Справа № 215/1260/18
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

28 серпня 2018 року Справа № 215/1260/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Жукової Є.О.
розглянувши у письмовому провадженні у м.Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Україна в особі виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -
Супровідним листом від 19.07.2018 р. Тернівським районним судом м.Кривого Рогу було направлено на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративну справу №215/1260/18 (2-а/215/88/18) за позовною заявою ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії у справі №215/1260/18 (номер провадження 327СП/0440/5731/18) за його позовною заявою до Держави України в особі виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.
27.07.2018 р. вищевказану справу розподілено судді Жуковій Є.О.
В позовній заяві позивач - ОСОБА_1, який звернувся до до Держави Україна в особі виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради, просить суд визнати протиправною бездіяльність Держави Україна в особі виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради, яка виявилась в порушенні механізму, порядку шаблону розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.02.2018 р., та від 22.02.2018 р. згідно з порядком ст.ст.18, 19 ЗУ «Про звернення громадян», ч.1, 2, 8 ст.11 ЗУ «Про державну службу»; притягти до адміністративної відповідальності та зобов'язати Державу Україна в особі виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради протягом 15-ти днів вжити заходів для забезпечення ОСОБА_1 рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму, гарантування права на соціальний захист, загальнообов'язкове державне соціальне страхування при тимчасовій втраті працездатності, при нещасному випадку та професійному захворюванні та захисту свободи пересування вільного місця проживання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 р. було відкрито провадження в адміністративній справі №215/1260/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Україна в особі виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
20.02.2018 р. позивач - ОСОБА_1 подав до виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг, до якої як зазначає останній, додав окрему заяву від 22.02.2018 р.
При цьому, позивач зазначає, що його не повідомили про час та місце розгляду його звернення від 20.02.2018 р., яке зареєстроване в загальному відділі виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради від 20.02.2018 р. за №394 від 20.02.2018 р.
З урахуванням зазначеного вище, позивач вважає бездіяльність відповідача щодо порушення механізму, порядку шаблону розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.02.2018 р., та від 22.02.2018 р. протиправною та такою, що порушує права останнього.
20.08.2018 р. на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду, шляхом електронного зв'язку, повноважним представником відповідача було надіслано відзив на позовну заяву від 20.08.2018 р. вх.№5987-ел, який обґрунтовано наступним.
20.02.2018 позивач звернувся до виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради із заявою встановленої форми для перевірки права на призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, яка була зареєстрована спеціалістом сектору прийому громадян відділу грошових виплат і компенсацій управління 20.02.2018 р. за вх. № 394 у журналі реєстрації прийому заяв та документів для призначення всіх видів соціальної допомоги.
Повноважний представник відповідача у поданому відзиві зазначає, що до заяви позивачем була додана лише декларація про доходи встановленої форми.
При цьому зазначено, що позивач - ОСОБА_1 неодноразово звертався до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради для перевірки права на призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям.
Спеціалістами управління було з'ясовано, що ОСОБА_1 - 08.11.2013 р. був знятий з реєстрації за адресою, вказаною у паспорті, а саме: АДРЕСА_1, та на час звернення не мав зареєстрованого місця проживання.
При зверненні ОСОБА_1 як 20.02.2018 р., так і при попередніх зверненнях останнього, позивач був проінформований, що для можливості розгляду управлінням поданої ним заяви на призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям ОСОБА_1 в місячний термін необхідно вирішити питання щодо реєстрації місця проживання та надати до управління довідку про склад сім'ї останнього.
Повноважний представник відповідача зазначає, що управлінням у межах наданих повноважень здійснювались усі можливі дії для того, щоб забезпечити позивачу право на призначення соціальних допомог, а саме: неодноразово надсилались запити до КУ "Будинок нічного перебування", до відділів реєстрації місця проживання громадян виконкомів Тернівської та Покровської районних у місті Кривому Розі рад з метою уточнення інформації про реєстрацію місця проживання позивача та отримання довідки про склад його сім'ї, а також запити до управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної у місті Кривому Розі ради щодо надання довідки про неотримання позивачем допомог у Покровському районі.
Позивачем при поданні ним заяви для призначення допомоги не було дотримано вимоги надання повного пакету документів, його було особисто повідомлено про необхідність надання довідки про склад сім'ї та про неможливість розгляду його заяви при виявлені факту відсутності у нього реєстрації.
Відтак, відповідач зазначає, що перевірити право позивача на призначення йому державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям можливо тільки за наявності у нього реєстрації місця проживання. Позивач - ОСОБА_1 з 08.11.2013 по теперішній час не має зареєстрованого місця проживання.
ОСОБА_1 по закінченню встановленого законодавством місячного терміну, наданого для донесення всіх необхідних документів, звичайним поштовим відправленням було надіслано письмове повідомлення від 22.03.2018 №1827 про неможливість призначення допомоги, про що є відповідна відмітка у журналі реєстрації вихідних документів.
При цьому, відповідач зазначає, що 22.02.2018 р. до управління надійшло звернення позивача, яке було зареєстроване за вхідним № 144.
У зв'язку з тим, що більшість питань, викладених позивачем у вишевказаному зверненні, не належить до повноважень управління, управління звернулося до відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у місті Кривому Розі ради та головному спеціалісту з питань обліку, розподілу та приватизації житлового фонду виконкому Тернівської районної у місті ради для отримання необхідної інформації.
З урахуванням отриманої інформації управлінням 07.03.2018 було підготовлено відповідь на звернення позивача від 22.02.2018 р. та зареєстровано за вихідним № 1480.
07.03.2018 у телефонному режимі позивача було запрошено до управління з метою особистого вручення відповіді.
19.03.2018 позивач особисто поставив свій підпис про отримання відповіді на звернення.
На підставі зазначеного вище, та у зв'язку з тим, що позивачу управлінням була підготовлена та направлена вичерпна відповідь на заяву ОСОБА_1 від 22.02.2018, відповідач вважає позовні вимоги позивача - ОСОБА_1 безпідставними, та просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено наступне.
Позивач перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної у місті Кривому Розі ради, як одержувач компенсації непрацюючій працездатній особі, яка здійснює догляд за інвалідом І групи або за особою похилого віку, яка згідно з висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 № 832 «Про підвищення розмірів державної допомоги окремим категоріям громадян», з 01.12.2014 та по теперішній час.
20.02.2018 р. позивач звернувся до виконкому Тернівської районної у місті Кривому Розі ради із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг, встановленої форми для перевірки права на призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, яка була зареєстрована 20.02.2018 р. за вх. № 394.
22.02.2018 р. до виконкому Тернівської районної у місті Кривому Розі ради надійшла заява-запит позивача - ОСОБА_1, яка була зареєстрована 22.02.2018 за вх. № 144.
В матеріалах справи містяться відомості, що 22.03.2018 р. Управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної у місті Кривому Розі ради було направлено на адресу ОСОБА_1 лист від 23.03.2018 р., з тексту якого вбачається, що на заяву останнього від 20.02.2018 р. про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям заявника - ОСОБА_1 повідомлено про наступне.
ОСОБА_1 не надана довідка про склад сім'ї останнього, відповідно до ст.4 ЗУ «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям. Спеціальним управління було встановлено, що на час звернення ОСОБА_1 не мав зареєстрованого місця проживання.
На підставі зазначеного вище, в листі від 22.03.2018 р. було зазначено, що призначити ОСОБА_1 державну соціальну допомогу малозабезпечиним сім'ям немає законних підстав.
При цьому, зазначено, що ОСОБА_1 має право повторно звернутись для перевірки права на призначення допомоги після реєстрації місця проживання.
На примірнику зазначеного вище листа від 22.03.2018 р. міститься відмітка написана власноручно ОСОБА_1 про отримання даного листа останнім від 03.04.2018 р.
Правовідносини сторін, що виникають з питань практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, забезпечення громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996р. № 254к/96-ВР, Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 р. №393/96-ВР, Законом України "Про інформацію" від 02.10.1992 р. №2657-XII тощо.
Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Відповідно до ст. ст.8, 9 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.1 ЗУ "Про звернення громадян", громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Відповідно до ст.7 ЗУ «Про звернення громадян» заборояється відмова в прийнятті та розгляді звернення.
Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.
Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.
Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.
Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.
Відповідно до ст.15 ЗУ «Про звернення громадян» встановлюється порядок розгляду заяв (клопотань), зокрема, зазначається про наступне.
Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ст.18 ЗУ "Про звернення громадян" визначаються права громадянина при розгляді заяви чи скарги, серед яких: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Відповідно до ст.19 ЗУ "Про звернення громадян" визначаються обов'язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг, зокрема, встановлюється, щодо: об'єктивної, всебічної і вчасної перевірки заяви чи скарги; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечення поновлення порушених прав, реального виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмового повідомлення громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживання заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допуску безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особистої організації та перевірки стану розгляду заяв чи скарг громадян, вжиття заходів до усунення причин, що їх породжують, систематичного аналізу та інформування населення про хід цієї роботи.

Відповідно до ст.20 ЗУ "Про звернення громадян" визначається термін розгляду звернень громадян, зокрема, зазначається, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

На обгрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Відповідно до ст.2 ЗУ "Про інформацію" визначаються основні принципи інформаційних відносин, серед яких: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.

Відповідно до ст.3 ЗУ "Про інформацію" визначаються такі основні напрями державної інформаційної політики, як: забезпечення доступу кожного до інформації; забезпечення рівних можливостей щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації; створення умов для формування в Україні інформаційного суспільства; забезпечення відкритості та прозорості діяльності суб'єктів владних повноважень; створення інформаційних систем і мереж інформації, розвиток електронного урядування; постійне оновлення, збагачення та зберігання національних інформаційних ресурсів; забезпечення інформаційної безпеки України; сприяння міжнародній співпраці в інформаційній сфері та входженню України до світового інформаційного простору.

Відповідно до ст.4 ЗУ "Про інформацію" визначаються суб'єкти і об'єкт інформаційних відносин. При цьому, суб'єктами інформаційних відносин є: фізичні особи; юридичні особи; об'єднання громадян; суб'єкти владних повноважень. Об'єктом інформаційних відносин є інформація.

Відповідно до ст.5 ЗУ "Про інформацію" визначається право на інформацію. Кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ст.6 ЗУ "Про інформацію" визначаються гарантії права на інформацію. Зокрема, зазначається, що право на інформацію забезпечується: створенням механізму реалізації права на інформацію; створенням можливостей для вільного доступу до статистичних даних, архівних, бібліотечних і музейних фондів, інших інформаційних банків, баз даних, інформаційних ресурсів; обов'язком суб'єктів владних повноважень інформувати громадськість та засоби масової інформації про свою діяльність і прийняті рішення; обов'язком суб'єктів владних повноважень визначити спеціальні підрозділи або відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; здійсненням державного і громадського контролю за додержанням законодавства про інформацію; встановленням відповідальності за порушення законодавства про інформацію. Право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Відповідно до ст.4 ЗУ «Про державну соіальну допомогу малозабезпеченим сім'ям», з заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім'ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації.

У заяві дається згода сім'ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону.

До заяви про надання державної соціальної допомоги додаються: документ, що посвідчує особу; довідка про склад сім'ї. До складу сім'ї включаються чоловік, дружина; рідні, усиновлені та діти цих осіб віком до вісімнадцяти років, а також діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації до досягнення двадцяти трьох років і які не мають власних сімей; неодружені повнолітні діти, які визнані особами з інвалідністю з дитинства I та II груп або особами з інвалідністю I групи і проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв'язку з відсутністю власних доходів; особа, яка проживає разом з одинокою особою з інвалідністю I групи і здійснює догляд за нею; жінка та чоловік, які проживають однією сім'єю, не перебувають у шлюбі, але мають спільних дітей. При цьому до складу сім'ї включаються незалежно від місця проживання (перебування) або реєстрації діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації до досягнення двадцяти трьох років і не мають власних сімей. До складу сім'ї не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні; декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім'ї (в декларацію не включаються державна соціальна допомога, призначена відповідно до цього Закону; нарахована субсидія за спожиті житлово-комунальні послуги; сплачені членами сім'ї

аліменти; грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, на час її проведення); довідка про наявність та розмір земельної частки (паю); довідка встановленої форми про безпосередню участь особи в антитерористичній операції.

Форми заяви, довідки про склад сім'ї, декларації про доходи та майно встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Місцеві державні адміністрації для мети цього Закону мають право користуватися всіма офіційними джерелами інформації, в тому числі й інформацією органів доходів і зборів.

Державна соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи.

Рішення про призначення державної соціальної допомоги чи про відмову в її наданні приймається місцевою державною адміністрацією протягом десяти календарних днів і наступного після його прийняття дня надсилається уповноваженому представнику малозабезпеченої сім'ї.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, організовує роботу щодо призначення та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям.

Рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги має бути вмотивованим і містити роз'яснення порядку його оскарження.

Порядок призначення та виплати державної соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.11 ЗУ "Про інформацію" визначається поняття інформації про фізичну особу (персональних даних) - як відомостей чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження. Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст.4 Заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім'ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної

адміністрації.

У заяві дається згода сім'ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону.

До заяви про надання державної соціальної допомоги додаються: документ, що посвідчує особу; довідка про склад сім'ї. До складу сім'ї включаються чоловік, дружина; рідні, усиновлені та діти цих осіб віком до вісімнадцяти років, а також діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації до досягнення двадцяти трьох років і які не мають власних сімей; неодружені повнолітні діти, які визнані особами з інвалідністю з дитинства I та II груп або особами з інвалідністю I групи і проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв'язку з відсутністю власних доходів; особа, яка проживає разом з одинокою особою з інвалідністю I групи і здійснює догляд за нею; жінка та чоловік, які проживають однією сім'єю, не перебувають у шлюбі, але мають спільних дітей. При цьому до складу сім'ї включаються незалежно від місця проживання (перебування) або реєстрації діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх,

професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації до досягнення двадцяти трьох років і не мають власних сімей. До складу сім'ї не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні; декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім'ї (в декларацію не включаються державна соціальна допомога, призначена відповідно до цього Закону; нарахована субсидія за спожиті житлово-комунальні послуги; сплачені членами сім'ї аліменти; грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, на час її проведення); довідка про наявність та розмір земельної частки (паю); довідка встановленої форми про безпосередню участь особи в антитерористичній операції.

Форми заяви, довідки про склад сім'ї, декларації про доходи та майно встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Місцеві державні адміністрації для мети цього Закону мають право користуватися всіма офіційними джерелами інформації, в тому числі й інформацією органів доходів і зборів.

Державна соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи.

Рішення про призначення державної соціальної допомоги чи про відмову в її наданні приймається місцевою державною адміністрацією протягом десяти календарних днів і наступного після його прийняття дня надсилається уповноваженому представнику малозабезпеченої сім'ї.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, організовує роботу щодо призначення та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям.

Рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги має бути вмотивованим і містити роз'яснення порядку його оскарження.

Порядок призначення та виплати державної соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.11 ЗУ «Про державну службу», У разі порушення наданих цим Законом прав або виникнення перешкод у реалізації таких прав державний службовець у місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про це, може подати керівнику державної служби скаргу із зазначенням фактів порушення його прав або перешкод у їх реалізації.

