Справа № 815/928/18
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2018 р. Справа № 815/928/18

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О. Час і місце ухвалення: м. Одеса
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Бітова А.І.

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Черкасовій Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці ДФС на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 травня 2018 року по справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Столес Лоджистік» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Столес Лоджистік» звернулось до суду з позовною заявою до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у митному оформленні товарів, яке оформлено карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів комерційного призначення №UA500170/2018/00001 від 18 січня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог товариством зазначається, що флексі-танки являють собою товар, ввезений в рамках відповідної торгової операції (операцій), при цьому власне їх ввезення не є торговою операцією у розумінні Додатку В.3 статті 1 Глави І Конвенції про тимчасове ввезення від 26.06.1990 року «Додаток щодо контейнерів, піддонів, упаковки, зразків та інших товарів, що ввозяться в рамках торгової операції», а відтак декларування ТОВ «Столес Лоджистік» флексі-танків у поданій митній декларації №UA500170/2018/00001 від 18 січня 2018 року відбулось на пільгових умовах на підставі ст. 105 Митного кодексу України та цей товар відповідає критеріям, за якими цей товар звільнений від нарахування митними платежами.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 травня 2018 року позов ТОВ «Столес Лоджистік» задоволено. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці ДФС №UA500170/2018/00001 від 18 січня 2018 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС () суму сплаченого судового збору в розмірі 1762 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Одеська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 травня 2018 року з прийняттям нового судового рішення - про відмову в задоволенні позовної заяви ТОВ «Столес Лоджистік».

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції не прийнято до уваги те, що заявлені у декларації товари «зворотне допоміжне обладнання, флексі-танки, 165 комплектів» ввозяться не в рамках торгової операції, а в рамках надання послуг з транспортно-експедиційного обслуговування, у зв'язку з чим Одеською митницею ДФС правомірно оформлена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500170/2018/00001 від 18 січня 2018 року. Також, апелянтом зазначається, що оскільки митний орган діяв у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушував права та законні інтереси позивача судове рішення про стягнення на користь позивача судового збору суперечить ч.1 ст. 139 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 листопада 2017 року між QINGDAO LET FLEXITANK CO., LTD (поставщик) та WINLEY IMPORT AG (покупець) був укладений договір поставки №LET2171119A, відповідно до якого поставляються флексі-танки в комплекті з аксесуарами.

14 січня 2018 року були внесені доповнення №32 до договору про надання експедиторських послуг № 208 від 01.07.2012 року, згідно яких WINLEY IMPORT AG (замовник) доручає, а ТОВ «Столес Лоджистік» (експедитор) бере на себе зобов'язання приймати по замовленню та за рахунок замовника поворотну тару для перевезення наливних вантажів - флексі-танки в розмірі 165 штук.

18 січня 2018 року з метою декларування товарів у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами, позивачем було подано митну декларацію № UA500170/2018/000766, а також: пакувальний лист від 19 листопада 2017 року; коносамент №ZYTC17117001A від 30 листопада 2017 року; навантажувальний документ №3040 від 15 січня 2018 року; некомерційний інвойс №LET2171119A від 19 листопада 2017 року; договір поставки №LET2171119A від 19 листопада 2017 року; договір про надання експедиторських послуг №208 від 01 липня 2012 року; доповнення №32 від 14 січня 2018 року до договору №208; зобов'язання від 15 січня 2018 року; лист AG WINLEY IMPORT від 15 січня 2018 року; довідка №1272/15-32-14-10-11/3 від 17 листопада 2017 року.

18 січня 2018 року відповідачем було прийнято рішення про відмову у митному оформленні товарів, яке оформлено карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500170/2018/00001, вказуючи на те, що декларантом порушено вимоги ч.1 ст. 105 Митного кодексу України та вимоги п. «а» Додатку В.3 Конвенції про тимчасове ввезення, учиненої у м. Стамбул 26.06.1990 року, а саме те, що заявлені у декларації товари ввозяться не в рамках торгової операції, а в рамках надання послуг з транспортно-експедиційного обслуговування.

Задовольняючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що фактично предметом спірної операції не було придбання флексі-танків у вигляді товару, який у розумінні норм митного законодавства підпадає під об'єкт нарахування митних платежів, а її предметом є використання флексі-танків у вигляді засобу для поміщення і переміщення імпортованого товару, а відтак флексі-танки відповідають критеріям, за якими цей товар звільнений від нарахування митними платежами в розумінні положень Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул 1990 рік) та Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 року, у зв'язку з чим картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці ДФС №UA500170/2018/00001 від 18 січня 2018 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.4.4 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №631 від 30 травня 2012 року - орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без рахунка або іншого документа, який визначає вартість товару та у випадках встановлених Кодексом, ДМВ; ЕМД не містить встановлених законодавством обов'язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених Кодексом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів відповідно до розділу VII цього Порядку оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.

18 січня 2018 року відповідачем було прийнято рішення про відмову у митному оформленні товарів, яке оформлено карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500170/2018/00001, вказуючи на те, що декларантом порушено вимоги ч.1 ст. 105 Митного кодексу України та вимоги п. «а» Додатку В.3 Конвенції про тимчасове ввезення, учиненої у м. Стамбул 26.06.1990 року, а саме те, що заявлені у декларації товари ввозяться не в рамках торгової операції, а в рамках надання послуг з транспортно-експедиційного обслуговування.

Відповідно до ч.1 ст. 103 Митного кодексу України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Згідно ч.1 ст. 104 Митного кодексу України - митний режим тимчасового ввезення може бути застосований до товарів, що надходять на митну територію України, та до товарів, що зберігаються під митним контролем або поміщені в інший митний режим, який передбачає їх перебування під митним контролем.

Частиною шостою статті 104 Митного кодексу України передбачено, що для поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна: 1) подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення, документи на такі товари, транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового ввезення; 2) у випадках, передбачених законодавством, надати органу доходів і зборів зобов'язання про реекспорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово ввозяться, у строки, встановлені органом доходів і зборів; 3) подати органу доходів і зборів дозвіл відповідного компетентного органу на тимчасове ввезення товарів, якщо отримання такого дозволу передбачено законодавством; 4) сплатити митні платежі відповідно до статті 106 цього Кодексу або забезпечити виконання зобов'язання із сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 106 Митного кодексу - України у митний режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами відповідно до положень Додатка Е до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік) можуть поміщуватися товари (за винятком підакцизних), не зазначені у статтях 105, 189 цього Кодексу, а також у Додатках B.1 - B.9, C, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), або такі, що не відповідають вимогам зазначених Додатків.

Згідно ч.1 ст. 292 Митного кодексу України митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України: 1) товари не є об'єктом оподаткування митними платежами; 2) щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв'язку з якими його надано; 3) при ввезенні товарів на митну територію України або вивезенні товарів з митної території України товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень цього Кодексу не передбачає сплату митних платежів, - на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму; 4) коли загальна фактурна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за межі митної території України громадянами, не перевищує обсягів, які не є об'єктом оподаткування митними платежами відповідно до розділу XII цього Кодексу.

За правилами статті 1 п. «а» Глави І Конвенції про тимчасове ввезення від 26 червня 1990 року «тимчасове ввезення» означає митний режим, який дозволяє приймати на митну територію певні товари (у тому числі транспортні засоби), умовно звільнені від ввізного мита і податків, без застосування заборон чи обмежень економічного характеру на ввезення; такі товари (у тому числі транспортні засоби), мають ввозитися з визначеною метою і призначатися для подальшого вивезення у встановлений термін, та не піддаватися змінам, за винятком нормального зниження їхньої вартості (амортизації) внаслідок їхнього використання.

Згідно із Додатком В.3 статті 1 Глави І Конвенції про тимчасове ввезення від 26.06.1990 року «Додаток щодо контейнерів, піддонів, упаковки, зразків та інших товарів, що ввозяться в рамках торгової операції» для цілей цього Додатка термін: (a) «товари, ввезені в рамках торгової операції» означає: контейнери, піддони, упаковки, зразки, рекламні фільми, та будь-які інші товари, що ввозяться в рамках торгової операції, при цьому власне їхнє ввезення не є торговою операцією; (b) «упаковка» означає: усі вироби та матеріали, які служать або призначені служити у тому стані, в якому вони ввозяться, для упаковування, захисту, розміщення і кріплення або розділення товарів, за винятком пакувальних матеріалів, таких як солома, папір, скловолокно, стружка тощо, у разі, якщо товари ввозяться навалом. Виключаються також контейнери і піддони, які визначені відповідно у пунктах c і d цієї статті; (c) «контейнер» означає: виріб транспортного обладнання (зйомна рамка, резервуар або інший аналогічний засіб).

З наведених норм слідує, що можливість застосування певних митних пільг щодо товару виникає в результаті тимчасового ввезення на митну територію України товару, який є товаром, транспортним засобом комерційного призначення, зазначеним у статті 189 Митного кодексу та в Додатках B.1 - B.9, C, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених Додатками.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 19 листопада 2017 року між QINGDAO LET FLEXITANK CO., LTD (поставщик) та WINLEY IMPORT AG (покупець) був укладений договір поставки №LET2171119A, відповідно до якого поставляються флексі-танки в комплекті з аксесуарами.

Відповідно до умов вказаного договору, поставщик на протязі 7 днів після отримання передоплати телеграфним переказом зобов'язаний поставити 165 комплектів флексі-танків в комплекті з аксесуарами.

14 січня 2018 року були внесені доповнення №32 до договору про надання експедиторських послуг №208 від 01 липня 2012 року, згідно яких WINLEY IMPORT AG (замовник) доручає, а ТОВ «Столес Лоджистік» (експедитор) бере на себе зобов'язання приймати по замовленню та за рахунок замовника поворотну тару для перевезення наливних вантажів - флексі-танки в розмірі 165 штук.

При цьому, пунктом 2.1.1 вказаного договору визначено, що експедитор повинен організувати доставку флексі-танків в Україну, організовувати завантаження вантажу замовника в флексі-танки, організовувати вивезення флексі-танків з території України.

В апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги те, що заявлені у декларації товари «зворотне допоміжне обладнання, флексі-танки, 165 комплектів» ввозяться не в рамках торгової операції, а в рамках надання послуг з транспортно-експедиційного обслуговування, що підтверджується поданим разом з митною декларацією договором від 01 липня 2012 року №208 про надання експедиторських послуг.

Проте, колегія суддів зауважує на тому, що в матеріалах справи наявний лист AG WINLEY IMPORT від 15 січня 2018 року (який був наданий митному органу разом із митною декларацією), відповідно до якого флексі-танкі використовуються як допоміжне обладнання для контейнерів для перевезення наливних вантажів та право власності не переходить на експедитора ТОВ «Столес Лоджистік».

Більш того, судом першої інстанції правомірно було взято до уваги те, що ТОВ «Столес Лоджистік» надало зобов'язання не реалізовувати без дозволу митниці товар: «Флексі-танки (ємність -25000л та 26000л), з полімерного матеріалу, допоміжне пристосування морських контейнерів, для транспортування наливних вантажів разом із контейнером (зворотна тара)», який надійшов згідно з коносаментом №ZYTC17117001A від 30 листопада 2017 року та надав зобов'язання зворотного вивезення або проведення його декларування для вільного використання.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що фактично предметом такої операції не було придбання вказаних флексі-танків у вигляді товару, який у розумінні норм митного законодавства підпадає під об'єкт нарахування митних платежів, а її предметом є використання флексі-танків у вигляді засобу для поміщення і переміщення імпортованого товару, у зв'язку з чим доводи апелянта стосовно того, що заявлені у декларації товари «зворотне допоміжне обладнання, флексі-танки, 165 комплектів» ввозяться в рамках надання послуг з транспортно-експедиційного обслуговування є безпідставними.

Також, є безпідставним посилання апелянта щодо помилкового посилання суду першої інстанції на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 16 січня 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2017 року, так як вказаними судовими рішеннями встановлено, що використання флексі-танків ТОВ «Столес Лоджистік» у господарських операціях на пільгових митних умовах відбулось з дотриманням правил ч.1 ст. 105 Митного кодексу України, оскільки власне їх ввезення не є торговою операцією у розумінні Додатку В.3 статті 1 Глави 1 Конвенції про тимчасове ввезення від 26 червня 1990 року «Додаток щодо контейнерів, піддонів, упаковки, зразків, та інших товарів, що ввозяться в рамках торгової операції».

При цьому, враховуючи положення ч.6 ст. 78 КАС України, постанова Малиновського районного суду м. Одеси від 16.01.2017 року є обов'язковою для адміністративного суду, оскільки встановлює, що застосування до посадової особи ТОВ «Столес Лоджистік» ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів за поміщення «флексі-танків» у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами є протиправним.

Колегія суддів зауважує на тому, що у відзиві на позовну заяву, Одеською митницею ДФС жодним чином не заперечувалося посилання ТОВ «Столес Лоджистік» на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 16 січня 2017 року в даних спірних правовідносинах, а відтак враховуючи положення ч.1 ст. 78 КАС України, якою передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, посилання на вказані судові рішення є правомірним.

Разом з цим, в матеріалах справи наявна довідка ГУ ДФС в Одеській області № 1272/15-32-14-10-11/37872143 від 17 листопада 2017 року про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Столес Лоджистік» , дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи за період з 01 липня 2014 року по 31 березня 2017 року, згідно якої, як було вірно встановлено судом першої інстанції, протягом періоду, що перевірявся ТОВ «Столес Лоджистік» було оформлено 349 митних декларацій пов'язаних з ввезенням на митну територію України товарів у митному режимі тимчасове ввезення на митну територію України оформлено 25 МД типу ІМ 31 на загальну фактурну вартість 28 605 895,09 грн. здійснено митне оформлення товару за кодом згідно з УКТ ЗЕД : «зворотне, допоміжне обладнання, флексі-танки (ємність - 24000л.), з полімерного матеріалу, з аксесуарами (сталевий сортовий прокат, картонна перегородка, гофрований папір), допоміжне пристосування морських контейнерів, для транспортування наливних вантажів разом з контейнером у вигляді еластичних цистерн подушкової форми». Виробники: QINGDAO BLT PACKING INDUSRIAL CO., LTD, Китай; Liqua Endustriyel Ambataj Malz. San. ve Tic. Ltd. Sti, Туреччина. За вказаними митними деклараціями Позивачем ввезено 5 522 комплектів флексі-танків.

Також, вказаною довідкою встановлено, що поміщення ТОВ «Столес Лоджистік» товару «флексі-танки» у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами було здійснено з дотриманням вимог Митного кодексу України та Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік) (п.3.3 довідки).

При цьому, апелянтом жодним чином не спростовані висновки, які були викладені у вказаній довідці ГУ ДФС в Одеській області №1272/15-32-14-10-11/37872143 від 17 листопада 2017 року.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, а апелянт в даному випадку, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду не довів та не обґрунтував.

Таким чином, оскільки використання флексі-танків у господарських операціях на пільгових митних умовах відбулось з дотриманням правил митного законодавства та ТОВ «Столес Лоджистік» були надані в повному обсязі документи, які містять усі відомості, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про неправомірність висновків митного органу про порушення ТОВ «Столес Лоджистік» ч.1 ст. 105 Митного кодексу України та вимог п. «а» Додатку В.3 Конвенції про тимчасове ввезення, учиненої у м. Стамбул 26.06.1990 року та необхідність скасування прийнятого рішення Одеської митниці ДФС про відмову у митному оформленні товарів, яке оформлено карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 500170/2018/00001.

Відтак, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а лише відтворюють зміст відзиву на позовну заяву, якому судом надано належну правову оцінку.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 29 серпня 2018 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова