Справа № 809/997/18
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2018-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" серпня 2018 р. справа № 809/997/18
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Матуляка Я.П.,
при секретарі Мула Х.О.,
представника позивача - ОСОБА_1
представника відповідача - ОСОБА_2
відповідача - ОСОБА_3
представника третьої особи - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом: Приватної фірми "ОСОБА_5 і К",
до відповідача: Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням земель у Богородчанському, Галицькому, Тисменицькому, Тлумацькому р-н та мм. Івано-Франківську та Тисмениці ОСОБА_3,
Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України
про визнання протиправним та скасування припису від 31.05.2018, -
ВСТАНОВИВ:
Приватна фірма "ОСОБА_5 і К" звернулась до суду з позовом до Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням земель у Богородчанському, Галицькому, Тисменицькому, Тлумацькому р-н та мм. Івано-Франківську та Тисмениці ОСОБА_3, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування припису від 31.05.2018.
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем було проведено обстеження та перевірку земельних ділянок, які розташовані на території с. Годи-Добровідка Пядицької сільської ради обєднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, за результатами якої складено акт, в якому зроблено висновок про самовільне зайняття позивачем земельних ділянок шляхом товарного сільськогосподарського обробітку. Зазначає, що відповідачем не враховано ту обставину що ПФ "ОСОБА_5 і К" проводило роботи на вказаних земельних ділянках на підставі договору підряду за №19/16/2 від 12.12.2016 року, укладеного між позивачем та Прикарпатською державною сільськогосподарською дослідною станцією Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України фактичним землекористувачем зазначених земельних ділянок. Вважає, що контролюючий орган дійшов до помилкових висновків та безпідставно виніс припис про усунення порушень вимог земельного законодавства за №374/0/19-18-ДК/008911р/03/01/-18 від 31.05.2018 року. В звязку з чим, позивач вважає даний припис протиправним та таким, що підлягає до скасування.
Ухвалою від 11.06.2018 Івано-Франківським окружним адміністративним судом відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки зміст позовної заяви, характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не містить обставин, визначених Кодексом адміністративного судочинства України для розгляду цієї справи за правилами загального позовного провадження. Зазначеною ухвалою також задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Прикарпатську державну сільськогосподарську дослідну станцію Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який подано суду 05.07.2018, відповідно до якого представник відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечив (том 1, а.с.79-85). Вказує, що оскільки у Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України відсутні повноваження щодо розпорядження земельною ділянкою щодо якої проводилось обстеження, то і не існувало жодних підстав укладати договір підряду з позивачем. На даний час, зазначена земельна ділянка зареєстрована за державою в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області.
13.08.2018 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача подала пояснення щодо позову, в якому просила позов задовольнити в повному обсязі з підстав неповного зясування питань використання земельних ділянок щодо яких проводилось обстеження (том 2, а.с.7-14).
Також, 20.08.2018 року в судовому засіданні представником відповідача було подано додаткові письмові пояснення щодо відсутності у третьої особи права на розпорядження спірною земельною ділянкою (том 2 а.с.90-98).
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити.
Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, просив суд в задоволенні позову відмовити.
Представник відповідача щодо задоволення позову заперечив, просила суд відмовити в задоволенні позову.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача в судовому засіданні просила суд позов задовольнити в повному обсязі.
Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, судом встановлено наступне.
18.04.2018 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням земель у Богородчанському, Галицькому, Тисменицькому, Тлумацькому р-н та мм. Івано-Франківську та Тисмениці ОСОБА_3, проведено обстеження земельної ділянки та перевірку дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельних ділянок, що знаходяться на території с. Годи-Добровідка Пядицької сільської ради обєднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, про що складено ОСОБА_1 обстеження земельної ділянки за №374/0/92-18ДК/153/АО/10/01/-18 та ОСОБА_1 перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельної ділянки за №372/0/92-18-ДК/374/АН/09/01/-18 від 18.04.2018 року (том 1 а.с.29-33).
Враховуючи виявлене порушення, державним інспектором у сфері державного контролю за використанням земель у Богородчанському, Галицькому, Тисменицькому, Тлумацькому р-н та мм. Івано-Франківську та Тисмениці ОСОБА_3, складено протокол про адміністративне правопорушення від 04.05.2018 року за №374/0/92-18-ДК/46П/07/01/-18 (том 1 а.с.36, 37).
В той же час, про виявлені порушення земельного законодавства позивачу стало відомо 04.05.2018 року після прибуття до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області для надання пояснень.
16.05.2018 року директором ПФ "ОСОБА_5 і К" - ОСОБА_5 надано державному інспектору у сфері державного контролю за використанням земель у Богородчанському, Галицькому, Тисменицькому, Тлумацькому р-н та мм. Івано-Франківську та Тисмениці ОСОБА_6 письмові пояснення з приводу виявлених порушень (том 1 а.с.39-40).
На підтвердження обставин вказаних у поясненні долучив копію Договору підряду за №19/16/2 від 19.12.2016 року, копію додаткової угоди №10 від 22.12.2017 року, копію довідки за №02-11/26 від 22.01.2018 року та копію Постанови Президії Національної академії аграрних наук України від 25.09.2014 року (том 1 а.с.41-45).
31.05.2018 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням земель у Богородчанському, Галицькому, Тисменицькому, Тлумацькому р-н та мм. Івано-Франківську та Тисмениці ОСОБА_3, винесено оскаржуваний припис за №374/0/19-18-ДК/0089Пр/03/01/-18, яким позивача зобовязано в 30-денний термін усунути порушення вимог земельного законодавства, а саме: зареєструвати право оренди земельної ділянки в порядку передбаченому чинним законодавством або повернути самовільно зайняту земельну ділянку власнику без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування нею (том 1 а.с.52).
Вирішуючи даний спір суд враховує наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 188 Земельного кодексу України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15 встановлено, що державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.
Відповідно до пунктів 30, 31 частини 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, затвердженого наказом Державної служби з питань геодезії картографії та кадастру від 17.11.2016 № 308, Головне управління Держгеокадастру в області здійснює державний контроль за дотриманням вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, обстежує земельні ділянки, яким заподіяна шкода внаслідок їх самовільного зайняття.
Частиною 6 вказаного Положення визначено повноваження посадових осіб управління Держгеокадастру в області. Зокрема, пунктом 1 визначено, що посадові особи Головного управління в межах своїх повноважень мають право складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов'язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків.
Як зазначалось судом вище, 18.04.2018 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням земель у Богородчанському, Галицькому, Тисменицькому, Тлумацькому р-н та мм. Івано-Франківську та Тисмениці ОСОБА_3 проведено обстеження земельної ділянки та перевірку дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельних ділянок, що знаходяться на території с. Годи-Добровідка Пядицької сільської ради обєднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, про що складено ОСОБА_1 обстеження земельної ділянки за №374/0/92-18ДК/153/АО/10/01/-18 та ОСОБА_1 перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельної ділянки за №372/0/92-18-ДК/374/АН/09/01/-18 від 18.04.2018 року, та як наслідок винесено припис про усунення виявлених порушень.
В контексті вищевикладеного, суд погоджується з доводами відповідача щодо підставності проведення та відсутності порушень під час проведення перевірки.
Водночас, суд приходить до висновку щодо протиправності оскаржуваного припису з огляду на наступне.
В той же час, про факт реєстрації вказаної земельної ділянки за державою в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, дізнались лише в квітні 2018 року, тобто вже після укладення і виконання договору підряду за №19/16/2 від 19.12.2016 року.
Відтак, суд вважає, що на момент укладення договору підряду, умови такого договору було дотримано, а позивач жодним чином не міг допустити порушення земельного законодавства, відображені в ОСОБА_1 перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельної ділянки за №372/0/92-18-ДК/374/АН/09/01/-18 від 18.04.2018 року, так як всі дії вчиняв на виконання вищевказаного договору, який є чинним і його виконання не заперечується сторонами.
Отже, на думку суду, відповідач, встановивши порушення вимог земельного законодавства, міг застосувати певні види зобовязань чи стягнень лише відносно Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України як особи, яка здійснювала всі дії по відношенню до спірної земельної ділянки як Замовник, і лише за умови доведення неправомірного використання ним земельної ділянки до моменту проведення її реєстрації в квітні 2018 року.
З огляду на вищенаведене, суд вважає за необхідне зазначити, що у пункті 5.3. Рішення Конституційного суду України від 22.09.2005 у справі N 5-рп/2005 зазначено, що Україна як демократична і правова держава закріпила принцип поваги і непорушності прав та свобод людини, утвердження і забезпечення яких є головним обов'язком держави. Конституційний принцип правової держави вимагає від неї утримуватися від обмеження загальновизнаних прав і свобод людини і громадянина, в тому числі майнових прав (стаття 1, частина друга статті 3, статті 21, 22, 64 Конституції України).
Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01 липня 2004 року передбачено, зокрема, обов'язковість державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою, права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб тощо.
Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають лише підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної власності, а також громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації.
Використання терміна "набувають", що означає "ставати власником чого-небудь, здобувати що-небудь", після набрання чинності статтею 92 Кодексу свідчить, що ця норма не обмежує і не скасовує діюче право постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами в установлених законодавством випадках за станом на 1 січня 2002 року до його переоформлення. Тому підстав визнавати статтю 92 Кодексу неконституційною немає.
Згідно приписів ч.1 ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.
Відповідно ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Абзацом 1 ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України встановлено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
Судом встановлено, що Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України (враховуючи перетворення установи в історичному проміжку) спірною земельною ділянкою користувалась з 1956 року, що підтверджується наказом по Міністерству радгоспів Української РСР №195 від 18.05.1956 року, ОСОБА_1 від 31.01.1957 року (том 2 а.с.19, 25).
Відповідно до приписів ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Разом з тим положення ст. 141 Земельного кодексу України не містять серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, яке виникло до набрання законної сили Земельного кодексу України від 25.10.2001 року, відсутність державної реєстрації прав відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень".
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.04.2018 року по справі № 916/2675/15.
Окрім того, суд зазначає, що єдиним доказом на підтвердження вчинення порушення ПФ "ОСОБА_5 і К", відображеного в ОСОБА_1 перевірки є пояснення старости села Годи-Добровідка ОСОБА_7 (том 1 а.с.31).
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Підсумовуючи все вищевикладене, суд зазначає, що оскаржуваний припис про усунення порушень вимог земельного законодавства за №374/0/19-18-ДК/0089Пр/03/01/-18 від 31.05.2018 року винесено без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття, а відтак, є протиправним та підлягає до скасування.
Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на користь ПФ "ОСОБА_5 і К" сплачений судовий збір в розмірі 1762,00 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області за №374/0/19-18-ДК/008911р/03/01/-18 від 31.05.2018 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Матуляк Я.П.

Рішення складене в повному обсязі 27 серпня 2018 р.