Справа № 817/1347/18
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2018-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 серпня 2018 року м. РівнеСправа №817/1347/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доУправління Держпраці у Черкаській області
про визнання неправомірними та скасування постанов, припису,
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.) звернувся до суду з позовом до Управління Держпраці у Черкаській області про визнання неправомірними та скасування постанов про накладення штрафу від 03.04.2018 №23-01-82/0063-069 та №23-01-82/0063-068, припису про усунення виявлених порушень від 12.03.2018 №23-01-82/0063-0026.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки акта інспекційного відвідування, на підставі якого прийняті оспорюванні постанови та припис, не ґрунтуються на достовірних, об'єктивних та належним чином встановлених і відображених у акті даних, не відповідають фактичним обставинам та суперечать чинному законодавству. Вважає, що інспекційне відвідування проведене у ФОП ОСОБА_1 з порушенням законодавства України та прав об'єкта відвідування. Також зазначає, що ніяких порушень норм діючого законодавства про працю позивач не допускав і викладені у постановах факти правопорушень не відповідають дійсності. ОСОБА_2 не перебувала з позивачем у трудових відносинах та не працювала стажером, а надавала послугу ФОП ОСОБА_1 на підставі цивільно - правового договору з передпродажної підготовки товару. Відтак висновки акта перевірки є необґрунтованими, безпідставними та непереконливими, а також такими, що порушують права ФОП ОСОБА_1 Як наслідок, підстав для прийняття оспорюваних припису та постанов у відповідача не було, а тому вони прийняті поза межами чинного законодавства.

Ухвалою суду від 29.05.2018 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Разом з тим, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву (відзив).

У встановлений судом строк відповідачем до суду подано відзив, у якому він заперечив проти задоволення позовних вимог. Відзив обґрунтовано тим, що оспорювані припис та постанова прийняті за наслідками проведеного позапланового заходу у вигляді інспекційного відвідування господарської одиниці, що належить ФОП ОСОБА_1, в ході якого уповноваженими представниками відповідача виявлено порушення трудових відносин, зокрема, фактичного допуску працівників до роботи без оформлення трудових договорів та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування, що є порушенням норм трудового законодавства. Прийняті постанови на виконання вимог ст.265 КЗпП України та за наявності у органу державного нагляду (контролю) права застосовувати до суб'єкта господарювання штрафних санкцій за невиконання вимог законодавства про працю не залежно від усунення, чи не усунення порушень таким суб'єктом. Таким чином, оспорювані рішення є такими, що прийняті на підставі чинного законодавства.

Ухвалою суду від 27.06.2018 судом вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за оспорюваними постановами.

В ході судового розгляду, судом було прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 05.03.2018, на підставі наказу від 03.03.2018 №101-Н та направлення від 03.03.2018 №271 (а.а.с.100-101), працівниками Управління Держпраці у Черкаській області здійснено виїзд до господарської одиниці - Секонд хенд «Економ Клас», яка належить ФОП ОСОБА_1 та знаходиться за адресою: м.Черкаси, бульвар Шевченка, 209, для проведення інспекційного відвідування додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за наслідками якого складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 05.03.2018 №23-01-82/0013 (а.а.с.103-104).

Згідно з вказаним актом, інспекційне відвідування неможливо провести з підстав ненадання для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування; ненадання керівником (його уповноваженим представником) усних та/або письмових пояснень, при цьому прописом зазначено, що уповноважена особа ОСОБА_3 пояснення надала. У зв'язку з чим строк проведення інспекційного відвідування зупинено до 07.03.2018 та надано позивачу вимогу про надання документів від 05.03.2018 №23-01-82/0013 з переліком необхідних документів (а.а.с.105-106).

Зазначене інспекційне відвідування було продовжено з 07.03.2018 та тривало до 12.03.2018, за результатами якого складено акт від 12.03.2018 №23-01-82/0063 (а.а.с.107-120).

