Справа № 2а-13482/11/1370
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

28 серпня 2018 року

справа №2а-13482/11/1370

адміністративне провадження №К/9901/9090/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач)

суддів: Гончарової І. А., Олендера І. Я.,

при секретарі судового засідання Гутніченко А.М.

за участю представників

позивача - Новосядло В.Р. - за дов. від 01 лютого 2018 року,

відповідача - Голіней І.І.- за дов. від 10 травня 2018 року,

Морозов П.В. - за дов. від 20 грудня 2017 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (правонаступник Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів) на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2012 року у складі судді Лунь З. І. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2015 року у складі колегії суддів Пліша М. А., Шинкар Т. І., Ільчишин Н. В., у справі 2а/13482/11/1370 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свісс Кроно» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Кроно-Україна») до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кроно-Україна» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі - податковий орган, відповідач у справі), в якому просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 08 червня 2011 року № /0/11426, яким зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість за березень 2011 року у розмірі 962 000 грн. 87 коп. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 1 грн., а також № /0/11427, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 571 191 грн. 90 коп., з мотивів їх протиправності.

24 лютого 2012 року постановою Львівського окружного адміністративного суду адміністративний позов задоволено з мотивів встановлення протиправності спірних податкових повідомлень-рішень.

14 листопада 2012 року постановою Львівського апеляційного адміністративного суду постанову суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено, з підстав правомірності спірних податкових повідомлень-рішень та нереальності господарських операцій, за наслідком здійснення яких сформовано податковий кредит з податку на додану вартість за березень 2011 року.

20 травня 2015 року ухвалою Вищого адміністративного суду України у складі колегії суддів Усенко Є. А., Веденяпіна О. А., Зайлева М. П. постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2012 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Підставами нового апеляційного розгляду визначено необхідність належної перевірки доводів сторін щодо характеру господарських операцій позивача з Приватним підприємством «Децимус», Товариством з обмеженою відповідальністю «Бітімплекс-Енерджі Груп», Приватним підприємством «Пірует», Товариством з обмеженою відповідальністю «Медео-Захід», Товариства з обмеженою відповідальністю «Етрейд-Профі», Державним підприємством «Енерготранссервіс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтаоптторг», Товариством з обмеженою відповідальністю «Станкотехімпорт», Товариством з обмеженою відповідальністю «ТК-Текстиль», Приватного підприємства «Симетрія», Приватного підприємства «В2 Сервіс», Приватного підприємства «Систем Кард-1Ф», за наслідком виконання яких позивач сформував податковий кредит у податковому обліку за лютий, березень 2011 року та преюдиційності для цієї справи обставин, встановлених судовими рішеннями у адміністративних справах № 2а-12505/11/1370, № 2а-14451/11/1370, № 2а-12504/11/1370.

07 грудня 2015 року ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду за наслідками нового апеляційного перегляду постанову суду першої інстанції залишено без змін. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, що отриманий позивачем від контрагентів товар (послуги, роботи) використаний у його господарській діяльності, при цьому позивачем надано товарно-транспортні накладні, які підтверджують факт отримання послуг з перевезення. Необхідність наявності товарно-транспортної накладної в якості первинного документу, що свідчить про отримання послуг з перевезення не є обов'язковою умовою.

28 грудня 2015 року відповідач подав касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України.

У касаційній скарзі відповідач посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а саме Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 20 травня 2008 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 2 вересня 2008 року № 805/15496, обґрунтовує помилковість оцінки судів попередніх інстанцій, встановленим обставинам справи, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

29 грудня 2015 року ухвалою Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу відповідача залишено без руху та надано строк до 08 лютого 2016 року для усунення недоліків касаційної скарги (суддя-доповідач Усенко Є. А.).

11 лютого 2016 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за наслідком усунення відповідачем недоліків касаційної скарги в установлений судом строк та витребувано з Львівського окружного адміністративного суду справу № 2а/13482/11/1370.

01 квітня 2016 року позивачем до Вищого адміністративного суду України подано заперечення на касаційну скарги, в яких він спростовує доводи касаційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оспорювані судові рішення - без змін.

25 січня 2018 року матеріали касаційної скарги передано до Верховного Суду.

30 січня 2018 року ухвалою Верховного Суду матеріали касаційної скарги прийнято до провадження та повторно витребувано з Львівського окружного адміністративного суду справу № 2а/13482/11/1370.

02 березня 2018 року справа № 2а/13482/11/1370 надійшла до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється у відкритому судовому засіданні, відповідно до статті 344 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що у червні 2011 року податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку платника податків з питань достовірності нарахування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за березень 2011 року, за результатами якої складений акт від 07 червня 2011 року № 621/08-01/31147999 (далі - акт перевірки).

08 червня 2011 року на підставі акта перевірки згідно з пунктом 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58, пунктом 75.1 статті 75, підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України податковим органом винесено спірні податкові повідомлення-рішення.

Податковим повідомленням-рішенням № /0/11426 за порушення підпункту 14.1.18 підпункту 14.1.181 статті 14, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, статті 200, пункту 201.1, пункту 201.2 статті 201 зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість за березень 2011 року у розмірі 962 000 грн. 87 коп. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 1 грн.

Податковим повідомленням-рішенням № /0/11427 за аналогічні порушення зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 571 191 грн. 90 коп.

