Справа № 814/1307/18
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2018 р.

№ 814/1307/18

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом:

Державної екологічної інспекції у Миколаївській області, вул. Дзержинського, 134, м. Миколаїв, 54030

до відповідача:

Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕКС-АГРО", с. Бузьке, Арбузинський район, Миколаївська область,55347

про:

застосування заходів реагування у сфері державного нагляду,,

Державна екологічна інспекція у Миколаївській області (надалі – позивач або Інспекція) звернулась з позовом про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕКС-АГРО» (надалі – відповідач або Товариство) заходу реагування у сфері державного нагляду (контролю), а саме: зупинити виконання робіт з експлуатації стаціонарних джерел викидів: зерноочисне устаткування; дихаючі клапани трьох ємностей з ПММ; дві розподільні заправні колонки до отримання дозволу на викиди забруднюючих речових в атмосферне повітря.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що під час проведення позапланової перевірки було виявлено невиконання вимог припису від 15.12.2017 № 03/11, складеного за наслідками планової перевірки з 01.12.2017 по 14.12.2017.

Ухвалою від 29.05.2018 суд відкрив провадження у справі, призначив її розгляд на 14.06.2018 та встановив відповідачу п’ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач відзив на позовну не надав, про дату судового засідання повідомлений належним чином.

14.06.2018 представник позивача подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

На підставі частини дев’ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, суд

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до пунктів 1, 7 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 № 275 (надалі – Положення), Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів, і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Підпунктом 5 пункту 4 Положення № 275 встановлено, що Держекоінспекція, відповідно до покладених на неї завдань, звертається до суду із позовом щодо обмеження чи зупинення діяльності підприємств і об’єктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів впливу фізичних та біологічних факторів і лімітів скидів забруднюючих речовин.

На підставі наказу від 24.11.2017 № 96 «Про проведення планових перевірок суб’єктів господарювання у грудні 2017 року» та направлення на перевірку від 06.11.2017 № 423 посадовими особами позивача була проведена планова перевірка відповідача щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства. За наслідками перевірки було складено акт щодо додержання суб’єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів від 14.12.2017 № 03/12 (надалі – Акт, ар. с. 16-21). Відповідно до висновків Акта, відповідач виявив порушення вимог статтей 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря»., Так, на сторінці 9 Акта вказано, що відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, не здійснюється виробничий контроль за охороною атмосферного повітря, а саме параметрів викидів забруднюючих речовин стаціонарних, пересувних джерел, Товариство не поставлено на державний облік у галузі охорони атмосферного повітря. На підставі Акта позивач виніс припис від 15.12.2017 № 03/11, яким зокрема зобов’язав відповідача отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами та поставити Товариство на державний облік у галузі охорони атмосферного повітря (ар. с. 22-24).

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України від 05.04.2007 № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (надалі – Закон № 877), підставами для здійснення позапланових заходів є перевірка виконання суб’єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).

На підставі наказу від 23.02.2018 № 19 «Про проведення перевірок виконання приписів у березні 2018 року» та направлення на перевірку від 05.03.2018 № 131 посадовими особами позивача була проведена позапланова перевірка Товариства на предмет виконання припису від 15.12.2017 № 03/11.

За наслідками перевірки відповідача було складено акт від 16.03.2018 № 19/04 щодо додержання суб’єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів (виконання наданого припису від 15.12.2017 № 03/12). Відповідно до висновків Акта (ар. с. 31), відповідач не виконав вимоги припису від 15.12.2017 № 03/12.

Відповідно до статті 12 Закону України від 16.10.1992 № 2707-ХІІ «Про охорону атмосферного повітря» (надалі – Закон № 2707) встановлено, що господарська чи інші види діяльності, пов’язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства.

До компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить: в) обмеження чи зупинення (тимчасове) діяльності підприємств і об'єктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, законодавства про оцінку впливу на довкілля, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів впливу фізичних та біологічних факторів і лімітів скидів забруднюючих речовин (частина перша статті 202 Закону України від 25.06.1991 № 1264-ХІІ «Про охорону навколишнього природного середовища» (надалі – Закон № 1264).

За приписами частини п’ятої статті 4 Закону № 877, виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб’єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Закону № 877, на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Статтями 10, 11 Закону № 2707 передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни – суб’єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов’язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов’язані: здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо; вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів; забезпечувати безперебійну ефективну роботу і підтримання у справному стані споруд, устаткування та апаратури для очищення викидів і зменшення рівнів впливу фізичних та біологічних факторів; здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік.

Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб’єкту господарювання, об’єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення. У разі зміни параметрів джерел викидів, їх кількості, кількісного та якісного складу забруднюючих речовин, заходів із зниження їх кількості до зазначених дозволів вносяться зміни.

Дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (надалі – дозвіл) – це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям (надалі – суб’єкт господарювання) експлуатувати об’єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну (пункт 2 Порядку проведення та оплати робіт, пов’язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 № 302).

Доказів усунення порушень відповідач суду не надав.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про те, що позові вимоги Інспекції підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення: про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об’єднання.

Судовий збір покладається на позивача та поверненню позивачу за рахунок коштів відповідача не підлягає.

Керуючись статтями 9, 12, 19, 77, 205, 241-246, 250, 255, 257, 262, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Державної екологічної інспекції у Миколаївській області (вул. Дзержинського, 134, м. Миколаїв, 54030, ідентифікаційний код 37992292) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕКС-АГРО" (с. Бузьке, Арбузинський район, Миколаївська область, 55347, ідентифікаційний код 30690136) задовольнити.

2. Застосувати до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕКС-АГРО» (с. Бузьке, Арбузинський район, Миколаївська області, 55347, ідентифікаційний код 30690136) заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді зупинення виконання робіт з експлуатації стаціонарних джерел викидів: зерноочисного устаткування; дихаючих клапанів трьох ємностей з ПММ; двох розподільних заправних колонок, - до отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

3. Постанова підлягає негайному виконанню.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна