Справа № 813/1824/18
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань забезпечення адміністративного позову

27 серпня 2018 рокуЛьвів№ 876/6339/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову Приватного акціонерного товариства «Фірма «Нафтогазбуд» при розгляді апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Фірма»Нафтогазбуд» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Фірма «Нафтогазбуд» до Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Берегових В. С. про визнання неправомірними дій, скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2018 року позивач - ПАТ «Фірма «Нафтогазбуд» звернулося в суд з позовом до старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Берегових В. С., в якому просило визнати дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби у Львівській області Берегових В.С. щодо проведення опису й арешту майна від 27.02.2018 року незаконними і неправомірними; скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби у Львівській області Берегових В.С. про проведення опису й арешту майна від 27.02.2018 року; визнати дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби у Львівській області Берегових В.С. щодо винесення постанови ЗВП №50871392 від 27.02.2018 про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні, щодо надання письмових висновків, звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) з питань, щодо встановлення ринкової вартості описаного та арештованого нерухомого майна належного Приватному акціонерному товариству «Фірма «Нафтогазбуд» незаконними і неправомірними; скасувати постанову ЗВП №50871392 від 27.02.2018 року про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні, щодо надання письмових висновків, звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) з питань, щодо встановлення ринкової вартості описаного та арештованого нерухомого майна належного Приватному акціонерному товариству «Фірма «Нафтогазбуд».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 липня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Фірма «Нафтогазбуд» подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржене рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповністю досліджені обставини справи, просить зазначене рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

21.08.2018 року позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони примусової реалізації нерухомого майна ПАТ «Фірма «Нафтогазбуд» через систему електронних торгів СЕТАМ, а саме: адміністративного будинку загальною площею 880,2 м. кв. та земельної ділянки для обслуговування виробничих будівель, площею .1863 га, кадастровий номер :08:005:0013, за адресо: м. Львів, вул. Стрийська, 144 в рамках зведеного виконавчого провадження №50871392 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №813/1824/18.

Заява мотивована тим, що реалізація арештованого майна шляхом проведення електронних торгів має наслідком перехід права власності на таке майно до особи, яка його придбала. При цьому, оскарження стороною виконавчого провадження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця з приводу передачі майна на реалізацію не тягне за собою автоматичне зупинення проведення електронних торгів. Відтак, у даному випадку майно боржника буде безповоротно відчужене третім особам до ухваленням судом рішення у спорі щодо правомірності дій державного виконавця при проведенні оцінки нерухомого майна, що, у свою чергу, свідчить про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, захист яких стане неможливим та/або утрудненим без вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову вирішується судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що подана заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред»явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено види забезпечення позову, такі як: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов»язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Суд задовольняє клопотання про забезпечення адміністративного позову у разі обґрунтованості такого клопотання та достатності доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Окрім цього, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов»язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізм, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

У постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ» зазначено, що суд, при розгляді заяв про забезпечення позову має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з»ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Як видно зі змісту заяви про вжиття заходів забезпечення позову, така обґрунтована тим, що оскільки, Товариство оскаржує постанову про опис та арешт майна, а також постанову про залучення експерта та як наслідок визначення вартості арештованого майна, то відповідно вчинення дій щодо реалізації такого майна повинно бути зупинене до прийняття рішення у справі.

Зазначає, що реалізація вказаного майна завдасть Товариству невиправної матеріальної шкоди, призведе до банкрутства та ліквідації підприємства.

Проте, на переконання колегії суддів, аналіз поданої ПАТ «Фірма «Нафтогазбуд» заяви про забезпечення позову свідчить про те, що жодних доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також щодо наявності очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності відповідача, позивачем не представлено.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст. 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов»язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку щодо необґрунтованості заявленої позивачем заяви про забезпечення позову.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що відсутні правові підстави, передбачені ст. 150 КАС України для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 311, 321, 325, 328, 329, КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Фірма «Нафтогазбуд» про забезпечення адміністративного позову відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції .

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді Довгополов О. М.
Святецький В. В.