Згідно з висновками вказаного акта перевірки державним інспектором праці встановлено порушення вимог ч.1, ч.3 ст.24, ч.1 ст.94 КЗпП України. Зокрема, в порушення вимог частини 1 та частини 3 статті 24 КЗпП України, при допуску до роботи на виконання робіт за договором ЦПХ (цивільно-правового характеру), вбачаються ознаки трудового договору, так як працівник ОСОБА_2 була допущена до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так, відповідно до цивільно - правового договору від 03.03.2017 б/н, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 період зазначений до 03.03.2018, остання виконує обов'язки по здійсненню передпродажної підготовки, сортування та вивішування товару в торгівельний зал. Зазначене підпадає під ознаки кваліфікаційних вимог, передбачених для даної професії відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2004 №336. Під час інспекційного відвідування надано акти виконаних робіт від 23.02.2018, 26.02.2018, 27.02.2018, 28.02.2018, 03.03.2018. За період з 03.03.2017 по 03.02.2018 актів виконаних робіт не надано. ОСОБА_2 допущена до роботи без видання відповідного наказу (розпорядження). В даному випадку наявний факт використання найманої праці ОСОБА_2 без укладання трудового договору (без видання відповідного наказу (розпорядження)) та повідомлення територіального органу Державної фіскальної служби за місцем обліку його як платника єдиного внеску.

З метою усунення виявлених порушень інспекторами винесено припис від 12.03.2018 №23-01-82/0063-0026, яким ФОП ОСОБА_1 зобов'язано усунути та в подальшому не допускати порушень вимог ч.1, ч.3 ст.24, ч.1 ст.94 КЗпП України та в термін до 27.03.2018 письмово проінформувати про виконання припису Управління Держпраці у Черкаській області (а.а.с.121-122).

За результатами розгляду вищевказаних акту перевірки та припису відповідачем, відповідно до вимог абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України, винесено постанови від 03.04.2018 №23-01-82/0063-069 про накладення штрафу в сумі 111690,00грн. та №23-01-82/0063-068 про накладення штрафу в сумі 37230,00грн., примірники яких надіслано позивачу листом від 04.04.2018 (а.а.с.124-125).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу оспорюваних рішень, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, серед іншого: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення; порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Згідно з оспорюваною постановою від 03.04.2018 №23-01-82/0063-069, в ході розгляду справи щодо накладання штрафу відповідачем встановлено, що під час інспекційного відвідування на території магазину Секонд хенд «Економ Класс» знаходилася ОСОБА_2, яка допущена до роботи без укладання трудового договору та повідомлення територіального органу ДФС за місцем обліку його як платника єдиного внеску, чим порушено вимоги ч.1 ст.24 КЗпП України (а.с.125).

Суд не погоджується з такими висновками відповідача з огляду на наступне.

Працівники реалізують своє право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно зі статтею 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою-підприємцем (далі - ФОП), за якою:

- працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові,

- власник підприємства або уповноважений ним орган чи ФОП зобов'язується виплачувати працівникові зарплату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

Працівника приймають на роботу (посаду) для виконання певної роботи за конкретною кваліфікацією, професією, посадою з підпорядкуванням правилам внутрішнього трудового розпорядку. Прийняття на роботу здійснюється відповідно до штатного розпису підприємства, установи чи організації - працівника приймають на роботу (посаду), яка включена до штату роботодавця, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені законодавством про працю гарантії та компенсації.

В окремих випадках робота може виконуватися не за трудовим договором, а на іншій юридичній підставі. Зокрема, можливе виконання роботи за договорами цивільно-правового характеру.

Виходячи зі змісту норм статті 626 Цивільного кодексу України, цивільно-правовим договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Цивільно-правові договори застосовуються, як правило, для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення цієї мети договір вважається виконаним і дія його припиняється. Тобто, він застосовується для реалізації визначених, найчастіше разових робіт.

Незважаючи на деякі спільні риси цивільно-правових договорів та трудового договору, вони є різними, оскільки, перш за все, підпадають під сферу дії різних законодавчих актів. Так відносини між Замовником і Виконавцем за трудовим договором регулюються КЗпП України, на нього поширюється дія Закону України «Про охорону праці» та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти з охорони праці. При укладанні цивільно-правової угоди (договору) на сторін (замовника та виконавця) поширюються норми цивільного законодавства України.

Таким чином, цивільно-правовим договором передбачено, що Виконавець виконує роботи або надає послуги, на свій страх і ризик, а це означає, що про своє життя і здоров'я він повинен піклуватися самостійно. Законодавство не вимагає проведення Замовником процедур з питань охорони праці з Виконавцем.

