Справа № 802/192/18-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2018-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/192/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Поліщук І.М. Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

22 серпня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

23 січня 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Представник позивача в судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, в грудні 2015 року позивач звернувся до Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з врахуванням наданих ним документів, що підтверджують дані умови праці.

Рішенням комісії при Козятинському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Вінницької області позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у зв'язку з недостатністю пільгового стажу для призначення відповідного виду пенсії. При цьому відповідачем враховано лише пільговий стаж за період з 03 серпня 1985 року по 30 серпня 1990 року, що складає 5 років 28 днів.

Водночас, період роботи з 17 вересня 1990 року по 10 січня 1992 року не зараховано до пільгового стажу, оскільки не уточнено характер роботи та не надано відомості про ліквідацію кооперативу "Дорожник"; період роботи з 23 червня 1992 року по 14 грудня 1993 року та період роботи з 15 грудня 1993 року по 29 вересня 1995 року в Акціонерній будівельній компанії "Подряд" також не зараховано до пільгового стажу, оскільки не надано відомості про атестацію робочого місця та про ліквідацію підприємства "Газбуд".

24 травня 2016 року позивачем подано до Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області заяву про призначення йому пенсій на пільгових умовах.

Крім того, не погоджуючись із діями відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу вищезазначених періодів його роботи, ОСОБА_6 оскаржив їх у судовому порядку.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2017 року (справа №133/2145/16-а), зокрема, визнано неправомірними дії Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи ОСОБА_5: з 17 вересня 1990 року по 10 січня 1992 року - монтажником в кооперативі "Дорожник"; з 24 червня 1992 року по 14 грудня 1993 року - монтажником на виробничо-будівельному підприємстві "Газбуд"; з 15 грудня 1993 року по 29 вересня 1995 року - монтажником в Акціонерній будівельній компанії "Подряд".

12 липня 2017 року позивач звернувся до відповідача із листом, у якому просив повідомити його про причини не призначення йому пенсії на пільгових умовах, та не врахування рішення Вінницького апеляційного адміністративного від 07 червня 2017 року.

Листом Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області від 21 липня 2017 року позивача повідомлено, що на момент подання позивачем заяви від 24 травня 2016 року у нього відсутній необхідний пільговий та загальний стаж роботи, навіть у випадку зарахування до пільгового стажу періодів роботи, що були предметом розгляду у справі №133/2145/16-а.

Крім того, згідно записів трудової книжки, позивач працював на Глуховецькому каоліновому комбінаті слюсарем горного цеху, машиністом екскаватора горного цеху з 26 березня 1982 року по 24 квітня 1984 року. Дані професії передбачені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 та за умови підтвердження роботи повний робочий день та надання підприємством уточнюючої довідки, вказаний період може бути зарахований йому до пільгового стажу.

Не погоджуючись з вказаною відмовою позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що у позивача на момент його звернення до відповідача були наявні всі підстави, передбачені Законом України "Про пенсійне забезпечення", які є необхідними для призначення пенсії на пільгових умовах.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 26 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За правилами Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року № 162, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці та соцполітики № 259/34/5 від 08 червня 2001 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 20 Порядку визначено особливості підтвердження трудового стажу для призначення пенсій на пільгових умовах та за вислугу років.

В зазначеному пункті Порядку закріплено, що у разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Постановою правління Пенсійного фонду України № 18-1 від 10 листопада 2006 року затверджено Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Пунктом 4 Порядку визначено, що комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов'язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники членських організацій Федерації професійних спілок України та регіональних організацій роботодавців та їх об'єднань.

Відповідно до пунктів 15, 16 Порядку № 18-1 комісії розглядають заяви про підтвердження стажу роботи, на бажання заявника, у його присутності або в присутності його законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Комісії приймають рішення щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні та не пізніше п'яти робочих днів з дня його прийняття направляють до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у містах та районах, а також повідомляють заявника про прийняте рішення.

Рішення комісій можуть бути оскаржені в Пенсійному фонді України або в судовому порядку.

Аналіз положень Порядку № 18-1, зокрема щодо складу комісії, порядку його формування, повноважень комісії та порядку оскарження рішень вказує на те, що комісія є окремим суб'єктом владних повноважень у даних правовідносинах.

Отже, вирішення питання про зарахування до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, віднесено до виключної компетенції комісій при Головних управліннях Пенсійного фонду в областях, яка не підпорядковується органам Пенсійного фонду України та є самостійним суб'єктом владних повноважень.

З матеріалів справи слідує, що позивач звертався до комісії із окремою заявою про зарахування періодів роботи до пільгового стажу.

Комісія при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Вінницькій області рішенням від 08 грудня 2015 року, розглянувши заяву відмовила позивачу у зарахуванні спірного періоду роботи до пільгового стажу.

Заява про підтвердження пільгового стажу та заява про призначення пенсії не є тотожними і мають різні правові наслідки.

Із заявою про призначення пенсії позивач звернувся 24 травня 2016 року для призначення пенсії відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" стаж позивача повинен був складати не менше 26 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

З наданих доказів, зокрема, пенсійної справи та трудової книжки вбачається, що на момент звернення за призначенням пенсії стаж позивача складав 25 років 9 місяців 4 дні.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу, що на момент звернення до Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області із заявою про призначення пільгової пенсії у позивача був відсутній необхідний стаж роботи для її призначення, що також підтверджується протоколом № 743 від 26 травня 2016 року.

Щодо строку звернення до суду колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегією суддів встановлено, що позивач звернувся до суду з даним позовом 23 січня 2018 року та просив суд відновити права, які порушені з 05 листопада 2015 року.

Враховуючи те, що порушення прав позивача носить триваючий характер, і про порушення такого він повинен був дізнатися в момент призначення пенсії.

При цьому, заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не подавав, поважних причин пропуску строку звернення до суду позивач не навів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, а також враховано не всі встановлені у справі обставини, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 серпня 2018 року.

Головуючий Загороднюк А.Г.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.