Справа № 813/1648/18
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2018-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№813/1648/18
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

23 серпня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Сільник Н.Є.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Синьовського Б.В.

представника третьої особи - Цястуна Р.П.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Біля Цитаделі" про визнання протиправним та скасування рішення,-

Встановив:

На розгляді Львівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Біля Цитаделі" про визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради № 69 від 31.01.2017 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на будівництво ТОВ "Біля цитаделі" багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками та приміщеннями громадського призначення на АДРЕСА_1".ї

24 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просив суд поновити строк звернення до суду із даним позовом, оскільки такий на думку позивача пропущений з поважних причин. ОСОБА_1 просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 69 від 31.01.2017 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на будівництво ТОВ "Біля цитаделі" багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками та приміщеннями громадського призначення на АДРЕСА_1". Позивач вказує, що ним не пропущено строк звернення до суду, оскільки позивач скористався свої правом на досудове врегулювання спору. Вказує, що неодноразово звертався із заявами до міського голови Садового А.І., директора Департаменту ДАБІ у Львівській області Желеха Р.С., начальника ГУ Держгеокадастру у Львівській області Кавецького А., в яких повідомляв про встановлені порушення. Позивач стверджує, що вказані заяви позивача були залишені без вирішення. ОСОБА_1 вважає, що оскаржуваним рішенням було обмежено можливість захисту та відновлення права власності позивача шляхом досудового врегулювання спорів. Зазначив, що 9 січня 2018 року звернувся до Львівського міського голови та керівника ДАБІ у Львівській області із заявою, яку було також залишено без належного розгляду. Позивач вважає, що таке незаконне ухилення керівників від прийняття законного рішення по суті наявних земельних та містобудівних спорів щодо даного будівництва зумовило необхідність позивачу звернутися із даним позовом до суду. Позивач зазначив, що викладені обставини дають право позивачу звернутися до суду впродовж шестимісячного строку, визначеного статтею 122 КАС України, який закінчується 09.07.2018. На переконання позивача вказані обставини свідчать, що строк звернення до суду з даним позовом ним не пропущено.

26 квітня 2018 року ухвалою Львівського окружного адміністративного суду було залишено позовну заяву ОСОБА_1 без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2018 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

26 червня 2018 року ухвалою Львівського окружного адміністративного суду вирішено перейти до розгляду справи № 813/1648/18 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

10 липня 2018 року ухвалою Львівського окружного адміністративного суду зупинено провадження у справі №813/1648/18 до вирішення заяви про відвід.

12 липня 2018 року ухвалою Львівського окружного адміністративного суду відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Брильовського Р.М.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2018 року поновлено провадження у даній справі.

9 серпня 2018 року ухвалою Львівського окружного адміністративного суду зупинено провадження у даній справі до вирішення заяви про відвід судді.

15 серпня 2018 року ухвалою Львівського окружного адміністративного суду відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Брильовського Р.М. від 09.08.2018.

23 серпня 2018 року ухвалою Львівського окружного адміністративного суду поновлено провадження у даній справі.

5 липня 2018 року від Виконавчого комітету Львівської міської ради надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду визначений статтею 122 КАС України. В обґрунтування заяви відповідач зазначив, що позивач у даній справі оскаржує рішення Виконавчого комітету ЛМР, яке було прийнято ще 31.01.2017. Відповідач вказує, що позивачу стало відомо про оскаржуване рішення ще у лютому 2017 року, оскільки Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради листом від 21.02.2017 № 2401-340 було надано відповідь позивачу на його інформаційний запит від 30.01.2017 № 01/2017. На думку відповідача позивач був обізнаний про існування оскаржуваного рішення ще на початку 2017 року, однак не звернувся з даним позовом до суду у визначений законом строк, що є підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

23 липня 2018 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Біля Цитаделі" подала до суду також заяву про залишення позову без розгляду, у зв'язку із пропуском позивачем строку звернення до суду. Заява про залишення позову без розгляду вмотивована тим, що предметом розгляду даної справи є скасування рішення Виконавчого комітету ЛМР № 69 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на будівництво ТзОВ "Біля цитаделі" багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками та приміщеннями громадського призначення на АДРЕСА_1", яке було прийняте 31.01.2017. Третя особа стверджує, що позивачу було відомо про оскаржуване рішення одразу після його прийняття, оскільки в квітні 2017 року позивач звертався до Управління архітектури та урбаністики Львівської міської ради щодо отримання копії документів на підставі яких було прийнято таке рішення. Вказані обставини підтверджуються листом Управління архітектури та урбаністики Львівської міської ради від 05.05.2017р. №2401-1127. Зазначає, що за заявою позивача від 13.07.2017, розпорядженням міського голови Садового А.І. від 17.08.2017 № 405 було утворено комісію для вивчення питання щодо будівництва ТОВ "Біля Цитаделі" багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками та приміщеннями громадського призначення на АДРЕСА_1. За результатами роботи комісії до складу якої було включено позивача, було складено висновок, відповідно до умов якого комісія просить визнати таким, що не відповідає чинному законодавству, прийняте з істотними порушеннями оскаржуване у даній справі рішення. Щодо твердження позивача щодо досудового врегулювання спору, то третя особа зазначила, що можливість врегулювання спору в досудовому порядку можливе лише тоді коли воно прямо передбачено законом, а не в будь якому іншому досудовому порядку. Однак, позивачем 9 січня 2018 року подано скаргу про скасування містобудівних умов і обмежень, яка адресована міському голові міста Львів, який не є суб'єктом уповноваженим вирішувати містобудівні спори. Отже, на переконання третьої особи такі дії позивача не можуть трактуватись, як процедура досудового вирішення спору. Окрім того, третя особа зазначила, що якщо навіть припустити, що звернення позивача 13 липня 2017 року до відповідача було способом досудового вирішення спору, то позивач не отримавши відповіді в належні строки з врахуванням абз. 2 ч. 4 ст. 122 КАС України мав можливість подати адміністративний позов до 13 січня 2018 року, тобто в межах шестимісячного строку, який обчислюється з дня звернення позивача до суб'єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень (тобто з 13.07.2017 року). Враховуючи викладене третя особа просить суд залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду.

Позивач в підготовчому засіданні проти клопотання про залишення позовної заяви без розгляду заперечив, просив відмови у задоволенні такого клопотання.

Представник відповідача в підготовчому засіданні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду підтримав, просив задовольнити.

Представник третьої особи в підготовчому засіданні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду підтримав, просив задовольнити.

Суд, заслухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно оцінивши докази, що стосуються строку звернення до суду, виходив з наступного.

Так, згідно з частиною 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Кодекс адміністративного судочинства України визначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Окрім цього, початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Суд звертає увагу, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким критеріям:

- це обставина або кілька обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк і створювали об'єктивні перешкоди, які перешкоджали зверненню до суду;

- це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

- ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

- ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Суд встановив, що 24 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Львівської міської ради, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення виконкому Львівської міської ради № 69 від 31.01.2017 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на будівництво ТОВ "Біля цитаделі" багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками та приміщеннями громадського призначення на АДРЕСА_1", як таке що прийнято незаконно із порушенням діючого законодавства, що призвело до порушення прав позивача та інших громадян.

Зокрема, позивач у позовній заяві зазначив, що ним не було пропущено строк звернення до суду з даним позовом, оскільки він скористався правом на досудове врегулювання спору.

На виконання вимог ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року про залишення позовної заяви без руху, позивачем не було надано суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Натомість, 29 травня 2018 року ОСОБА_1 подав через канцелярію суду заяву-пояснення по суті позовних вимог та зауважень до них, в якій додатково звернув увагу суду, шо ним не пропущено строк звернення до суду з даним позовом. Позивач зазначив, що суд з невідомих йому причин не взяв до уваги надані ним пояснення щодо строку звернення до суду, викладені у його позовній заяві. Вказує, що рішення за результатами розгляду скарги позивача від 09.01.2018 до сьогодні не прийнято та йому не вручено. Позивач стверджує, що по обов'язковому досудовому вирішенню земельних та містобудівних спорів у м. Львові та спорів безпосередньо у даній забудові з врахуванням дати подання до відповідача скарги від 09.01.2018, у позивача є законні підстави для звернення до суду в строк до 10.07.2018.

На адресу суду надійшли від представника відповідача та представника третьої особи клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позивачу стало відомо про оскаржуване рішення ще на початку 2017 року, що свідчить про пропуск позивачем визначеного законом шестимісячного строку звернення до суду з даним позовом.

У зв'язку із наведеними, судом було досліджено матеріали даної справи та відокремлених матеріалів щодо вжиття заходів забезпечення позову до пред'явлення такого позову, з яких було встановлено наступні обставини.

Суд встановив, що виконавчий комітет Львівської міської ради рішенням №69 від 31.01.2017 затвердив містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на будівництво ТОВ "Біля цитаделі" багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками та приміщеннями громадського призначення на АДРЕСА_1.

Суд для з'ясування обставин, викладених у позові в обґрунтування строків звернення до суду та обставин повідомлених відповідачем та третьою особою в обґрунтування заяв про залишення позовної заяви без розгляду, дослідив надані сторонами докази та встановив наступні обставини.

У позовній заяві позивач вказує, що неодноразово звертався до міського голови Садового А.І., директора Департаменту ДАБІ у Львівській області Желеха Р.С., начальника ГУ Держгеокадастру у Львівській області Кавецького А. із заявами, в яких повідомляв про встановлені порушення щодо здійснення на думку позивача незаконного будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками та приміщеннями громадського призначення на АДРЕСА_1.

Позивач звернув увагу суду, що останню скаргу ним було скеровано 9 січня 2018 року до Львівського міського голови та керівника ДАБІ у Львівській області, однак до сьогодні не прийнято та не вручено позивачу рішення за результатами розгляду такої скарги.

Позивач стверджує, що перебіг строку звернення до суду з даним позов закінчується саме 10.07.2018, тому строк звернення до суду позивач не пропустив.

Щодо вказаних доводів судом було досліджено зміст наявного в матеріалах справи копії інформаційного запиту ОСОБА_1 від 30.01.2017 № 01/2017 "Щодо приховування міським головою документів та інформації щодо незаконного будівництва на АДРЕСА_1".

Як вбачається із змісту вказаного запиту, в якому позивач зазначив: "черговим підтвердженням службової підробки офіційних документів є остання брехлива інформація начальника департаменту містобудування ОСОБА_7, який в своєму листі від 25.01.17 р. за № 2401-111 стверджує, що містобудівні умови і обмеження на будівництво багатоповерхового житлового будинку на цій вулиці "не надавалися". А через два дні виконком Львівської міської ради затвердив цей документ, підготовлений ОСОБА_7 та ОСОБА_8"

Також, у вказаному запиті позивач просить терміново надати інформацію щодо правомірності надання містобудівних умов і обмежень на дане будівництво та, серед іншого, належним чином завірені містобудівні умови та обмеження на даний об'єкт, затверджений виконкомом Львівської міської ради.

За результатами розгляду інформаційного запиту позивача від 30.01.2017 № 01/2017 Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради листом від 21.02.2017 № 2401-340 надало відповідь позивачу, в якій зазначило, що рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 31.01.2017 № 69 затверджено містобудівні умови та обмеження на будівництво ТОВ "Біля цитаделі" багатоповерхового житлового будинку з вбудованими автостоянками та приміщеннями громадського призначення на АДРЕСА_1. Зазначено, що підставою для підготовки проекту рішення були матеріали згідно вимог рішення виконкому від 16.03.2015 № 219. Також позивача повідомлено що з рішенням виконкому позивач може ознайомитись на офіційному сайті Львівської міської ради за адресою: www.city-adm.lviv.ua у розділі "Документи ЛМР". До вказаної відповіді позивачу були наданні підставові документи, які згідно вимог ЗУ "Про доступ до публічної у інформації" управління вправі було надати (копії матеріалів в кількості 21 сторінка).

Отже, позивач мав можливість дізнатися про порушення на його думку прав, свобод чи інтересів з часу отримання відповіді на його запит та оприлюднення спірного рішення на офіційному сайті Львівської міської ради за адресою: www.city-adm.lviv.ua у розділі "Документи ЛМР".

З врахування положень частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи все вищевказане, на переконання суду, позивач дізнався про порушення на його думку своїх прав, свобод та інтересів саме в лютому 2017 року, з часу отримання відповіді на його запит, що не заперечується ОСОБА_1

Окрім того, суд звертає увагу, що оскаржуване рішення було оприлюднено на офіційному сайті Львівської міської ради та було відкритим і загальнодоступним.

Таким чином, саме лютий 2017 року буде початком перебігу шестимісячного строку звернення до суду з даним позовом.

Відповідно строк звернення до суду із вказаним позовом сплив у серпні 2017 року.

Втім, позивач не заперечує, що йому було відомо про оскаржуване рішення, однак він вказує, що ним вживалися заходи досудового врегулювання спору.

Зокрема, позивач вказує, що ним було скеровано 9 січня 2018 року до Львівського міського голови та керівника ДАБІ у Львівській області скаргу, тому початок відліку строку звернення до суду ОСОБА_1 обраховує, як щодо спору, стосовно якого передбачено досудове врегулювання спору.

Що стосується таких доводів позивача, суд встановив наступне.

Так, основні положення досудового врегулювання спорів визначено у статті 17 КАС України.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 17 КАС України сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов'язковими згідно із законом. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення позову.

Суд встановив, що ОСОБА_1 9 січня 2018 року звернувся до Львівського міського голови Садового А.І. та директора Департаменту ДАБІ у Львівській області Желеха Р.С. із заявою про скасування містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1. У вказаній заяві позивач просив негайно перевірити та розглянути вказану заяву, проведення перевірки здійснювати за участю позивача з наданням завірених копій усієї документації на це будівництво, вчинити дії по скасуванню зазначених МУіО, а також заборонити будь-які будівельні роботи, знести незаконно встановленої огорожі та відновити первісний стан території, об'єктів нерухомості та споруд на ній, відшкодувати шкоду. Про наслідки розгляду даної заяви позивач просив повідомити письмово, направивши відповідь на поштову адресу позивача.

Відповіді на вказану заяву суду надано не було ні позивачем, ні відповідачем під час розгляду справи, однак це не є предметом спору та не входить до об'єкту доказування.

Так, відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов'язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи, що позивачу було відомо про оскаржуване рішення ще у лютому 2017 року, суд вважає, що у даному випадку законом не визначено обов'язковість досудового врегулювання спору.

Також, суд наголошує, що позивач не був позбавлений можливості звернутися до Львівського міського голови Садового А.І. та директора Департаменту ДАБІ у Львівській області Желеха Р.С. із заявою про скасування містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 та одночасно до суду з позовом про визнання протиправним і скасування рішення виконавчого комітету ще у лютому 2017 року.

Таким чином, зазначені позивачем обставини причини пропуску строку звернення до суду не є такими, що перешкоджали йому в передбаченому порядку та в межах встановленого строку реалізувати право на звернення до суду за захистом порушених прав.

На переконання суду, позивач у зв'язку із бездіяльністю суб'єктів владних повноважень міг звернутися до суду у визначений законом строк, оскільки з наведеного слідує, що переписка позивача щодо досудового врегулювання спору тривала близько року, а законом не визначено обов'язковість досудового врегулювання спору, що дає підстави вважати, що у позивача виникла можливість звернення до суду з вказаним позовом значно раніше ніж квітень 2018 року.

Таким чином, строк на оскарження рішення Виконавчого комітету виконкому Львівської міської ради № 69 від 31.01.2017 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на будівництво ТОВ "Біля цитаделі" багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками та приміщеннями громадського призначення на АДРЕСА_1", сплинув ще у серпні 2017 році.

Отже, позивач фактично мав можливість звернутись за захистом свого права і не був обмежений у доступі до суду у встановлений законом строк.

Позивачем не було наведено доводів, які б свідчили про існування поважних обставин пропуску строку звернення до суду з позовом, а, отже, суд не вбачає підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та поновлення такого строку звернення до суду.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем не було подано до суду заяви про поновлення строку звернення до суду, як визначено у статті 123 КАС України.

Суд звертає увагу, що чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановлювати відповідні процесуальні строки, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судових захист і доступ до правосуддя.

Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України з 1997 року, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява №3236/03, п. 41, від 03.04.2008).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Отже, поважними причинами пропуску строку на подання позову можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та повинні бути підтверджені належними доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24.04.2018 у справі №816/1630/17.

Втім, вказані позивачем причини пропуску строку звернення до суду з позовом не підтверджуються доказами, і не можуть бути визнаними судом поважними.

У зв'язку з наведеним, залишення позовної заяви без розгляду не є порушенням права позивача на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 240 КАС України про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що клопотання про залишення позовної заяви без розгляду підлягає до задоволення, у зв'язку з пропущенням позивачем строку звернення до адміністративного суду, встановленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 240, 243, 248, 250, 256, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду - задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Біля Цитаделі" про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Львівський оружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено та підписано 28.08.2018.

Суддя Р.М. Брильовський