При роботі за цивільно-правовим договором процес праці Виконавця не регламентується. Виконавець сам організовує свою роботу, визначає час початку й закінчення щоденної роботи, розподіляє час роботи та її тривалість на свій розсуд, на нього не поширюються правила внутрішнього трудового розпорядку Замовника.

Крім того, статтею 18 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV передбачено, що страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах.

Водночас особи, які працюють за цивільно-правовим договором можуть самостійно застрахуватися у Фонді соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань. У разі нещасного випадку або професійного захворювання застраховані особи можуть отримати відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок нещасного випадку на виробництві.

З огляду на викладене, характерними ознаками трудових відносин є:

· систематична виплата заробітної плати за процес праці (а не її результат);

· підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку;

· виконання роботи за професією (посадою), яка потребує спеціальних навиків, що породжує обов'язок роботодавця надати робоче місце;

· обов'язок роботодавця здійснювати загальнообов'язкове державне соціальне страхування працівника;

· дотримання правил охорони праці на підприємстві, в установі, організації тощо.

З договору цивільно-правового характеру (угода про надання послуг) від 03.03.2017 №б/н (а.а.с.20-21), укладеного між ФОП ОСОБА_1 (Замовник) та ОСОБА_2 (Виконавець), вбачається, що Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов'язання щодо надання наступних послуг: здійснює передпродажну підготовку, сортування та вивішування товару в торговий зал. Виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не має права на одержання допомоги із соцстраху (не сплачує внески до соцстраху). Замовник забезпечує Виконавця усім необхідним для виконання роботи. За надані послуги Замовник оплачує Виконавцю винагороду в розмірі, визначеному в акті наданих послуг. Вартість даного договору визначається сумою актів наданих послуг, які оформлялись впродовж дії Договору (п.2.1). Оплата проводиться на підставі підписаного сторонами акту наданих послуг не пізніше семи банківських днів з дня прийняття послуг (п.2.2). У випадку виконання додаткових послуг Замовник оплачує Виконавцеві винагороду в розмірі, погодженому з Виконавцем в залежності від складності і об'ємів послуг. Замовник зобов'язаний прийняти послуги і оплатити вищевказану винагороду згідно акту наданих послуг не пізніше семи банківських днів з дня прийняття наданих послуг (п.2.3).

Пунктом 5.1 вказаного договору визначено, що дана Угода набуває чинності з дати її підписання Сторонами. Пунктом 5.2 встановлено термін дії Угоди до 03.03.2018.

За результатом виконаної роботи (наданих послуг) ФОП ОСОБА_1 здійснював їх оплату на підставі актів передачі - приймання робіт, складених та підписаних сторонами 23.02.2018, 26.02.2018, 27.02.2018, 28.02.2018, 03.03.2018 в розмірі 200,00грн. (а.а.с.26-30), що в загальному складає за лютий місяць 2018 року 800,00грн. та 200,00грн. - за 03.03.2018.

Як вбачається із звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за лютий 2018 року (а.а.с.37-37), кількість осіб, які виконували роботи (надавали послуги) за договорами цивільно-правового характеру - 1, загальна сума винагороди за цивільно-правовими договорами становить - 800,00грн., з яких на виконання вимог законодавства сплачено єдиного внеску - 176,00грн. Крім того, згідно з відомостями про трудові відносини осіб за лютий 2018 року, поданими позивачем до органу ДФС 13.03.2018, ОСОБА_2 зазначена як особа, яка виконувала роботи за договорами цивільно-правового характеру з 23.02.2018 по 28.03.2018 (а.с.39). Зазначена інформація та сума грошової винагороди відповідає актам передачі - приймання робіт від 23.02.2018, від 26.02.2018, від 27.02.2018, від 28.02.2018.

Таким чином, твердження відповідача про те, що вказаний договір має ознаки трудового договору є необґрунтованими, оскільки оплата за договором здійснювалася за результат виконаної роботи (наданих послуг) на підставі актів прийому наданих послуг (робіт); за договором виконавець виконував роботу самостійно організовував виконання роботи, тобто не підпорядковувався правилам внутрішнього трудового розпорядку; передпродажна підготовка товару, сортування та вивішування товару в торговому залі не потребує спеціальних навиків, а відтак і створення робочого місця; за договором виконавець виконував роботу на свій ризик, тобто дотримання правил охорони праці покладалася на виконавця.

