Справа № 190/1173/18
Суддя: Митошоп В. М.
Дата ухвалення: 2018-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 190/1173/18
Провадження №2-а/190/12/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2018 року м. Пятихатски Дніпропетровської області

Пятихатський районний суд

Дніпропетровської області

у складі головуючого судді Митошоп В.М.

за участі секретаря Пронської Т.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пятихатки Дніпропетровської області справу за позовом Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області до громадянина ОСОБА_1 Федерації ОСОБА_2 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою ідентифікації для забезпечення подальшого примусового видворення громадянина за межі країни,-

встановив:

До Пятихатського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області до громадянина ОСОБА_1 Федерації ОСОБА_2 в якому просить затримати останнього та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою ідентифікації для забезпечення подальшого примусового видворення з території України та просить вирішити питання щодо негайного виконання рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 15.08.2018 року під час проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері за участю співробітників Національної поліції України було виявлено відповідача громадянина ОСОБА_1 Федерації ОСОБА_2 який перебуває на території України без наявних законних підстав, які б давали йому право законно перебувати на території України. В зв'язку із чим відносно останнього складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МДН № 104883 за ч.1 статті 203 КУпАП « Порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через територію України ».

Постановою Пятихатського РС ГУДМС України в Дніпропетровській області від 15.08.2018р., на відповідача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. на користь держави.

Враховуючи, що закордонний паспорт для виїзду до країни походження у відповідача відсутній, кошти для повернення також відсутні, на території України він знаходиться незаконно, в зв'язку із чим Головне управління ДМС України в Дніпропетровській області просить позов задовольнити.

Представник позивача, про розгляд справи повідомлений належним чином, до суду не явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав.

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, до суду не явився.

Дослідив матеріали справи і надані в ній докази на обґрунтування і спростування вимог, суд вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.08.2018 року згідно профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері працівниками міграційної служби за участю співробітників Національної поліції України в м. Пятихатки Дніпропетровської області було виявлено громадянина ОСОБА_1 Федерації, який після закінчення терміну його перебування не залишив Україну, чим порушив правила перебування іноземців на території України.

Згідно копії довідки про звільнення та ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24.05.2018р., ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в с. Іванівка Ровенківського району Бєлгородской області, громадянин ОСОБА_3, судимий 23.06.2005р. апеляційним судом Луганської області за п.1 ч.2 ст.115 КК України до 14 років позбавлення волі, звільнився 04.06.2018р. за ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24.05.2018р. умовно достроково згідно ст.81 КК України, на не відбутий строк 4м. 15 днів.

Згідно особистих письмових пояснень відповідача від 15.08.2018 року, останній зазначив, що влітку 2003р. вїхав в Україну на підставі паспорту бувшого СРСР з місцем реєстрації в с. Іванівка Ровенківського району Бєлгородской області, а 23.06.2005р. був осуджений вироком апеляційного суду Луганської області за п.1 ч.2 ст.115 КК України до 14 років позбавлення волі, та звільнився 04.06.2018р. умовно достроково і проживав на території Пятихатського району Дніпропетровської області.

15.08.2018 за порушення правил перебування на території України відносно відповідача Пятихатським РС ГУДМС України в Дніпропетровській області складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МДН № 103709 за ч.1 статті 203 КУпАП «Порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через територію України ».

Згідно постанови Пятихатського РС ГУДМС України в Дніпропетровській області від 15.08.2018, за даним фактом порушення на відповідача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн..

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України №3773-VI від 22.09.2011 «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно ч.1 ст.26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст. 26 Закону №3773-VI).

Частиною 1 статті 30 Закону №3773-VI встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно п.1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Примусове видворення з України іноземців здійснюється на підставі постанови адміністративного суду.

Цим же пунктом Інструкції встановлено, що позовні заяви про примусове видворення іноземців подаються до суду за наявності однієї з таких підстав:якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення;якщо є обґрунтовані підстави вважати, що вони будуть ухилятися від виконання такого рішення.

Таким чином, виходячи з наведених правових норм, позов про примусове видворення з України іноземця та особи без громадянства може бути пред'явлений і примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосований за умови прийняття рішення про примусове повернення і якщо таке рішення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або за наявності обґрунтованих підстав вважати, що відповідна особа буде ухилятися від виконання цього рішення про примусове повернення.

За висновком Верховного Суду в постанові від 07.02.2018 у справі № 743/432/16-а щодо застосування ст.30 Закону №3773-VI, який враховується судом відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто обов'язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

З огляду на викладене, а також виходячи з положень ч. 2 ст. 14, ч.ч. 1, 5 ст. 26 та ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», обов'язковість попереднього прийняття уповноваженим органом державної влади України рішення про примусове повернення має на меті, зокрема, надання особі, щодо якої таке прийнято, строку та можливості добровільно покинути територію України.

До того ж з цього приводу слід зазначити, що відповідно до ст.ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

В даному випадку звертаючись до суду з позовом про примусове видворення громадянина ОСОБА_1 Федерації ОСОБА_2, позивач виходив з тих обставин, що відповідач не виконав в установлений строк без поважних причин рішення про примусове видворення, у відповідача відсутні документи на право перебування на території України, а також легального перетину державного кордону України; відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту; підстави вважати, що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відсутні.

При цьому рішення про примусове повернення відповідача відповідним органом не приймалось, у зв'язку з чим з огляду на наведені норми та наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає відсутніми правові підстави для прийняття судом рішення про примусове видворення відповідача.

Стосовно позовних вимог про затримання відповідача та поміщення його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, суд також вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно п. 30 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» при вирішенні справ про примусове видворення суди повинні враховувати положення статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Згідно п «f» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім як відповідно до процедури, встановленої законом, у випадку законного арешту або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

З огляду на вищевикладене суд вважає що відсутні підстави для задоволення позову та про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.14,26, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773/VІ, ст.ст. 9, 77, 242, 244-245, 268, 289, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Відмовити в задоволені позову Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області до громадянина ОСОБА_1 Федерації ОСОБА_2 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою ідентифікації для забезпечення подальшого примусового видворення.

Рішення може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги сторонами.

Головуючий суддя