Справа № 826/23638/15
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 серпня 2018 року № 826/23638/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Стеценко А.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до1) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 2) Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Імексбанк» Матвієнка Андрія Анатолійовича
третя особаПублічне акціонерне товариство «Імексбанк»
про представники сторін:зобов'язання вчинити певні дії не з'явилися,
ВСТАНОВИВ:

16.10.2015 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду із позовом, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 24.11.2017, просила зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Імексбанк» Матвієнка А.А. (надалі - відповідач-2) подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (по тексту - відповідач-1) доповнення до переліку (додаткову інформацію) про ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Імексбанк» (в рішенні - третя особа).

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалась на те, що 26.01.2015 між нею та третьою особою був укладений договір банківського вкладу № на суму 10 000,00 доларів США з процентною ставкою 6,00% річних по 29.04.2015, відкриті поточний і вкладний рахунки, зазначені у договорі, на який і перерахована сума визначеного вкладу у повному обсязі. По закінченню строку договору, на її вимогу про повернення вкладу було отримано відмову. 13.06.2015 позивачка отримала листа від 03.06.2015 №296 за підписом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Імексбанк» Северина Ю.П., в якому повідомлялося, що 26.01.2015 правлінням НБУ була прийнята Постанова №50 «Про віднесення ПАТ «Імексбанк» до неплатоспроможних» і виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.05.2015 прийнято рішення №16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Імексбанк» і з 27.01.2015 на підставі п. 3 ст. 38 та пп. 3 п. 2 ст. 37 Закону України від 23.02.2012 №4452 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Закон №4452) тимчасово призупинені відповідні виплати. На переконання позивачки, такі дії відповідача-2 є протиправними, оскільки не відповідають приписам статей 3, 4, 26, 27 та 37 Закону №4452.

Зазначена справа відповідно до протоколу автоматичного розподілу була передана на розгляд судді Добрянської Я.І.

21.10.2015 ухвалою суду було відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 26.11.2015.

19.11.2015 представник відповідача-2 через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Окрім того представник відповідача-2 також надав письмові заперечення на адміністративний позов, в яких зазначив, що за наслідками проведеної перевірки було виявлено низку правочинів, обставини вчинення яких свідчать про штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання клієнтами Банку сум гарантованого відшкодування за рахунок коштів Фонду. На думку комісії Банку, наведені операції були вчинені з наданням окремим кредиторам - клієнтам Банку нічим не обумовленої переваги, порівняно від інших кредиторів з аналогічними вимогами (пп. 7 п. 3 ст. 38 Закону №4452), а також про можливе вчинення цими особами - клієнтами Банку спроби здійснити замах на заволодіння коштами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Визнання за позивачем всіх прав вкладника неодмінно призведе до заподіяння державі нічим не обумовленої матеріальної шкоди, пов'язаної із необхідністю здійснення гарантованих виплат особі, що фактично не є вкладником неплатоспроможного банку - АТ «Імексбанк» та не мала і не має права на отримання гарантованої компенсації. Також визнання позивачки вкладником, включення її до реєстру (переліку) вкладників та подальше проведення виплати гарантованого відшкодування нівелюватиме дух Закону №4452, а також встановлений державою механізм гарантування вкладників фізичних осіб - громадян України.

26.11.2015 ухвалою суду було зупинено провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), до розгляду Конституційним Судом України подання Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» положень ст. 6, ч. 1 ст. 8, ч. 4 ст. 13, ст.ст. 21 і 22, ч. 1, 4, 5 ст. 41 Конституції України.

27.11.2015 відповідачем-1 через канцелярію суду були подані письмові заперечення, у яких зазначалося, що відповідно до приписів Закону №4452 у Фонду гарантування ще не виникло жодного обов'язку перед позивачкою, і тому її права не могли бути порушені Фондом гарантування, жодної підстави для спонукання Фонду гарантування судом до вчинення відповідних дій не існує, оскільки Фонд не складає перелік вкладників та не визначає суми відшкодування. Виконавча дирекція Фонду затверджує Загальний реєстр виключно на підставі Переліку вкладників, складеного та наданого уповноваженою особою. Перелік, який складається уповноваженою особою, та Загальний реєстр вкладників, який затверджується Фондом гарантування, є різними за суттю, змістом та призначенням документами.

04.08.2017 ухвалою суду з огляду на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 15.06.2015 по справі № 826/20410/14, провадження в адміністративній справі № 826/23638/15 було поновлено, справа призначена до розгляду у судовому засіданні на 21.12.2017.

11.10.2017 на підставі розпорядження керівника апарату суду № 6103 від 10.10.2017 справу було передано на розгляд судді Пащенка К.С.

