Справа № 814/1155/18
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2018-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2018 р. № 814/1155/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В. В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Западнюк К.А.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача 2: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом:ОСОБА_3, вул. вул. Коцюбинського, 25, м. Снігурівка, Миколаївська область, 57300
до відповідачів:Голови Миколаївської обласної ради ОСОБА_4, вул. Адміральська, 22, м. Миколаїв, 54001 Миколаївської обласної ради, вул. Адміральська, 22, м. Миколаїв, 54001
про:визнання протиправним та скасування розпорядження від 12.04.2018 № 21-рк; поновлення на посаді; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ОСОБА_3 (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Миколаївської обласної ради ОСОБА_4 (надалі голова ОСОБА_5 або відповідач 1) від 12.04.2018 № 21-рк «Про звільнення ОСОБА_3В.»;

поновити ОСОБА_3 на посаді першого заступника голови Миколаївської обласної ради з 12.04.2018;

стягнути з Миколаївської обласної ради (надалі ОСОБА_5 або відповідач 2) на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12.04.2018 по день постановлення судового рішення;

присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_5 витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування вимог позивач вказав, що видання головою ОСОБА_5 розпорядження про звільнення позивача, за відсутності відповідного рішення ОСОБА_5, не відповідає вимогам Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (надалі Закон № 280), тому таке рішення має бути визнано протиправним та скасовано, а, позивач має бути поновлений на посаді з виплатою йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У відзиві на позовну заяву (арк. спр. 88-90) відповідачі вказали, що підставою для звільнення ОСОБА_3 стала його заява. ОСОБА_5 позивач у заяві не обґрунтував неможливість продовження ним виконання повноважень першого заступника голови ОСОБА_5 саме з 29.03.2018, звільнення було проведено два тижні потому 12.04.2018, відповідно до статті 38 Кодексу законів про працю України.

Позивач подав відповідь на відзив (арк. спр. 105), в якій зазначив, що застосуванню в даному випадку підлягає стаття 56 Закону № 280 (норма спеціального законодавства), якою чітко визначений порядок припинення повноважень першого заступника голови обласної ради, та якої не дотримався відповідач 1.

Відповідачі правом на подання заперечень на відзив не скористалися.

Ухвалою від 14.06.2018 (арк. спр. 126) суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

27.06.2018 до суду надійшло клопотання представника позивача про приєднання до матеріалів справи доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 128 грн. (арк. спр. 132-146). Відповідачі заперечень щодо вказаної суми не висловили.

16.08.2018 до суду надійшло клопотання відповідача 1 про залучення до матеріалів справи копії рішення ОСОБА_5 від 05.07.2018 № 5 «Про взяття до відома заяви ОСОБА_3В.». Представник позивача заявив про те, що, в силу частини девятої статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України, цей доказ не може бути прийнятий до розгляду судом.

В судовому засіданні 20.08.2018 представник ОСОБА_3 вимоги адміністративного позову підтримав, представник відповідача 2 просив у задоволенні позову відмовити.

Клопотання відповідача 1 про відкладення розгляду справи та про зупинення провадження у справі суд відхилив.

Дослідивши письмові докази, суд

В С Т А Н О В И В:

23.02.2017 ОСОБА_5 рішенням № 3 одинадцятої сесії сьомого скликання обрала ОСОБА_3 першим заступником голови ОСОБА_5 (арк. спр. 22). Відповідно до розпорядження голови ОСОБА_5 від 23.03.2017 № 17-рк «Про початок виконання обовязків першого заступника голови Миколаївської обласної ради сьомого скликання ОСОБА_3В.» (арк. спр. 23), датою початку виконання позивачем обовязків було визначено 24 березня 2017 року.

28.03.2018 позивач подав відповідачу 1 заяву про припинення повноважень з 29 березня 2018 року (арк. спр. 24).

На розгляд двадцятої позачергової сесії ОСОБА_5 сьомого скликання, що мала відбутися 12.04.2018, голова ОСОБА_5 внесла проект рішення «Про дострокове припинення повноважень голови обласної ради ОСОБА_3В.» (арк. спр. 26).

Згідно з витягом з протоколу пленарного засідання ОСОБА_5 від 12.04.2018 № 20 (арк. спр. 27), відповідне рішення ОСОБА_5 не прийняла.

Розпорядженням від 12.04.2018 № 21-рк «Про звільнення ОСОБА_3В.» (надалі Розпорядження, арк. спр. 83) відповідач 1, з посиланням на статтю 55 Закону № 280 та статтю 38 Кодексу законів про працю України, на підставі заяви позивача від 28.03.2018, звільнила його з посади з 12.04.2018.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідно до частини другої статті 56 Закону № 280, перший заступник голови обласної ради обирається радою в межах строку її повноважень з числа депутатів цієї ради шляхом таємного голосування і здійснює свої повноваження до припинення ним повноважень депутата ради відповідного скликання, крім випадків дострокового припинення їх повноважень у порядку, встановленому частинами третьою та четвертою цієї статті.

Повноваження першого заступника голови обласної ради, згідно з частиною четвертою статті 56 Закону № 280, вважаються достроково припиненими без припинення повноважень депутата відповідної ради в разі звернення з особистою завою до ради про складення ним повноважень першого заступника голови ради. Зазначені повноваження припиняються з дня прийняття радою рішення, яким береться до відома зазначений факт.

У випадках, передбачених частиною четвертою цієї статті, відповідна особа звільняється з посади першого заступника голови ради з дня припинення її повноважень (частина пята статті 56 Закону № 280).

ОСОБА_5 на пленарному засіданні 12.04.2018 не взяла до відома заяву позивача від 28.03.2018, повноваження ОСОБА_3 на відповідній посаді не припинилися. Відповідно, у голови ОСОБА_5 не було законних підстав для звільнення позивача.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про протиправність Розпорядження.

Як зазначено вище, 16.08.2018 до суду надійшло клопотання відповідача 1 про залучення до матеріалів справи в якості доказу рішення ОСОБА_5 від 05.07.2018 № 5 «Про взяття до відома заяви ОСОБА_3В.» (надалі Рішення, арк. спр. 148, 149).

Частиною девятою статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що копії доказів, що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Суду не було надано доказів того, що Рішення заздалегідь було направлено (надано) позивачу, проте, з урахуванням того, що відомості про прийняття Рішення є публічно доступними, підтвердження чого є роздрукована судом з офіційного веб-сайту ОСОБА_5 інформація про поіменне голосування (арк. спр. 160-161), взяв цей доказ до уваги.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, обовязком суду є вжиття визначених законом заходів, необхідних для зясування всіх обставин справи, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

На думку суду, Рішення є належним, достовірним та допустимим (у розумінні статей 73-75 Кодексу адміністративного судочинства України) доказом, оскільки факт його прийняття безпосередньо впливає на висновок суду щодо позовної вимоги ОСОБА_3 про поновлення на посаді.

Як вказано вище, відповідно до частини четвертої статті 56 Закону № 280, повноваження першого заступника голови обласної ради припиняються з дня прийняття радою рішення, яким береться до відома факт звернення цієї посадової особи до ради про складення повноважень.

Доказів відкликання заяви від 28.03.2018 позивач суду не надав.

За таких обставин, враховуючи те, що повноваження ОСОБА_3 припинилися у спосіб, встановлений законом, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про поновлення на посаді.

Відповідно до частини третьої статті 7 Закону України від 07.06.2001 № 2493-ІІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування», на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Як вказано у частинах першій та другій статті 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи.

Наслідком визнання судом протиправності Розпорядження є висновок про те, що ОСОБА_3 було звільнено без законної підстави. З урахуванням того, що повноваження позивача було припинено 05.07.2018, суд визнав, що вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню частково, а саме за період з 13.04.2018 (день, наступний за днем звільнення) по 05.07.2018 (день припинення повноважень), тобто за період, протягом якого позивач не виконував повноваження першого заступника голови ОСОБА_5.

Про те, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у випадку незаконного звільнення є такими, що підлягають задоволенню і за відсутності рішення суду про поновлення на посаді, вказано в ухвалі ВССУ від 25.09.2017 у справі № 223/30/16-ц.

Визначений, відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», на підставі довідки ОСОБА_5 від 25.06.2018 № 1006-20-05-18 (арк. спр. 163) розмір середньоденної заробітної плати позивача складає 1 075,11 грн. З урахуванням кількості робочих днів за період з 13.04.2018 по 05.07.2018, середній заробіток за час вимушеного прогулу дорівнює сумі 60 209,52 грн. (1 075,11х56).

Позивач навів належними, допустимими та достовірними доказами (договором про надання правової допомоги від 19.04.2018 № 1/2, актом здачі-прийняття наданих послуг № 1 від 26.06.2018, платіжною квитанцією від 27.06.2018 № 16693997, випискою банківської установи) факт понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 128 грн. На думку суду, ця сума є співмірною із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом, обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), значенням справи для позивача, публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини восьмої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

ОСОБА_5 спір виник в результаті неправильних дій відповідача 1, суд дійшов висновку про покладення на нього судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) в повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 132, 134, 139, 241-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_3 (вул. Коцюбинського, 25, м. Снігурівка, Миколаївська область, 57300, РНОКПП НОМЕР_1) до голова Миколаївської обласної ради ОСОБА_4 (вул. Адміральська, 22, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код юридичної особи 25696652) , Миколаївської обласної ради (вул. Адміральська, 22, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 25696652) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Миколаївської обласної ради ОСОБА_4 від 12.04.2018 № 21-рк «Про звільнення ОСОБА_3В.».

3. Стягнути з Миколаївської обласної ради (вул. Адміральська, 22, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 25696652) на користь ОСОБА_3 (вул. Коцюбинського, 25, м. Снігурівка, Миколаївська область, 57300, РНОКПП НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13.04.2018 по 05.07.2018 в сумі 39 781,29 грн., без врахування середнього заробітку за один місяць за період з 13.04.2018 по 13.05.2018, що підлягає негайному виконанню.

4. Стягнути з Миколаївської обласної ради (вул. Адміральська, 22, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 25696652) на користь ОСОБА_3 (вул. Коцюбинського, 25, м. Снігурівка, Миколаївська область, 57300, РНОКПП НОМЕР_1) середній заробіток за один місяць в сумі 20 428,23 грн.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївської обласної ради (вул. Адміральська, 22, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 25696652) на користь ОСОБА_3 (вул. Коцюбинського, 25, м. Снігурівка, Миколаївська область, 57300, РНОКПП НОМЕР_1) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 128 грн..

6. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

7. Рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 20 428,23 грн. у межах загальної суми стягнення 60 209,52 грн. підлягає негайному виконанню.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна

Дата підписання та оформлення

рішення суддею 28 серпня 2018 року