Справа № 826/2059/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 серпня 2018 року № 826/2059/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в спрощеному провадженні адміністративну справу

за позовом Головного управління Держпродспоживслужба в Сумській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО»

про підтвердження обґрунтованості заходів реагування

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач, в особі Головного управління Держпродспоживслужба в Сумській області (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» (надалі - Відповідач), в якому просить зобов'язати ТОВ «ЕКОмаркет» повністю виконати вимоги припису Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області №01-12/1097/1 від 22.08.2016 року щодо усунення порушень вимог законодавства суб'єктом господарювання ТОВ «ЕКОмаркет» (адреса: м. Суми, вул. Прокоф'єва, 14/2): привести у відповідність до вимог «Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць», затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 17.03.2011 року №145 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 5 квітня 2011 року за №457/19195) збір, зберігання твердих побутових відходів, облаштування та утримання контейнерного майданчика та вжити заходів по приведенню фактичних значення рівнів шуму та рівнів звукового тиску від роботи вентиляційного обладнання у відповідність вимогам СН№3077-84 «Санитарные нормы допустимого шума в помещениях жилых и общественных зданий и на территории жилой застройки».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 19.04.2017 р. відкрито скорочене провадження.

На адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від Відповідача надійшли заперечення.

У відповідності до п.4 ст. 1832 КАС України, Суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 09.06.2017 р., Суд прийшов до висновку про вихід зі скороченого провадження та призначити справу до судового розгляду на 29.08.2017 р.

У відповідності до Довідки про не здійснення фіксування судового засідання від 29.08.2017 р. розгляд справи відкладено до 17.10.2017 р. у зв'язку з неявкою Позивача в судове засідання.

Відповідно до Довідки про не здійснення фіксування судового засідання від 17.10.2017 р. розгляд справи відкладено до 19.03.2018 р. у зв'язку з перебуванням головуючого судді Федорчука А.Б. на лікарняному.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Відповідачем не в повному обсязі виконано вимоги припису, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Представник Відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що частково виконано припис, а решта пунктів буде виконано найближчим часом.

В судовому засіданні 19.03.2018 року Судом прийнято рішення про розгляд справи в спрощеному провадженні у відповідності до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка діє з 15.12.2017 р. ).

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В С Т А Н О В И В:

Головним спеціалістом відділу держсанепіднагляду та організації розслідування спалахів управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області Макаренком Павлом Вадимовичем проведено обстеження об'єкта ТОВ «ЕКОмаркет» з метою перевірки фактів, викладених у зверненні гр. ОСОБА_2 (голови правління ОСББ «Прокоф'єва 14/1», м. Суми), за результатом якого складено акт санітарно-епідеміологічного об'єкта від 19.08.2016 року.

У висновках Акту зазначено, що Відповідачем неналежно розташовано контейнери для зберігання побутових відходів в кількості 2 (дві) одиниці, відсутнє водонепроникне тверде покриття, навіси, огорожа; не забезпечена ізоляція доступу сторонніх осіб, що є порушенням вимог пункту 2.7, розділу ІІ, «Державних стандартних норм та правил утримання територій населених місць», затверджених Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 17.03.2011 року №145 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 квітня 2011 року №457/19195).

Згідно протоколу дослідження шумового навантаження та інфразвуку від 19.08.2016 року №94 виданого ДУ «Сумський обласний лабораторний центр МОЗ України» на момент проведення вимірів рівнів шуму та рівнів звукового тиску в октавних смугах частот з середньогеометричними частотами від 63Гц до 8000Гцв денний час в житлових кімнатах квартир №№ 71,78, 53, в спальній кімнаті квартири №32 та на території, прилеглої до житлового будинку №14/1 по вул. Прокоф'єва при працюючому вентиляційному обладнанні встановленому на будинку №14/2 по вул. Прокоф'єва, фактичні значення рівнів шуму та рівнів звукового тиску в октавних смугах частот з середньогеометричними частотами від 125Гц до 4000Гц перевищують допустимі рівні згідно пункту 2.4, розділу 2 СН №3077-84 «Санитарные нормы допустимого шума в пемещениях жилых и общественных зданий на территории жилой застройки».

