Справа № 826/7318/18
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2018-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 серпня 2018 року № 826/7318/18

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі: головуючого судді Шевченко Н.М., розглянувши порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у здійсненні перерахунку призначеної в червні 2012 року пенсії, відповідно до ст. 37 «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ в розмірі 80 % суми заробітної плати, яку отримував перед звільненням і з якої сплачувався єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 15.06.2017 перерахунок призначеної в червні 2012 року пенсії, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, в розмірі 80 % суми заробітної плати, яку отримував перед звільненням і з якої сплачувався єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, на основі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за № 9-1-12/1381 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців підряд перед зверненням за пенсією) за № 9-1-12/1382, що були видані Управлінням справами Верховної Ради України 14.08.2017.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що має право на перерахунок пенсії державного службовця, відповідно до положень ст. 37 Закону України «Про державну службу», у редакції на час призначення йому пенсії, з огляду на що, відмова відповідача здійснити такий перерахунок пенсії є неправомірною.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.06.2018 відкрито спрощене провадження без повідомлення учасників справи (письмове провадження) та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.06.2018 замінено відповідача Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

21.06.2018 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача наголошує на тому, що відповідно до положень ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-V-III пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Також, Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-V-III та постановою Кабінету Міністрів України № 292 від 06.04.2016 не передбачено умови та порядок перерахунку пенсії державним службовцям.

Дослідивши обставини справи та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом, ОСОБА_1, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком, що призначена 60-річного віку, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ в розмірі 80 % суми заробітної плати. (а. с. 17)

17.10.2017 позивач звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про здійснення перерахунку призначеної пенсії державного службовця з 15.06.2017, відповідно до ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ, виходячи із суми заробітної плати, яку він отримував безпосередньо перед звільненням і з якої сплачувався єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на основі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за № 9-1-12/1381 від 14.08.2017 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців підряд перед зверненням за пенсією) за № 9-1-12/1382 від 14.08.2017, що видані Управлінням справами Верховної Ради України. (а. с. 15)

Листом № 65285/08 від 16.11.2017 Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило позивачу в задоволенні відповідної заяви, обгрунтовуючи тим, що Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII перерахунок пенсій державного службовця не передбачений, а тому для проведення перерахунку призначеної пенсії, як державному службовцю, немає законних підстав. (а. с. 16)

Вважаючи відмову Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у здійсненні перерахунку призначеної в червні 2012 року пенсії державного службовця з 15.06.2017, відповідно до статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ, в редакції, що діяла на момент призначення пенсії, протиправною і такою, що порушує право позивача на перерахунок раніше призначеної пенсії на умовах та в розмірі, передбаченому цим Законом на момент її призначення, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України установлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно приписів ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (надалі по тексу також - Закон №3723-ХІІ) у редакції, яка діяла на момент призначення позивачу пенсії, пенсія державним службовцям виплачується за рахунок держави. На одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії. Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Пунктами 4 та 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» в редакції, яка була чинною до 15.12.2015 року, передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року № 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

У зв'язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» був виключений, п. 5 - змінений.

Згідно положень ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

З 01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, у зв'язку з чим норми Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ втратили чинність, у тому числі втратили чинність норми, якими було врегульовано пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, яка набрала чинності з 01.05.2016, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01.05.2016 Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 по іншому урегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

При цьому, суд звертає увагу на те, що положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не містять такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Таким чином, ураховуючи приписи ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, а також положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд вважає, що відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців з 01.05.2016 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців», оскільки ними були визначені розміри посадових окладів на виконання вимог Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Судом також ураховується і правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014, у якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

У свою чергу, Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Посилання позивача у позовній заяві на те, що відповідно до ст. 22 Конституції України відмова пенсійного органу у здійсненні перерахунку пенсії позивача приводить до звуження змісту та обсягу його конституційних прав на пенсійне забезпечення не приймається судом до уваги, оскільки на момент звернення позивача з перерахунком пенсії державного службовця, норми якими було урегульоване пенсійне забезпечення державних службовців не містили поняття «перерахунку пенсії, у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючого державного службовця за відповідною посадою».

У свою чергу, Кабінет Міністрів України був повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту, а тому наслідки зміни до законодавства, що врегульовували правовідносини, пов'язані з пенсійним забезпеченням державних службовців, не відносяться до компетенції відповідача.

Водночас, відмова відповідача у такому перерахунку пенсії не призвела до зменшення розміру пенсії позивача, яку він отримував до цього, тобто, не відбулося звуженням обсягу вже набутих позивачем прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Також, необхідно зазначити, що Пленум Верховного Суду України № 16 від 16.09.2016, розглянувши подання голови Верховного Суду України про прийняття рішення стосовно звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо конституційності ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 дійшов висновку щодо відсутності обґрунтованих підстав для звернення до Конституційного Суду України з таким поданням, з огляду на те, що згідно із Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ Закон України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10, 12 розділу ХІ Закону №889-VІІІ) утратив чинність.

Крім того, Верховний Суд України у своїй постанові від 12.07.2016 у справі № 21-1726а16 висловив правову позицію, відповідно до якої відсутність постанови Кабінету Міністрів України, яка чітко визначає розмір заробітної плати (чи пенсії), не є підставою для застосування вже недіючих норм Законів України для проведення перерахунку заробітної плати (пенсії).

Аналогічний висновок щодо застосування наведених положень ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII викладений й у постановах Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.08.2018 у справі № 280/515/17 (адміністративне провадження № К/9901/24079/18), від 14.08.2018 у справі № 555/2139/16-а (адміністративне провадження № К/9901/45672/18), від 15.08.2018 у справі № 766/903/17 (адміністративне провадження № К/9901/18551/18).

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, оскільки законодавством України, чинним на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку, в зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, зважаючи на практику Верховного Суду України та Верховного Суду в подібних правовідносинах, суд уважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 293 - 295 КАС України,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко