Справа № 806/1408/18
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2018-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 806/1408/18
ПОСТАНОВА

іменем України

"29" серпня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

Франовської К.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "18" квітня 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання бездіяльність протиправною, зобов'язання розглянути клопотання та передати в оренду земельну ділянку , -

суддя в 1-й інстанції - Нагірняк М.Ф.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м.Житомир,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання бездіяльність протиправною, зобов'язання розглянути клопотання та передати в оренду земельну ділянку.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання бездіяльність протиправною, зобов'язання розглянути клопотання та передати в оренду земельну ділянку відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18.04.2018 року та постановити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач зазначив, що 27.02.2018року звертався до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з клопотанням про надання в оренду терміном на 49 років для сінокосіння земельну ділянку площею 8,7279га за кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області. Вказує, що клопотання не розглянуто, відповідь за результатами розгляду клопотання не надходила на адресу позивача.

Водночас, вказує, що у листі від 30.03.2018 року не відмовлено у передачі земельної ділянки в оренду.

Зокрема, позивач посилається на відсутність необхідності подання відповідачу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, зазначеної у клопотанні, оскільки бажана земельна ділянка уже містить кадастровий номер.

На думку позивача відповідач вказане клопотання станом на березень 2018 року не розглянув, рішення не прийняв, що є порушенням вимог ст.ст.122, 123, 124 Земельного Кодексу України.

Заслухавши суддю доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що Позивач 27.02.2018року звертався до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з клопотанням про надання в оренду терміном на 49 років для сінокосіння земельну ділянку площею 8,7279га за кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області.

Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області відмовило у наданні позивачу в оренду вказаної земельної ділянки, про що повідомлено листом від 30.03.2018року. Підставою для відмови слугувала відсутність розробленого проекту землеустрою щодо відведення вказаної ділянки саме в оренду Позивачу строком на 49 років (а.с17-18).

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким відмовлено в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку надання земельних ділянок державної або комунальної власності в користування, в тому числі на умовах оренди, громадянам регулюються правовими нормами Земельного кодексу України, що були чинні на день виникнення таких відносин.

За приписами частин другої та третьої статті 22 Земельного кодексу України до земель сільськогосподарського призначення, окрім іншого, належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги), такі землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам, окрім іншого, для сінокосіння та випасання худоби.

В розумінні вимог ст.93 Земельного кодексу України земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, в тому числі на умовах оренди, врегульовано правовими нормами статей 123 та 124 цього ж Кодексу.

Як зазначено в частині другій статті 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

За приписами частини шостої статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, до яких відноситься Відповідач, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування .

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (частина десята статті 123 Земельного кодексу України).

За приписами ст.1 Закону України "Про землеустрій" від 22 травня 2003 року цільове призначення земельної ділянки - це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до вимог ст.25 цього ж Закону види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом. Документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.

До видів документації із землеустрою, окрім іншого відносяться: г) проекти землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; ґ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; і) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); к) технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель.

В розумінні вимог ст.26 цього ж Закону органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі є самостійними замовниками відповідної документації із землеустрою.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що прийняттю рішення про передачу земельної ділянки в оренду передує стадія розгляду та затвердження проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки в оренду з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання.

Водночас, доводи позивача щодо наявності проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки в оренду та щодо подачі його до Відділу у Брусилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області не знайшли свого підтвердження.

Всупереч вимогам ч.1 ст.77 КАС України позивачем в обґрунтування своїх доводів не надано жодних доказів розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки в оренду та подачі його до Відділу у Брусилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

Надані позивачем інформаційна довідка із Державного реєстру речових прав від 23.02.2018року та лист Брусилівської районної державної адміністрації від 19.12.2017року підтверджують лише те, що спірна земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_1, станом на 23.02.2018року не була передана в оренду. Вказані інформаційна довідка та лист не містять даних про розробку проекту землеустрою щодо передачі вказаної земельної ділянки в оренду позивачу.

Крім того, згідно листа Відділу у Брусилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 26.03.2018року проекти землеустрою за клопотаннями позивача, в тому числі на спірну земельну ділянку, до відділу не подавалися (а,с.18).

Таким чином, відсутність проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 в оренду позивачу виключає можливість прийняття відповідачем рішення про таку передачу в оренду з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, а отже і в суду на даний час відсутні підстави зобов'язувати відповідача надавати позивачу вказану земельну ділянку в оренду, з огляду на те, що ним жодні дії спрямовані для її отримання у порядку, встановленому Земельним Кодексом, не були вчинені.

Враховуючи викладене, відповідач правомірно діяв при відмові ОСОБА_2 у наданні в оренду на 49 років земельної ділянки площею 8,7279га.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

На підставі викладеного суд робить висновок, що позовні вимоги позивача не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного земельного законодавства, а тому є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "18" квітня 2018 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

К.С. Франовська

Повне судове рішення складено "29" серпня 2018 р.