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він не визнаний судом недійсним.

Жодним законом не передбачено право органу Держпраці самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними правочини.

Спір щодо правомірності укладеного договору (трудового, цивільного) повинен вирішуватися у судовому порядку за позовом особи, чиї права порушено.

На момент прийняття даного судового рішення у матеріалах справи відсутні рішення судів про визнання договору цивільно-правового характеру від 03.03.2017 №б/н удаваним чи нікчемним, а його недійсність прямо не передбачена законом.

З огляду на викладене, суд критично оцінює висновки відповідача, зазначені в оспорюваній постанові, оскільки такі висновки не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах, наданих позивачем в ході інспектування, а є лише припущеннями органу Держпраці. Відтак, підстави для застосування штрафу до позивача відсутні.

Таким чином, оспорювана постанова від 03.04.2018 №23-01-82/0063-069 прийнята не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а відтак є протиправною та підлягає скасуванню.

Оскільки в ході судового розгляду даної справи судом встановлено, що договір від 03.03.2017 б/н є договором цивільно-правового характеру, а позивач на момент проведення інспекційного відвідування не перебував у трудових відносинах із ОСОБА_2, то відповідно оспорювана постанова від 03.04.2018 №23-01-82/0063-068 також підлягає скасуванню, адже вона прийнята відповідачем з підстав невиплати заробітної плати ОСОБА_2 за період з 03.03.2017 по 03.03.2018 на підставі такого договору.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування припису про усунення виявлених порушень від 12.03.2018 №23-01-82/0063-0026 суд зазначає наступне.

Положенням про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення №96), визначено, що центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, є Державна служба України з питань праці (Держпраці) (п.1).

Згідно з п.7 Положення №96, Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №100, територіальним органом Держпраці на території Черкаської області є Управління Держпраці у Черкаській області.

До завдань Держпраці належить, зокрема, державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю, а також зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування (п.4 Положення №96).

Правові та організаційні засади проведення державного нагляду (контролю) визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та регулюється Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V).

Статтею 1 Закону №877-V встановлено, що державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Статтею 6 Закону №877-V визначено, що підставами для здійснення позапланових заходів є:

- подання суб'єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;

- виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб'єктом господарювання у документі обов'язкової звітності, крім випадків, коли суб'єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов'язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов'язаний повідомити суб'єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п'яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Невиправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу;

- перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю);

- звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров'ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу. У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику чи уповноваженій особі суб'єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб'єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред'явили документи, передбачені цим абзацом;

- неподання суб'єктом господарювання документів обов'язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів;

- доручення Прем'єр-міністра України про перевірку суб'єктів господарювання у відповідній сфері у зв'язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров'я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави;

- настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов'язано з діяльністю суб'єкта господарювання.

Відповідно до положень ст.7 Закону №877-V, для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає відповідний наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, і предмет перевірки, та на підставі якого оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, що підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою. Перед початком перевірки суб'єкта господарювання посадові особи, які проводять перевірку, пред'являють керівнику суб'єкта господарювання або уповноваженій ним особі направлення та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу, і надають суб'єкту господарювання копію направлення на перевірку, а також інформують цих осіб про мету перевірки.

При цьому, плановий чи позаплановий захід щодо суб'єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником (ч.11 ст.4 Закону №877-V).

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 (далі - Порядок №295).

Пунктом 2 Порядку №295 встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці:

- Держпраці та її територіальних органів;

- виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Відповідно до п.5 Порядку №295, інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту (пп.3); за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю (пп.5).

Враховуючи викладені норми права, суд, на виконання принципу адміністративного судочинства щодо офіційного з'ясування всіх обставин у справі (п.4 ч.3 КАС України), вважає за необхідне перевірити процедуру прийняття відповідачем не лише правомірність припису, а і наказу на проведення інспекційного відвідування, оскільки передумовою правомірності проведення органом Держпраці такого відвідування є, власне, рішення керівника органу контролю про проведення інспекційного відвідування. Адже прийняття такого рішення з порушенням вимог чинного законодавства не може свідчити про правомірність зобов'язуючих документів, сформованих вподальшому на його підставі.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для проведення позапланового заходу стала службова записка заступника начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_4 від 03.03.2018 (а.с.99), згідно з якою при виїзді для проведення інспекційного відвідування з використання праці найманих працівників без належного оформлення що за адресою бульвар Шевченка, 209, м.Черкаси в магазині «Економ клас» здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1

Викладене свідчить про те, що 03.03.2018 Управлінням Держпраці у Черкаській області здійснювалося інспекційне відвідування магазину «Економ клас» за адресою: бульвар Шевченка, 209, м.Черкаси.

Разом з тим, серед підстав, зазначених у наказі про проведення інспекційного відвідування від 03.03.2018 №101-Н, відсутнє посилання на службову записку заступника начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_4 від 03.03.2018. Інших підстав проведення інспекційного відвідування, визначених у підпунктах 1, 2, 4-7 пункту 5 Порядку №295, вказаний наказ не містить.

Таким чином, наказ про проведення інспекційного відвідування від 03.03.2018 №101-Н прийнятий не у спосіб, визначений п.5 Порядку №295. Тобто поза межами правового поля.

За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення (п.19 Порядку №295).

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об'єкта відвідування (п.20 Порядку №295).

Відповідно до п.21 Порядку №295, якщо об'єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід'ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об'єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Згідно з п.24 Порядку №295, припис вноситься об'єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду Припис складається у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування або невиїзне інспектування, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник припису залишається в об'єкта відвідування.

У разі відмови керівника чи уповноваженого представника об'єкта відвідування від підписання або за неможливості особистого вручення акта і припису акт та припис складаються у трьох примірниках. Два примірники акта і припису не пізніше ніж протягом наступного робочого дня надсилаються об'єкту відвідування рекомендованим листом з описом документів у ньому та з повідомленням про вручення. На примірнику акта та припису, що залишаються в інспектора праці, зазначаються реквізити поштового повідомлення, яке долучається до матеріалів інспекційного відвідування та невиїзного інспектування. Об'єкт відвідування зобов'язаний повернути інспектору праці підписаний примірник акта та припису не пізніше ніж через три робочих дні з дати його отримання. У разі ненадходження в установлений строк підписаного примірника акта та припису складається акт про відмову від підпису у двох примірниках, один з яких надсилається об'єкту відвідування рекомендованим листом з повідомленням про вручення (п.26 Порядку №295).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання п.26 Порядку №295 акт інспекційного відвідування від 12.03.2018 №23-01-82/0063 та припис від 12.03.2018 №23-01-82/0063-0026 направлено відповідачем ФОП ОСОБА_1 листом від 13.03.2018 №01-24/629/1439 (а.с.123) на адресу: вул.Студенська, 14, м.Рівне.

При цьому, згідно з листом від 20.03.2018 (а.с.56), надісланого позивачем до Управління Держпраці у Черкаській області, 20.03.2018 позивачем отримано вищевказаний лист, в якому зазначалося, що 03.03.2018 в магазині Секонд - хенд «ЕкономКлас», який знаходиться по бульварі Шевченка, 209 в м.Черкаси, було проведено інспекційне відвідування за результатами якого складено акт перевірки від 12.03.2018 №23-01-82/0063 та припис від 12.03.2018 №23-01-82/0063-0026, які направлені йому для підписання. Однак, до листа додано два примірники акту інспекційного відвідування від 12.03.2018 №23-01-30/0062 та припис від 12.03.2018 №23-01-30/0062-0025, складених відносно ФОП ОСОБА_6. У зв'язку з чим вказаний лист повернуто відповідачу без виконання. Також, в конверті знаходився лист від 13.03.2018 №01-24/628/1438, яким ФОП ОСОБА_1 повідомлялося про розгляд справи та складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення 20.03.2018 об 11:00год.

Разом з тим, у листі від 20.03.2018 позивач зазначає про відсутність надісланих йому примірників акту та припису, що позбавляє його можливості ознайомитись з такими документами, підписати їх та надати відповідні пояснення чи заперечення, а також про неможливість з'явитися на розгляд справи, оскільки знаходиться у іншій області та у зв'язку з його невчасним повідомленням про такий розгляд.

Дослідивши акт інспекційного відвідування від 12.03.2018 №23-01-82/0063 та оспорюваний припис від 12.03.2018 №23-01-82/0063-0026 судом встановлено, що на примірнику акта та припису, які надані відповідачем, не зазначено реквізити поштового повідомлення, яким надіслано лист від 13.03.2018 №01-24/629/1439, не проставлено підпис ФОП ОСОБА_1 та не складено акт про відмову від підпису, який складається у разі ненадходження в установлений строк підписаного примірника акта та припису (аркуші акта 26-27, аркуш припису 4, а.а.с.119-120,122).

Викладене свідчить про те, що під час надсилання відповідачем листа від 13.03.2018 №01-24/629/1439 до нього не приєднано акт інспекційного відвідування від 12.03.2018 №23-01-82/0063 та оспорюваний припис від 12.03.2018 №23-01-82/0063-0026, чим позбавлено ФОП ОСОБА_1 можливості не лише ознайомитись із вказаними документами, а і оскаржити їх у встановленому законом порядку, адже відповідно до п.30 Порядку №295, подання в установлений строк скарги тимчасово припиняє виконання припису або вимоги.

При цьому, суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що витяг з акту інспекційного відвідування та копію припису отримано 16.03.2018 уповноваженим представником позивача ОСОБА_3 за її власним підписом на останніх сторінках акту та припису, оскільки в матеріалах справи відсутні документи на підтвердження її повноважень діяти від імені ФОП ОСОБА_1

Крім того, розділ IV акта інспекційного відвідування взагалі не заповнений ні керівником об'єкта відвідування, ні його уповноваженою особою, який підлягає обов'язковому заповненню зазначеними особами. В свою чергу в описовій частині оскаржуваного припису зазначено про складання припису інспекторами праці ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, проте такий припис не містить підпису головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_8 Тобто акт інспекційного відвідування та припис не містять всіх необхідних реквізитів, які наділяють їх юридичної сили.

У зв'язку з чим слід зазначити, що штрафи, зазначені у частині другій ст.265 КЗпП України, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.4 ст.265 КЗпП України).

Відповідно до вимог Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі - Порядок №509), штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками. Штрафи можуть бути накладені, зокрема, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу (п.2).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оформлення наказу на проведення перевірки та інших документів, складених за наслідками такої перевірки, з порушенням порядку та вимог до їх складання не можуть бути належною підставою у розгляді справи про накладання штрафу.

Крім того, згідно з п.3 Порядку №509, уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Пунктом 6 Порядку №509 визначено, що про розгляд справи Держпраці та її територіальні органи письмову повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в Держпраці чи її територіальному органі, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його проінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду (п.7 Порядку №509).

Розгляд справи розпочинається з представлення уповноваженої посадової особи, яка її розглядає. Зазначена особа роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішується питання щодо задоволення клопотання (п.8 Порядку №509).

Таким чином, про дату, час та місце розгляду справи про накладення штрафу позивач проінформований не належним чином, адже отримав таке повідомлення у день розгляду справи (а.с.56).

Разом з тим, оскаржувані постанови прийняті 03.04.2018 та надіслані ФОП ОСОБА_1 поштовим відправленням з повідомленням про вручення 04.04.2018, однак матеріали справи не містять будь-якої інформації про відкладення розгляду справи про накладання штрафу та, відповідно, повідомлення позивача про таке відкладення

Відтак, відповідач не використав всі можливі засоби повідомлення позивача про розгляд такої справи, що позбавило останнього можливості на належний захист своїх прав і інтересів та об'єктивності її розгляду.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваних постанов та припису, оскільки перевірка позивача та розгляд справи за наслідками такої перевірки проведені відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства, а відтак, поза межами правового поля.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем, всупереч вимогам КАС України, не доведено правомірності прийняття оспорюваних постанов, а тому адміністративний позов підлягає до задоволення повністю.

Враховуючи положення ч.1 ст.139 КАС України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати припис інспекторів праці Управління Держпраці у Черкаській області від 12.03.2018 №23-01-82/0063-0026.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Черкаській області від 03.04.2018 №23-01-82/0063-068.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Черкаській області від 03.04.2018 №23-01-82/0063-069.

Стягнути із суб'єкта владних повноважень - Управління Держпраці у Черкаській області (бульвар Шевченка, 205, м.Черкаси, Черкаська область, 18000; ідентифікаційний код 39881228), за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір в сумі 3524,00грн. (три тисячі п'ятсот двадцять чотири гривні).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд (пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 серпня 2018 року.

Суддя Щербаков В.В.