25.10.2017 суддею Пащенком К.С. була прийнята до провадження адміністративна справа №826/23638/15 і призначена до розгляду у судовому засіданні на 27.11.2017.

23.11.2017 позивачка через канцелярію суду подала заяву про заміну відповідача та уточнення позовних вимог, а саме: просила замінити неналежного відповідача-2 Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в AT «Імексбанк» на належного - Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в АТ «Імексбанк» (Матвієнка Андрія Анатолійовича) та зобов'язати його подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб доповнення до переліку (додаткову інформацію) про ОСОБА_1, як вкладника за договором з ПАТ «Імексбанк» банківського вкладу від 26.01.2015 №, яка має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Імексбанк» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (відповідача-1) - включити позивачку в Загальний реєстр вкладників.

27.11.2017 відповідачем-1 через канцелярію суду були подані додаткові заперечення на адміністративний позов, у яких зокрема наголошувалося на тому, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000273 від 09.04.2015 за фактом зловживання службовими особами ПАТ «Імексбанк» своїм службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 3641 КК України. Досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні розпочато за заявою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Імексбанк» Северина Ю.П. Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.01.2015 Національним банком України винесено постанову № 6/БТ «Про віднесення AT «Імексбанк» до категорії проблемних», а вже 26.01.2016 постановою Правління Національного ранку України №50 банк віднесено до категорії неплатоспроможних. Цього ж дня Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №16 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Імексбанк» з 27.01.2015. У подальшому, при здійсненні тимчасової адміністрації, встановлено, що у період з грудня 2014 по січень 2015 службовими особами ПАТ «Імексбанк», всупереч обмеженням, встановленим НБУ, проводились операції з перерахування коштів з рахунків фізичних та юридичних осіб, залишки на яких перевищували 200 000 грн., на рахунки інших фізичних осіб, відкритих у ПАТ «Імексбанк». При цьому фактичні операції з видачі готівки з каси з подальшим внесенням її в касу не проводилися, перерахування коштів здійснювались виключно за рахунок внутрішньобанківських проводок, що надає підстави відносити дані операції до категорії сумнівних та визнавати їх такими, що були безпосередньо спрямованими на штучне створення правових підстав для виникнення обов'язку провести виплати суми гарантованого відшкодування за даними операціями. Всього у період з 01.12.2014 по 27.01.2015 службовими особами ПАТ «Імексбанк» було оформлено вибутково-прибуткових касових документів, без фактичного проведення касових операцій, на загальну суму 55 000 000,00 грн., що підтверджується актом від 06.04.2015 №06/04 та результатами внутрішньої перевірки ПАТ «Імексбанк», викладеними у листі 03.03.2016 №1201. Так, відповідно до висновку економічної експертизи, проведеної Київським міським НДЕКЦ №49-се від 14.12.2016, документально підтверджується висновок щодо оформлення вибутково-прибуткових касових документів у період з 15.01.2015 по 27.01.2015, згідно результатів перевірки зазначеної у листі від 03.03.2016 №1201. Крім того 07.02.2017 до ГСУ НП України надійшло клопотання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Імексбанк» Матвієнка А.А. від 01.02.2017 за №217 про звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, а саме рахунків 361 фізичних осіб, відкритих у ПАТ «Імексбанк», на яких безпідставно сформовані суми грошових коштів на загальну суму 55 000 000,00 грн., які є засобом вчинення злочину, оскільки дають можливість незаконно заволодіти грошовими коштами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у вигляді відшкодування, а отже, прямо використовуються для вчинення кримінального правопорушення. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 14.02.2017 у справі №257/8557/17-к накладено арешт на грошові кошти, що находяться на рахунках 361 фізичних осіб, відкритих у ПАТ «Імексбанк», МФО 328384, за адресою: м. Одеса, пр-т Гагаріна, 12-А, заборонивши видаткові операції та/або інше їх використання, з наданням письмової інформації про суму коштів, на які накладено арешт на час надання ухвали для виконання, у тому числі на рахунок позивачки. Відповідно до п. 11 ч. 4 ст. 26 Закону №4452, Фонд не відшкодовує кошти, розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду. З огляду на викладене, наразі у Фонду гарантування відсутні будь-які обов'язки перед позивачкою, у тому числі щодо відшкодування коштів, що знаходяться на рахунку, відкритому у ПАТ «Імексбанк» як такі, що перебувають під арештом за рішенням суду.

27.11.2017 на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, у редакції, чинній станом на 27.11.2017, ухвалено розглядати справу в порядку письмового провадження.

