Справа № 817/1649/18
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2018-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 серпня 2018 року м. РівнеСправа №817/1649/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., за участю секретаря судового засідання Демчук І.М., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Величко О.М.,

відповідача: представник Голос С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Рівненського обласного управління водних ресурсів
доУправління Держпраці у Рівненській області
про визнання протиправною та скасування постанови,
В С Т А Н О В И В:

Рівненське обласне управління водних ресурсів звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови від 07.06.2018 №РВ80/955/000256/ІП-ФС про накладання штрафу на суму 3723,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки акта інспекційного відвідування, на підставі якого прийнята оспорювана постанова, не ґрунтуються на достовірних, об'єктивних та належним чином встановлених і відображених у акті даних, не відповідають фактичним обставинам та суперечать чинному законодавству.

Ухвалою суду від 23.06.2018 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Разом з тим, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву (відзив).

У встановлений судом строк відповідачем до суду подано відзив, у якому він заперечив проти задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав та суду пояснив, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем було порушено принципи державного нагляду, підстав та процедури проведення перевірки, визначених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року №877-V. Вважає, покликання на порушення ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення" та ч.3 ст.34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" є недоречним, а застосування штрафних санкцій згідно із ч. 2 ст. 265 Кодексу Законів про працю України проведено безпідставно за відсутності вини посадових осіб у порушенні законодавства про працю ( ч.1 ст.265 КЗпП України). До того ж на час перевірки всі розрахунки із працівником ОСОБА_4 були провесні повністю, тому у відповідача були відсутні підстави для вжиття заходів до притягнення управління до відповідальності. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, надавши пояснення тотожні відзиву. Зокрема, вказав, що саме за порушення вимог статей 115-117 КЗпП України, якими визначено строки виплати заробітної плати, строки розрахунку при звільненні та відповідальність за затримку розрахунку при звільненні відповідно Рівненському обласному управлінню водних ресурсів було винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № РВ 80/955/000256/ІП-ФС від 07.06.2018 року. Також зазначає, що Управління Держпраці у Рівненській області при винесенні оспорюваної постанови діяло виключно та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 17.05.2018 відповідно до наказу Управління Держпраці у Рівненській області № 384 від 15.05.2018 та направлення Управління Держпраці у Рівненській області № 300-Н/09-27 від 15.05.2018 було проведено інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю в Рівненському обласному управлінні водних ресурсів.

За результатами інспекційного відвідування складено акт, припис, та постанову про накладення штрафу.

Зокрема встановлено порушення:

- вимог частини 4 статті 115 КЗпП України, статті 21 Закону України "Про відпустки", так відповідно до наказу від 12.01.2018 № 01-Ос "Про надання відпустки ОСОБА_4.", заробітна плата за весь час щорічної відпустки ОСОБА_4 з 15.01.2018 по 30.01.2018 виплачена пізніше ніж за три дні до початку відпустки, а саме: 24.01.2018, що підтверджено платіжним дорученням № 3 від 23.01.2018 та платіжною відомістю заробітної плати за першу половину січня 2018 року;

- частини 1 статті 116 КЗпП України, сума, що належала ОСОБА_4 від організації, при звільненні виплачена з порушенням строків: 02.02.2018- 6109 грн. 14 коп. (платіжне доручення № 20 від 01.02.2018, відомість зарахування зарплати та МД за лютий 2018 року) та 06.02.2018 - 276 грн. 12 коп. (платіжне доручення № 24 від 05.02.2018, відомість зарахування премії за січень 2018 року № 27), враховуючи розрахунок заробітної плати за лютий 2018 року працівникам Рівненського обласного управлінні водних ресурсів.;

- частини 1 статті 117 КЗпП України, невчасно виплачена сума, що належала ОСОБА_4 від організації при звільненні, виплачена без урахування середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Листом від 22.05.2018 р. за №08/686 позивачем були надані зауваження до Акту інспекційного відвідування.

25.05.2018 р. за № 04-16/3038 відповідачем надано відповідь, згідно якої зазначено, що аргументи наведені в зауважені не спростовують порушення викладені в акті інспекційного відвідування РВ80/955/АВ від 17.05.2018.

Не погоджуючись з прийнятою постановою органу Держпраці про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.43 Конституції України, держава створює умови для здійснення громадянами права на працю. Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю є важливими способами захисту трудових прав працівників, гарантією забезпечення законності в трудових відносинах.

Положенням про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення №96), визначено, що центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, є Державна служба України з питань праці (Держпраці) (п.1).

Згідно з п.7 Положення №96, Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №100, територіальним органом Держпраці на території Рівненської області є Управління Держпраці у Рівненській області.

До завдань Держпраці належить, зокрема, державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю, а також зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування (п.4 Положення №96).

Правові та організаційні засади проведення державного нагляду (контролю) визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та регулюється Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V).

Статтею 1 Закону №877-V встановлено, що державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Статтею 6 Закону №877-V визначено, що підставами для здійснення позапланових заходів є:

- подання суб'єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;

- виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб'єктом господарювання у документі обов'язкової звітності, крім випадків, коли суб'єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов'язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов'язаний повідомити суб'єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п'яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Не виправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу;

- перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю);

- звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров'ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу. У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику чи уповноваженій особі суб'єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб'єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред'явили документи, передбачені цим абзацом;

- неподання суб'єктом господарювання документів обов'язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів;

- доручення Прем'єр-міністра України про перевірку суб'єктів господарювання у відповідній сфері у зв'язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров'я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави;

- настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов'язано з діяльністю суб'єкта господарювання.