У скарзі державний службовець може вимагати від керівника державної служби утворення комісії для перевірки викладених у скарзі фактів.

Керівник державної служби на вимогу державного службовця для перевірки викладених у скарзі фактів утворює комісію у складі не менше трьох осіб.

До складу комісії включаються в однаковій кількості:

представники керівника державної служби, визначені ним із числа державних службовців цього державного органу;

представники державного службовця, визначені ним із числа державних службовців цього державного органу;

представники виборного органу первинної профспілкової організації з числа державних службовців, делеговані рішенням цього органу, а в разі відсутності профспілкової організації - представники державних службовців, обрані на загальних зборах (конференції) державних службовців державного органу.

Керівник державної служби зобов'язаний не пізніше 20 календарних днів з дня отримання скарги надати державному службовцю обґрунтовану письмову відповідь (рішення).

У разі утворення комісії відповідно до вимог частини другої цієї статті письмова відповідь (рішення) керівника державної служби має ґрунтуватися на висновку комісії.

У разі неотримання в установлений частиною третьою цієї статті строк обґрунтованої відповіді на скаргу або незгоди з відповіддю керівника державної служби державний службовець може звернутися із відповідною скаргою до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

За результатами розгляду скарги центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, надає державному службовцю вмотивовану відповідь не пізніше 20 календарних днів з дня надходження скарги та в разі встановлення факту порушення прав державного службовця направляє відповідному державному органу обов'язкову для виконання вимогу про усунення відповідних порушень.

Якщо права державного службовця, встановлені цим Законом, порушені керівником державної служби чи державним службовцем вищого органу або якщо ці особи створили перешкоди в реалізації прав державного службовця, він може подати скаргу із зазначенням фактів порушення його прав або перешкод у їх реалізації безпосередньо до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, за фактом подання скарги ініціює та проводить службове розслідування в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою перевірки фактів, викладених у скарзі.

У разі виявлення порушень прав державного службовця або створення перешкод у їх реалізації винні у порушенні посадові особи повинні бути притягнуті до відповідальності, встановленої законом.

Порушені права державного службовця підлягають безумовному поновленню, а перешкоди в реалізації цих прав - усуненню.

Заявник має право оскаржити рішення, дії чи бездіяльність державних органів та їх посадових осіб, що перешкоджають реалізації прав, наданих йому цим Законом, до суду.

Відповідно до п.п.3, 4 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги иалозабезпеченим сім'ям, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 24 лютого 2003 р. №250, призначення і виплата соціальної допомоги здійснюютьсяструктурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за зареєстрованим місцем проживання або місцем фактичного проживання уповноваженого представника малозабезпеченої сім'ї.

У сільській місцевості заяви з необхідними документами для призначення соціальної допомоги приймають виконавчі органи сільських і селищних рад та здійснюють їх передачу відповідним органам соціального захисту населення. Зазначені виконавчі органи можуть визначати уповноважену особу для прийняття документів.

У разі утворення об'єднаної територіальної громади заяви з необхідними документами для призначення державної соціальної допомоги приймаються уповноваженими особами, що визначені виконавчими органами ради об'єднаної територіальної громади, та передаються відповідним органам соціального захисту населення.

Соціальна допомога за місцем фактичного проживання призначається за умови неотримання зазначеної допомоги за зареєстрованим місцем проживання заявника. Перевірка відомостей щодо неотримання допомоги здійснюється органами соціального

захисту населення з використанням інформаційних систем.

Враховуючи наведені вище норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про вчинення оскаржуваних дій відповідачем, згідно з порядком ст.ст.18, 19 ЗУ «Про звернення громадян», ч.1, 2, 8 ст.11 ЗУ «Про державну службу» на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь - якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці дії; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, з дотриманням ст.1 та у відповідності до ст.7 ЗУ "Про звернення громадян" з'ясувавши, що на питання, порушені в одержаному запиті-зверненні від 20.02.2018 р., відповідачем була надана відповідь від 22.03.2018 р. позивачу - ОСОБА_1 надавалась відповідь, що соціальна допомога може бути призначена і виплачена за місцем фактичного проживання уповноваженого представника сім'ї за умови подання довідки про неотримання такої допомоги в органах соціального захисту населення за місцем реєстрації. При цьому зазначено, що спеціалістами управління було встановлено, що на час звернення ОСОБА_1 не мав зареєстрованого місця проживання.

Зазначене вище підтверджується відповідними листами, а саме: листом від 23.02.2018 р. №1227 направленого на адресу Комунального підприємства «Будинок нічного перебування»; запитом від 23.02.2018 р. №1228 до відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Покровської районної у місті ради; лист від 21.02.2018 р. №1157 направленого на адресу начальника управління праці та соціального захисту населення Покровської районної у місті ради.

При цьому, суд зауважує, що жодною статтею з наведених вище законів України не передбачено обов'язок суб'єктів владних повноважень надавати особам, які до них звертаються відповіді саме того змісту, яких зазначені особи прагнуть отримати.

Як вже зазначалося вище, відповідно до ст.19 ЗУ "Про звернення громадян" визначаються обов'язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг, зокрема, щодо об'єктивної, всебічної і вчасної перевірки заяви чи скарги; а також, на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу.

Матеріалами справи підтверджується, що Виконавчим комітетом Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради 22.03.2018 р. було надано відповідь ОСОБА_1, з питань, визначених в заяві-запиті останнього від 20.02.2018 р.

При цьому, суд зазначає, що ОСОБА_1 при поданні заяви-запиту від 20.02.2018 р. останнім не було дотримано вимог надання повного пакету документів, а саме: довідки про склад сім'ї останнього.

Відтак, системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України у сукупності з обставинами, встановленими судом під час розгляду даної справи на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, дозволяє суду прийти до висновку про відсутність допущення протиправної бездіяльності відповідачем щодо виразилась в порушенні механізму, порядку шаблону розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.02.2018 р., та від 22.02.2018 р. згідно з порядком ст.ст.18, 19 ЗУ «Про звернення громадян», ч.1, 2, 8 ст.11 ЗУ «Про державну службу».

Щодо позовної вимоги про притягнення до адміністративної відповідальності та зобов'язання Держави України в особі виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради протягом 15-ти днів вжити заходів для забезпечення ОСОБА_1 рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму, гарантування права на соціальний захист, загальнообов'язкове державне соціальне страхування при тимчасовій втраті працездатності, при нещасному випадку та професійному захворюванні та захисту свободи пересування вільного місця проживання, суд зазначає, що остання є похідною від позовної вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності Держави Україна в особі виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради, яка виявилась в порушенні механізму, порядку шаблону розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.02.2018 р., та від 22.02.2018 р. згідно з порядком ст.ст.18, 19 ЗУ «Про звернення громадян», ч.1, 2, 8 ст.11 ЗУ «Про державну службу».

Відтак, у зв'язку з відмовою у задоволенні позовної вимоги зазначеної вище, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог щодо притягнення до адміністративної відповідальності та зобов'язання Держави України в особі виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради протягом 15-ти днів вжити заходів для забезпечення ОСОБА_1 рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму, гарантування права на соціальний захист, загальнообов'язкове державне соціальне страхування при тимчасовій втраті працездатності, при нещасному випадку та професійному захворюванні та захисту свободи пересування вільного місця проживання відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи відмову у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Держави Україна в особі виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, та враховуючи несплату судового збору при поданні даної позовної заяви до суду, суд приходить до висновку, що, у даній справі розподіл судових витрат відповідно до ст.139 КАС України не передбачено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Держави України в особі виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Держави України в особі виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Є.О. Жукова