08.12.2017 представником відповідача-2 через канцелярію суду було подано клопотання та долучено письмові докази на підтвердження тієї обставини, що позивачку було включено до переліку вкладників ПАТ «Імексбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

22.01.2018 з огляду на викладене справу було призначено до судового розгляду на 19.02.2018.

15.02.2018 позивачкою через канцелярію суду було подано заяву, в якій вона просила дослідити додатково поданий письмовий доказ - лист Фонду від 15.02.2017 №21-036-3695/17, відповідно до якого подана уповноваженою особою інформація про позивачу як про вкладника, який має право на відшкодування суми вкладу в АТ «Імексбанк» за рахунок Фонду, була повернута на доопрацювання.

19.02.2018 сторони та їхні представники у судове засідання не з'явились, причин неявки не повідомили. Зважаючи на викладене, адміністративна справа, відповідно до ч. 3 ст. 194 та ч. 9 ст. 205 КАС України (в редакції від 15.12.2017), розглядається у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково виходячи із наступного.

15.01.2015 постановою Правління Національного банку України №16/БТ ПАТ «Імексбанк» було віднесено до категорії проблемних строком на 180 днів.

26.01.2015 між ПАТ «Імексбанк», в особі начальника відділення №432 Римарева І.С., та ОСОБА_1 був укладений договір № про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014, на наступних умовах: валюта вкладу - долар США; сума вкладу 10 000,00; процентна ставка 6,00 відсотків річних; вкладний рахунок - НОМЕР_1 / НОМЕР_2; поточний рахунок - НОМЕР_3 / НОМЕР_4; дата внесення суми вкладу 26.01.2015 (строком на 93 дні); дата припинення поповнення рахунку - поповнення рахунку протягом усього строку; дата повернення вкладу - 29.04.2015; порядок сплати відсотків - щомісячно; мінімальна сума вкладу - 100,00 доларів США; мінімальна сума поповнення - 100,00 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Так представник відповідача-2 у своїх письмових запереченнях на адміністративний позов від 19.11.2015, заперечуючи правомочність банку укладати депозитні договори (із посиланням саме на постанову Правління НБУ від 15.01.2015 №16/БТ), тим не менше визнав ту обставину, що АТ «Імексбанк» за договором №, укладеним із позивачкою, прийняв від неї на депозитний (вкладний) рахунок грошові кошти у сумі 10 000,00 доларів США. Підстав для сумніву у достовірності цієї обставини суд не вбачає. Одночасно із цим суд вважає за необхідне відмітити те, що пунктом 2 зазначеної постанови Правління НБУ від 15.01.2015 №16/БТ третю особу зобов'язано здійснювати залучення коштів від фізичних осіб, що не перевищує обсягу таких операцій на дату прийняття цієї постанови (у розрізі валют), та за процентними ставками, не вищими, ніж середні по банківській системі, а не обмежено у здійсненні цього права, як зазначає представник відповдіача-2.

26.01.2015 постановою Правління Національного банку України №50 ПАТ «Імексбанк» був віднесений до категорії неплатоспроможних.

26.01.2015 виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення №16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Імексбанк», згідно з яким в ПАТ «Імексбанк» з 27.01.2015 строком на 3 місяці запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено Уповноважену особу Северина Ю.П.

23.04.2015 рішенням виконавчої дирекції Фонду №84 строк проведення тимчасової адміністрації в АТ «Імексбанк» та повноваження Уповноваженої особи було продовжено до 26.05.2015 включно.

21.05.2015 постановою Правління Національного банку України №330 відкликано банківську ліцензію АТ «Імексбанк» з 27.05.2015.

27.05.2015 рішенням виконавчої дирекції Фонду №105 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Імексбанк» з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до Плану врегулювання, з 27.05.2015. Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «Імексбанк» з 27.05.2015 строком на 1 рік призначено Северина Ю.П.

19.10.2015 рішенням виконавчої дирекції Фонду №189 змінено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію АТ «Імексбанк»: замість Северина Ю.П. призначено Гаджиєва С.О.

01.09.2016 рішенням виконавчої дирекції Фонду №1697 ліквідатором банку з 05.09.2016 призначено Матвієнка А.А.

09.02.2017 листом №302 Уповноважена особа Фонду Матвієнко А.А. повідомив позивачку, що на адресу Директора-розпорядника Фонду надано всю необхідну інформацію для забезпечення виплати вкладникам АТ «Імексбанк», у т.ч. і щодо позивачки.