На підставі встановлений порушень прийнято припис від 22.08.2016 року №01-12/1097/1, яким зобов'язано впорядкувати контейнерне зберігання твердих побутових відходів у відповідності до вимог «Держаних санітарних норм та правил утримання територій населених місць» та вжити заходів по приведенню фактичних значення рівнів шуму та рівнів звукового тиску від роботи вентиляційного обладнання у відповідності вимогам СН №3077-84 «Санитарные нормы допустимого шума в пемещениях жилых и общественных зданий на территории жилой застройки».

Відповідно до акту санітарно-епідеміологічного обстеження об'єкта від 05.10.2016 року вбачається, що вимоги припису від 22.08.2016 року №01-12/1097/1 Відповідачем виконані не в повному обсязі.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Отже, суб'єкт владних повноважень може бути позивачем у справі у випадках, передбачених законом, у разі наявності повноважень, на виконання яких подано позов.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 46 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об'єднання; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об'єднання; 3) про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України; 4) про встановлення обмежень щодо реалізації права на свободу мирних зібрань (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб'єкту владних повноважень законом.

Між тим, Позивачем не вказано будь-якої норми іншого Закону, яка б надавала повноваження йому на звернення до суду з позовом про покладення на юридичну особу, яка не є суб'єктом владних повноважень обов'язку виконати складений Позивачем припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки.

Також суд зауважує, що правовий аналіз п.1-4 частини 4 статті 46 КАС України підтверджує, що всі наведені підстави, коли громадяни, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень, існують лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, або діями суб'єктів ладних повноважень, які при реалізації своїх владних управлінських функцій можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.

Однак і в цих випадках водночас із перевіркою дій чи бездіяльності згаданих осіб, обставин, що стали підставою для втручання суб'єктів владних повноважень, суд має перевірити на відповідність чинному законодавству рішення, дії чи бездіяльність самих суб'єктів владних повноважень.

Крім того, пункт 5 частини четвертої статті 46 КАС України, який є частиною норми процесуального права, існує як послідовне продовження випадків превентивного судового контролю і має розумітися та застосовуватися судами саме в такому значенні, а не як норма, що давала б право для розширеного тлумачення права суб'єкта владних повноважень на адміністративний позов.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 30.03.2016 року по справі №6-495цс16 року.

При цьому відповідно до ч.7 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Зазначена норма закону кореспондується з приписами п.48 ч.4 Положення «Про Державну службу України з надзвичайних ситуацій», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року за №1052, яка визначає підстави для звернення до адміністративного суду з позовом.

Між тим, позов по цій справі має інший предмет, ніж повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг підприємством Відповідача. Предметом позову є покладення обов'язку на Відповідача виконати припис, складений Позивачем, підставою звернення до суду невиконання припису Позивача підприємством Відповідача.

Проте, відповідно до ч.8 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» припис обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства.

Отже, за зазначеною нормою Закону припис є обов'язковим до виконання особою щодо якою його прийнято.

Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачає відповідальність суб'єкта господарювання за невиконання припису.

Так, відповідно до ч.1 ст.12 зазначеного Закону невиконання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю), тягне за собою застосування до суб'єкту господарювання штрафних санкцій у порядку, встановленому законом.

Таким чином, виходячи з предмету та підстав позову щодо виконання припису, обов'язковості виконання припису для суб'єкта господарювання, на підставі закону, визначення законом наслідків його не виконання, враховуючи приписи ч.7 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», п.48 ч.4 Положення «Про Державну службу України з надзвичайних ситуацій», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року за №1052 та наведені в цій постанові приписи КАС України, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Держпродспоживслужба в Сумській області (адреса: 40021, м. Суми, вул. Гамалія, 25) відмовити.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.Б. Федорчук