. У решті позовних вимог відмовити.

4. Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Місто високих технологій плюс,, судові витрати в сумі 3,40 грн. судового збору з місцевого бюджету України.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А.Качур