15.02.2017 листом №21-036-3695/17 заступник директора-розпорядника Фонду Рудуха Н.Є. повідомила позивачку, що дійсно уповноваженою особою Фонду гарантування на ліквідацію АТ «Імексбанк» до Фонду була подана додаткова інформація щодо внесення змін до Переліку вкладників, зокрема щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у АТ «Імексбанк» за рахунок коштів Фонду. При цьому було також указано, що Фондом зазначена пропозиція уповноваженої особи була повернута в банк на доопрацювання та приведення у відповідність до вимог чинного законодавства. Конкретні недоліки зазначеної пропозиції у листі не зазначені.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульовані Законом України від 23.02.2012 №4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон №4452).

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 2 Закону №4452 (тут і надалі в редакції на момент виникнення спірних правовідносин 04.06.2015, початок виплати коштів вкладникам ПАТ «Імексбанк»), система гарантування вкладів фізичних осіб - сукупність відносин, що регулюються цим Законом, суб'єктами яких є Фонд, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, банки та вкладники.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону №4452, вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону №4452, вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Оскільки позивачка має в ПАТ «Імексбанк» відкритий вкладний (депозитний) рахунок на підставі укладеного з банком договору, вона, за визначенням п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону №4452, має статус вкладника ПАТ «Імексбанк».

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону №4452, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону №4452, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №4452, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону №4452, вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Аналізуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позивачка набула право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування, оскільки вона має статус вкладника банку та має в ньому вклад.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону №4452 передбачено, що Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

До матеріалів справи не надано доказів того, що кошти за вкладом позивачки, станом на 27.05.2015 (початок ліквідації ПАТ «Імексбанкс»), підпадали під визначений перелік підстав для відмови у відшкодуванні коштів.

Відповідно до ст. 27 Закону №4452, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Аналогічні за змістом положення містяться у п.п. 3-5 розділу ІІІ «Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами», затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14 (в редакції станом на початок ліквідації АТ «Імексбанк»).

Відповідно до п. 6 розділу ІІІ Положення, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Як свідчать матеріали справи, Уповноваженою особою на адресу Директора-розпорядника Фонду направлено обґрунтування щодо внесення змін до переліку вкладників, які мають право на отримання сум гарантованого відшкодування за рахунок Фонду, до яких включено позивачку як вкладника АТ «Імексбанк» (сума до відшкодування визначена у розмірі 158 100,05 грн.), однак подана пропозиція була повернута в Банк на доопрацювання та приведення у відповідність до вимог чинного законодавства. У чому саме полягає ця невідповідність (станом на день складення такої пропозиції), відповідачем-1 зазначено у поданих суду документах не було. Натомість зі змісту заперечень та письмових пояснень відповідача-1 вбачається, що фактично підставою для не включення позивача до реєстру вкладників стало існування у відповідача-1 підозри відносно того, що кошти були перераховані з інших рахунків фізичних осіб під час дії обмежень НБУ, у ПАТ «Імаксбанк» були відсутні належні повноваження для укладення договору із позивачкою, а 14.02.2017 до того ж на кошти на її рахунку було накладено арешт слідчим суддею за клопотанням органу досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000273 від 09.04.2015.

Проте, суд не може погодитися з такою позицією відповідача-1 з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч цим вимогам відповідачем-1 як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірності власних дій щодо не включення позивачки до реєстру вкладників ПАТ «Імексбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, повернення наданого уповноваженою особою обґрунтування необхідності внесення змін до реєстру на доопрацювання.

Так відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону №4452, протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону №4452, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Отже, Фонд наділений правом перевірки правочинів на предмет виявлення нікчемних, однак це право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими закон пов'язує нікчемність правочину. Тобто, саме по собі твердження про нікчемність правочину є недостатнім для визнання його таким, оскільки у даному випадку воно нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу. Відтак, якщо Фонд вважає правочин нікчемним, він зобов'язаний навести відповідне обґрунтування з посиланням на передбачені ч. 3 ст. 38 Закону №4452 підстави.

З матеріалів справи встановлено, що в обґрунтування твердження про неможливість включення позивача до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, відповідач-1 посилається на приписи п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону №4452 за яким правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, а також на відсутність у ПАТ «Імаксбанк» належних повноважень для укладення договору із позивачкою (постанова НБУ №16/БТ). Однак позивачка не могла знати про наявність встановленої 26.01.2015 НБУ заборон, яких мав дотримуватися банк, оскільки такі документи не є публічними та не доводяться до відома клієнтів банку. Також, Фондом не доведено, що внаслідок укладання договору № від 26.01.2015 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 банк взяв на себе зобов'язання, що потягло за собою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. А тому вважати, що укладений між позивачкою і банком договір є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним, немає.

Доводи відповідача-1 про те, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.02.2017 у справі №757/8557/17-к накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках 361 фізичних осіб, відкритих у ПАТ «Імексбанк», МФО 328384, за адресою: м. Одеса, пр-т Гагаріна, 12-А, заборонивши видаткові операції та/або інше їх використання, з наданням письмової інформації про суму коштів, на які накладено арешт на час надання ухвали для виконання, в тому числі на рахунок позивачки, судом відхиляються та не приймаються, оскільки предметом спору у цій адміністративній справі є бездіяльність відповідачів (щодо не передання інформації та щодо не затвердження Реєстру вкладників в частині не включення до нього позивачки), а не виплати позивачці коштів, які знаходяться на рахунку, відкритому у ПАТ «Імексбанк», що перебувають під арештом за рішенням суду. На думку суду, не заслуговують на увагу посилання Фонду на наявність кримінального провадження №0000273 від 09.04.2015 за фактом зловживання службовими особами ПАТ «Імексбанк» своїм службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 3641 КК України, оскільки беззаперечним доказом вини тієї чи іншої особи може бути лише вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо, який набрав законної сили.

Одночасно з цим суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до п. 11 ч. 4 ст. 26 Закону №4452 (в редакції чинній з 12.08.2015), Фонд не відшкодовує кошти розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду. Матеріали справи не містять доказів того, що ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.02.2017 у справі №757/8557/17-к скасовано судом апеляційної інстанції, чи то самим слідчим суддею в порядку ст. 174 КПК України, а відтак задоволення позовної вимоги до позивача-1 не призведе до автоматичного виникнення у нього обов'язку здійснити виплату цих коштів - до усунення такої обставини.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону №4452, відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону.

Відповідно до розміщеної на офіційному сайті Національного банку інформації (https://bank.gov.ua/control/uk/curmetal/currency/search?formType=searchFormDate&t?іш_step=daily&d?те=27.01.2015), офіційний курс гривні до долара США станом на 27.01.2015 складав 1589,9591 грн. за 100 доларів. Таким чином, загальний розмір вкладу позивачки (10 000,00 доларів США), відшкодування якого повинно бути проведене за рахунок коштів Фонду в порядку складає 158 995,91 грн.

Уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію АТ «Імексбанк» було внесено ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «Імексбанк» за рахунок коштів ФГВФО, про що позивачку було повідомлено листом №302 від 09.02.2017. При цьому розмір відшкодування вкладу позивачки визначений відповідачем-2 у сумі 158 100,05 грн., тобто в межах граничного розміру і позивачкою не оспорюється. Отже, відповідач-2 після проведення додаткової перевірки здійснив дії, передбачені Законом №4452. Оскільки відповідачем-2 фактично були вчинені дії, про які просить позивачка, підстав для задоволення вимоги про зобов'язання його подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткової інформації стосовно збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладами в АТ «Імексбанк» за рахунок включення до їх числа ОСОБА_1, суд не вбачає.

Одночасно із цим 15.02.2017 листом №21-036-3695/17 заступник директора-розпорядника Фонду Рудуха Н.Є. повідомила позивачку, що дійсно уповноваженою особою Фонду гарантування на ліквідацію АТ «Імексбанк» до Фонду була подана додаткова інформація щодо внесення змін до Переліку вкладників, зокрема щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у АТ «Імексбанк» за рахунок коштів Фонду. При цьому було також указано, що Фондом зазначена пропозиція уповноваженої особи була повернута в банк на доопрацювання та приведення у відповідність до вимог чинного законодавства. Конкретні недоліки зазначеної пропозиції у листі не зазначені.

Натомість, з урахуванням викладених вище міркувань, відповідач-1, не включивши позивачку до реєстру вкладників на підставі поданої відповідачем-2 інформації, діяв не на підставі та не у спосіб, які передбачені Конституцією та законами України, зокрема і спеціальним Законом №4452. З огляду на це заявлена позовна вимога до відповідача-1 про зобов'язання внести дані щодо позивачки до реєстру вкладників ПАТ «Імексбанк», які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду (за договором № від 26.01.2015 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014), є належним засобом відновлення її порушеного права, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачка про присудження судових витрат на її користь не просила.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 72- 77, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до Реєстру відшкодувань вкладників АТ «Імексбанк», які мають право на отримання гарантованого відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом включення до нього ОСОБА_1 як вкладника за договором від 26.01.2015 № про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу від 20.01.2014 відповідно до поданої Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Імексбанк» Матвієнка Андрія Анатолійовича інформації.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд м. Києва.

Суддя К.С. Пащенко