Відповідно до положень ст.7 Закону №877-V, для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає відповідний наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, і предмет перевірки, та на підставі якого оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, що підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою. Перед початком перевірки суб'єкта господарювання посадові особи, які проводять перевірку, пред'являють керівнику суб'єкта господарювання або уповноваженій ним особі направлення та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу, і надають суб'єкту господарювання копію направлення на перевірку, а також інформують цих осіб про мету перевірки.

При цьому, плановий чи позаплановий захід щодо суб'єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником (ч.11 ст.4 Закону №877-V).

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 (далі - Порядок №295).

Пунктом 2 Порядку №295 встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці:

- Держпраці та її територіальних органів;

- виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Відповідно до п.5 Порядку №295, інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту (пп.3); за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю (пп.1);

За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення (п.19 Порядку №295).

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для проведення органом Держпраці інспекційного відвідування щодо додержання вимог законодавства про працю стало звернення ОСОБА_4 до органу Держпраці від 19.04.2018 (вх. від 27.04.2018 №К-934/18-04).

В акті інспекційного відвідування встановлено, що заробітна плата за час відпустки ОСОБА_4, що настала з 15.01.2018 виплачена пізніше ніж 3 дні до початку відпустки, а саме: 23.01.2018, що підтверджено платіжним дорученням №3 від 23.01.2018 та платіжною відомістю заробітної плати за першу половину січня. Не наведено, що Рівненським обласним управлінням водних ресурсів вжито всіх заходів щодо такої виплати.

Згідно зі ст.13 Закону України "Про оплату праці", оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про відпустки", в установах та організаціях, які утримуються за рахунок бюджетних коштів, оплата відпусток провадиться із бюджетних асигнувань на їх утримання.

За приписами ч.1 ст.21 Закону України "Про відпустки" заробітна плата працівникам за час відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до її початку.

Згідно з п.2 ч.1 ст.11 Закону України "Про відпустки", щорічна відпустка на вимогу працівника повинна бути перенесена на інший період у разі несвоєчасної виплати власником або уповноваженим ним органом заробітної плати працівнику за час щорічної відпусти (ч.1 ст.21 цього Закону).

В судовому засіданні встановлено, що за три дні до відпустки оплата заробітної плати за весь час відпустки ОСОБА_4 не проведена, із заявою про перенесення відпустки вона не зверталась.

Відповідно до п.1 ст.48 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років.

Пунктом 4 статті 48 Бюджетного кодексу України встановлено, що зобов'язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов'язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов'язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов'язань не здійснюються. Зобов'язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов'язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов'язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов'язань не здійснюються.

Аналізуючи викладені правові норми, а також те, що Рівненське обласне управління водних ресурсів фінансується з державного бюджету, затверджений кошторис на 2018 від 19.01.2018 згідно з штампом ДКСУ від 22.01.2018, станом на 15.01.2018 не було перехідного залишку коштів з минулого місяця, а кошти на рахунок згідно з випискою Держказначейської служби надійшли 22.01.2018, а тому суд дійшов висновку про відсутність законної можливості виплатити нарахованих коштів.

Суд також критично оцінює висновки відповідача щодо порушення позивачем ч.1 ст.116 та ч.1 ст.117 КЗпП України з огляду на таке.

В акті інспекційного відвідування зазначено, що ОСОБА_4 на підставі наказу від 01.02.2018 №31-Ос звільнено 01.02.2018, а фактичний розрахунок відбувся 02.02.2018 в сумі 6109,14грн. та 06.02.2018 в сумі 276,12грн. без компенсації середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку

Частиною 1 статті 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_4 була звільнена 01.02.2018 (підстава заява від 01.02.2018, наказ від 01.02.2018 №31-Ос "Про звільнення ОСОБА_4."). Одночасно були проведені всі виплати встановлені законодавством при звільненні працівника на звітну дату, окрім виплати премії за січень 2018 року.

Із дослідженого в судовому засіданні колективного договору між адміністрацією і профспілковим комітетом та Положення про преміювання працівників апарату позивача 2017-2019рр. судом встановлено наступне.

Преміювання працівників здійснюється на підставі наказу начальника управління, яким визначається конкретний розмір премії кожному працівнику за поданням начальників відділів управління. Працівники управління преміюються до 20 числа місяця наступного за звітним.

Так, у відповідності з умовами колективного договору начальником відділу 05.02.2018 подана службова записка на преміювання ОСОБА_4 за січень 2018 року. Оскільки, згідно з даною службовою запискою у Рівненського обласного управління водних ресурсів не було підстав позбавляти ОСОБА_4 премії, 05.02.2018 за №15-В позивачем прийнятий наказ "Про преміювання" та перераховано ОСОБА_4 премію за січень 2018 року.

Підсумовуючи наведене, суд вважає, що Рівненське обласне управління водних ресурсів при виплаті встановлених законодавством платежів при звільненні працівника не порушило норми КЗпП України та діяло в межах чинного законодавства України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За таких обставин, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваної постанови, оскільки таке рішення прийняте Управлінням Держпраці у Рівненській області за відсутності підстав, передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не довів правомірності свого рішення, в той час як позивачем позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак, позов слід задовольнити повністю.

Враховуючи положення ч.1 ст.139 КАС України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Рівненській області від 07.06.2018 №РВ80/955/000256/ІП-ФС.

Стягнути із суб'єкта владних повноважень - Управління Держпраці у Рівненській області (вул.Лермонтова, 7, м.Рівне, 33028; ідентифікаційний код 39780243), за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача Рівненського обласного управління водних ресурсів (вул.Кавказька, 7, м.Рівне, 33013; ідентифікаційний код 21085555) судовий збір в сумі 1762,00грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд (пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 серпня 2018 року.

Суддя Щербаков В.В.