Касаційна скарга податкового органу підлягає перегляду в межах доводів та вимог відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доводи касаційної скарги зводяться до обґрунтування нереальності господарських операцій позивача з Приватним підприємством «Децимус», Товариством з обмеженою відповідальністю «Бітімплекс-Енерджі Груп», Приватним підприємством «Пірует», Товариством з обмеженою відповідальністю «Медео-Захід», Товариством з обмеженою відповідальністю «Етрейд-Профі», Державним підприємством «Енерготранссервіс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтаоптторг», Товариством з обмеженою відповідальністю «Станкотехімпорт», Товариством з обмеженою відповідальністю «ТК-Текстиль», Приватного підприємства «Симетрія», Приватного підприємства «В2 Сервіс».

Нереальність господарських операцій із зазначеними контрагентами доводиться податковим органом на підставі висновку про:

- невідповідність первинних документів, наданих до перевірки, вимогам встановленим статтею 9 Закону України Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також спеціальним законодавством (Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК-Текстиль», Приватне підприємство «Пірует», «Бітімплекс-Енерджі Груп», Приватне підприємство «Децимус», Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтаоптторг», Приватне підприємство «В2 Сервіс»);

- відсутність за місцезнаходженням контрагента (Приватне підприємство «Пірует»);

- відсутність у контрагентів основних засобів виробництва та трудових ресурсів (Приватне підприємство «Пірует», Товариство з обмеженою відповідальністю «Медео-Захід», Приватне підприємство «Симетрія», Приватне підприємство «Децимус», Товариство з обмеженою відповідальністю «Етрейд-Профі», Приватне підприємство «В2 Сервіс»);

- наявність акта зустрічної перевірки (Державне підприємство «Енерготранссервіс»);

- відсутність сертифікатів якості на товар та товарно-транспортних накладних (Товариство з обмеженою відповідальністю «Станкотехімпорт»).

Між позивачем та вказаними контрагентами здійснювалися господарські операції з придбання та постачання товарів та послуг, за наслідком яких Товариством визначено розмір податкового кредиту, а саме:

- надання послуг по завантаженню і перевезенню лісоматеріалів (Приватне підприємство «Пірует», Приватне підприємство «В2 Сервіс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Медео-Захід», Приватне підприємство «Децимус»)

- поставки товару (Товариство з обмеженою відповідальністю «Станкотехімпорт», Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК-Текстиль», Товариство з обмеженою відповідальністю «Етрейд-Профі»);

- купівлі-продажу електричної енергії (Державне підприємство «Енерготранссервіс»)

- поставки паливно-мастильних матеріалів (Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтаоптторг»);

- купівлі продажу товару (агрегат гідравлічний) (Приватне підприємство «Симетрія»)

- постачання природного газу (Товариство з обмеженою відповідальністю «Бітімплекс-Енерджі Груп»).

Верховний Суд зазначає, що витрати для цілей формування податкового кредиту з податку на додану вартість та підтвердження суми бюджетного відшкодування мають бути фактично здійснені і підтверджені належними і допустимими первинними документами податкового і бухгалтерського обліку, які відображають реальність господарських операцій позивача з контрагентами, і є підставою для формування податкового обліку платника податків.

На виконання вимог частини 5 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, що діяла на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій) висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Суд апеляційної інстанції, констатуючи реальність спірних господарських операцій за наслідком повторного апеляційного розгляду, виконав вказівки суду касаційної інстанції дослідив зазначені в ухвалі Вищого адміністративного суду України первинні документи з контрагентами, обставини з якими встановлені судовими рішення в інших адміністративних справах на предмет наявності підстав, які не потребують доказування для правильного вирішення цієї справи. Судом апеляційної інстанції встановлені господарські операції між тими самими сторонами і у той самий період, на підставі одних і тих самих документів податкового та бухгалтерського обліку

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність у позивача відповідних первинних документів як підстав для бухгалтерського обліку господарських операцій, якими зафіксовані факти їх здійснення, відповідно до частини першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Здійснення позивачем господарських операцій, їх реальний характер встановлені судами попередніх інстанцій, що доводить правомірність формування позивачем, податкового кредиту по факту придбання товару (продукції) та послуг спростовують висновки податкового органу про податкові правопорушення покладені в основу прийняття податкових повідомлень-рішень.

Неприйнятним є довід податкового органу про неможливість проведення звірки податковим органом з його контрагентом, з огляду на те, що зафіксований актом районної податкової інспекції факт неможливості проведення звірки посвідчує виключно цю обставино і жодним чином не впливає на склад податкового правопорушення в розумінні статті 109 Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що відповідачем касаційною скаргою не обґрунтовано, із зазначенням того, у чому полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права внаслідок чого, у цій частині касаційна скарга є невмотивованою.

Відповідач касаційною скаргою просить про переоцінку, додаткову перевірку доказів стосовно здійснення господарських операцій із контрагентом позивача, що знаходиться за межами касаційного перегляду встановленими частиною другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд вважає, що відсутність складу податкових правопорушень покладених податковим органом в основу прийняття спірних податкових повідомлень - рішень доводить протиправність визначення грошових зобов'язань з податку на додану вартість, застосування штрафних (фінансових) санкцій з цього податку і як наслідок унеможливлює прийняття позиції податкового органу про правомірність прийняття ним спірних податкових повідомлень - рішень.

Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2015 року у справі № 2а/13482/11/1370 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер