Справа № 2а/0570/18576/11
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 серпня 2018 року

м. Київ

справа №2а/0570/18576/11

адміністративне провадження №К/9901/567/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І.,

суддів: Шипуліної Т.М., Хохуляка В.В., розглянув в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні без виклику сторін касаційну скаргу Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області Державної податкової служби на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12.01.2012 (суддя - Буряк І.В.) та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.03.2012 (судді - Компанієць І.Д., Шальєва В.А., Бишов М.В.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кнауф Гіпс Донбас" (далі - ТОВ "Кнауф Гіпс Донбас") до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку (далі - СДПІ), Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції у Донецькій області (далі - ОДПІ) про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

ТОВ "Кнауф Гіпс Донбас" звернулося до суду з адміністративним позовом до СДПІ та ОДПІ про визнання протиправними та відміну податкових повідомлень - рішень від 13.10.2011 № /39827/10/15-16-23/3, № /39834/10/15-16-23/3 та від 10.10.2011 № , якими товариству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) на 31 624,98 грн, з податку на прибуток - 727 541,25 грн, з податку на доходи фізичних осіб - 991 058,18 грн.

На обґрунтування позовних вимог ТОВ "Кнауф Гіпс Донбас" посилається на те, що висновки акта перевірки, на підставі якого прийняті податкові повідомлення - рішення, є безпідставними, оскільки: отримані в результаті ліквідації основних засобів матеріальні цінності були оприбутковані на складі товариства, а єдиним документом, що регламентує оформлення операцій списання основних засобів з підстав неможливості їх використання у майбутньому за первісним призначенням є акт форми ОЗ-3, затверджений наказом Міністерства статистики України від 29.12.1995 № 352, такі акти були надані до перевірки; до складу валових витрат були віднесені проценти за борговими зобов'язаннями з урахуванням обмежень, передбачених підпунктами 5.5.2, 5.5.4 пункту 5.5 статті 5 Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств", тоді як контролюючий орган застосував формулу, за якою "ліміт" витрат по сплаті процентів визначив без урахування амортизаційних витрат; відповідно до положень підпункту 5.3.3 пункту 5.3 статті 5 Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств" та підпункту 7.4.2 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" ПДВ в ціні придбання легкових автомобілів (крім таксомоторів) включається до складу валових витрат; до перевірки були надані усі первинні документи на підтвердження понесених витрат з придбання послуг транспортування; відповідно до підпункту 4.3.18 пункту 4.3 статті 4 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" не підлягає оподаткуванню та не включається до складу загального річного оподатковуваного доходу дохід, отриманий платником податку внаслідок відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, при цьому позивач посилається на оглядовий лист Державної податкової адміністрації від 09.07.2009 № 14312/7/17-0717 щодо застосування норм Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" у подібних питаннях.

Донецький окружний адміністративний суд постановою від 12.01.2012 адміністративний позов задовольнив повністю: визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення від 13.10.2011 № /39827/10/15-16-23/3, № /39834/10/15-16-23/3 та від 10.10.2011 № .

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що висновки акта перевірки, на підставі якого прийняті податкові повідомлення - рішення, є безпідставними та у ході розгляду справи не підтвердилися.

Донецький апеляційний адміністративний суд постановою від 30.03.2012 постанову суду першої інстанції скасував, позов задовольнив частково: податкові повідомлення - рішення від 13.10.2011 № /39827/10/15-16-23/3 та № /39834/10/15-16-23/3 скасував повністю, а податкове повідомлення - рішення від 10.10.2011 № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 990 000,00 грн; в іншій частині позовних вимог відмовив.

Висновок суду в частині відмови у задоволенні позову вмотивований тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що обґрунтовуючи позовні вимоги щодо скасування податкового повідомлення - рішення від 10.10.2011 № , позивач посилається на правомірність формування даних свого податкового обліку за операціями купівлі-продажу земельних ділянок у фізичних осіб, тоді як сума грошового зобов'язання вказаного акта індивідуальної дії розрахована в тому числі з урахуванням іншого вчиненого позивачем податкового правопорушення (товариство, як податковий агент, до складу загального місячного оподаткованого доходу працівників (платників податків) не включив суму, сплачену працедавцем на користь закладів освіти в рахунок компенсації вартості підготовки та перепідготовки платників податку найманих осіб на загальну суму 2437,39 грн, які протягом 2010-2011 років звільнилися з підприємства; працівнику товариства компенсовано вартість алкогольних напоїв, яка не була включена до загального місячного оподаткованого доходу, згідно авансових звітів на загальну суму 3674,00 грн), яке призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб на 916,61 грн. Оскільки обставини донарахування позивачу податку на доходи фізичних осіб із застосуванням штрафних (фінансових) санкцій на загальну суму 1058,18 грн згідно з податковим повідомленням-рішенням від 10.10.2011 № не були предметом позовних вимог та не досліджувалися судом першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в цій частині податкове повідомлення-рішення від 10.10.2011 № скасуванню не підлягає.

ОДПІ подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного встановлення обставин у справі та вирішення спору, просить змінити постанову суду апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог, скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, відповідач посилається на положення пунктів 7.1, 7.2 статті 7, підпунктів 8.1.1, 8.1.2 пункту 8.1 статті 8, пункту 19.2-а статті 19, підпунктів 11.2.2, 11.2.3 статті 11 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" та зазначає, що фактично земельні ділянки були отримані фізичними особами не для ведення особистого селянського господарства, а для продажу, тобто земля була використана не за цільовим призначенням, і товариство, як податковий агент, безпідставно не утримало податок з доходів громадян за відчуження земельних ділянок. Крім того, ОДПІ зазначає, що підпунктом 11.1.1 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" встановлені обмеження щодо площі нерухомого майна, яка звільняється від оподаткування. Аналізуючи наведені законодавчі положення скаржник робить висновок, що суди безпідставно підтримали позицію позивача щодо застосування норми підпункту 4.3.18 пункту 4.3 статті 4 вказаного Закону та дійшли помилкового висновку, що дохід, виплачений товариством громадянам за земельні ділянки, звільняється від оподаткування, а тому у позивача, як у податкового агента, не було обов'язку утримувати та перераховувати податок під час виплати такого доходу.

Вищий адміністративний суду України ухвалою від 30.05.2012 № К/9991/28966/12 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОДПІ.

Позивач не реалізував процесуальне право щодо подання заперечень на касаційну скаргу.

Через втрату матеріалів справи № 2а/0570/18576/11 внаслідок захоплення будівлі Донецького окружного адміністративного суду незаконним озброєним формуванням Донецький окружний адміністративний суд ухвалою від 26.12.2016 відкрив провадження з відновлення втраченого судового провадження у вказаній адміністративній справі та витребував у сторін документи, що подавались та долучалися до матеріалів справи.

Донецький окружний адміністративний суд ухвалою від 24.01.2017 втрачену справу № 2а/0570/18576/11 відновив частково: в частині ухвали Донецького окружного адміністративного суду про відкриття провадження від 11.11.2011, ухвали про зупинення провадження у справі від 19.12.2011, постанови Донецького окружного адміністративного суду від 12.01.2012, постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.03.2012 втрачене судове провадження відновлено повністю, в частині документів, що долучалися до матеріалів справи - частково.

Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2106 № 1401-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 № 2 "Про визначення дня початку роботи Верховного Суду" днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства України викладено в новій редакції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Хохуляк В.В., Шипуліна Т.М.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 16.08.2018 касаційну скаргу ОДПІ прийняв до провадження та призначив справу до касаційного розгляду у спрощеному провадженні без повідомленням сторін на 21.08.2018.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи відповідача та дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що фактичною підставою прийняття податкових повідомлень - рішень, з приводу правомірності яких виник спір, слугував висновок СДПІ, викладений в акті від 27.09.2011№ 632/15/16-23/3-31279540 про результати планової виїзної перевірки ТОВ "Кнауф Гіпс Донбас" з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010 по 31.03.2011. Згідно з висновком цього акта ТОВ "Кнауф Гіпс Донбас" порушило норми підпунктів 5.3.3, 5.3.9 пункту 5.3, підпункту 5.5.2 пункту 5.5 Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств", пунктів 4.3, 4.9 статті 4 Закону України "Про податок на додану вартість", підпункту пункту 4.2.9 пункту 4.2, підпункту 4.3.20 пункту 4.3 статі 4, пунктів 7.1, 7.2 статті 7, підпунктів 8.1.1, 8.1.2 пункту 8.1 статті 8, пункту 19.2-а статті 19, підпунктів 11.2.2, 11.2.3 статті 11 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", що призвело до заниження податку на прибуток за 2010 рік на суму 582 033,00 грн, податкового зобов'язання з ПДВ у січні, лютому, червні, липні, жовтні, листопаді, грудні 2010 року на суму 25 299,98 грн та податку на доходи фізичних осіб на суму 792 916,71 грн. Такий висновок контролюючого органа вмотивований посиланням на те, що: ТОВ "Кнауф Гіпс Донбас" у 2010 році до складу валових витрат віднесло суму витрат, що перевищує встановлений ліміт по процентам, нарахованим по договорам позики, укладеним із Фірмою "Кнауф інтернаціональ Gmbh" (Німеччина, АМ Бангоф, 7, Іпгофен), яка є засновником ТОВ "Кнауф Гіпс Донбас" (доля у статутному фонді складає 99,9998%); до складу валових витрат товариство віднесло ПДВ в ціні придбання легкових автомобілів; до складу валових витрат включено послуги транспортування у сумі 364 447,24 грн, не підтверджені відповідними первинними документами; у 2010 році проведено списання основних фондів на суму 83 243,57 грн без нарахування ПДВ; при здійснені операцій з придбання у фізичних осіб земельних ділянок з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства ТОВ "Кнауф Гіпс Донбас", як податковий агент, не утримав та не перерахував до бюджету податок з доходів фізичних осіб у сумі 792 000,00 грн. У ході перевірки також встановлено, що до складу загального місячного оподаткованого доходу працівників (платників податків) не включена сума, сплачена працедавцем на користь закладів освіти в рахунок компенсації вартості підготовки та перепідготовки платників податку найманих осіб на загальну суму 2437,39 грн, які протягом 2010-2011 років звільнилися з підприємства; працівнику підприємства компенсовано вартість алкогольних напоїв, яка не була включена до загального місячного оподаткованого доходу, згідно авансових звітів на загальну суму 3674,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Оподаткування доходів фізичних осіб у період охоплений перевіркою був врегульований Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003 № 889-IV (втратив чинність з 01.01.2011 у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України; далі - Закон № 889-IV), пунктом 4.3 статті 4 якого встановлено перелік пільг платникам податку з доходів фізичних осіб у вигляді невключення до об'єкта оподаткування окремих видів доходів (незалежно від розміру одержаного доходу).

Згідно з підпунктом 4.3.18 пункту 4.3 статті 4 Закону № 889-IV не підлягає оподаткуванню та не включається до складу загального річного оподатковуваного доходу, зокрема, сума доходу, отриманого платником податку внаслідок відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв), майнових паїв, безпосередньо отриманих ним у власність у процесі приватизації згідно з нормами земельного законодавства.

Відповідно до пункту 3 статті 22 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III (зі змінами та доповненнями, далі - Земельний кодекс Ураїни) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

При цьому громадяни України можуть мати на праві власності земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства (пункт 1 статті 33 Земельного кодексу України).

Згідно з пунктом 1 статті 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Такі особи мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості) (пункт 5 вищезазначеної статті).

Статтею 116 Земельного кодексу України, зокрема, передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема одержання земельних ділянок із земель державної й комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (пункт 4 статті 116 Земельного кодексу України).

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Статтею 121 цього Кодексу встановлено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам із земель державної або комунальної власності, а саме, для ведення особистого селянського господарства громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок у розмірі не більше 2,0 га.

Розмір земельних ділянок, що передаються безоплатно громадянину для ведення особистого селянського господарства, може збільшуватись у разі отримання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) (пункт 2 статті 121 Земельного кодексу України).

Відповідно до пункту 1 статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Документом, що посвідчують право власності на земельну ділянку, є держаний акт (частина 1 статті 126 Земельного кодексу України).

Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується, зокрема цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою (частина 2 статті 126 Земельного кодексу України).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку не включається сума доходу, отриманого внаслідок відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, а саме: земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (з урахуванням норм статті 121 Земельного кодексу), безпосередньо отриманих ним у власність у процесі приватизації, права власності на які посвідчено державними актами, зареєстрованими відповідно до чинного законодавства.

При цьому розбіжностей між підпунктом 4.3.18 пункту 4.3 статті 4 та статті 11 Закону № 889-IV не виникає, оскільки доходи від відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) відповідно до цього Закону не є об'єктом оподаткування. Тому дія статті 11 на зазначені доходи не поширюється.

Суди попередніх інстанцій встановили, що 15.02.2010 ТОВ "Кнауф Гіпс Донбас" на підставі договорів купівлі - продажу земельної ділянки придбало у фізичних осіб земельні ділянки (33 ділянки по 2,0 га кожна) без зміни цільового призначення земель. В свою чергу зазначені земельні ділянки фізичні особи отримали у власність із земель комунальної власності (територія Бахмутської сільської ради) в межах норм безоплатної приватизації, визначених статтею 121 Земельного кодексу України (для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 га), що підтверджено державними актами на право власності на земельну ділянку від 12.02.2010, копії яких долучені до матеріалів справи.

Крім того, офіційна думка ДПАУ з цього питання була висловлена у роз'ясненні від 18.01.2005 № 378/5/17-2116, № 31-50/77, відповідно до якої, не є об'єктом оподаткування сума доходу, отриманого платниками податку, внаслідок відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв), безпосередньо отриманих у власність у процесі приватизації згідно з нормами земельного законодавства.

Аналогічні податкові роз'яснення викладені в оглядовому листі Державної податкової адміністрації від 09.07.2009 № 14312/7/17-0717 "Щодо оглядового листа [щодо застосування норм Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб"]" (оглядовий лист втратив чинність згідно з листом Державної податкової адміністрації України від 23.03.2011 № 8199/7/10-1017/1114). У вказаному роз'ясненні зазначено, що до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку не включається сума доходу, отриманого платником податку внаслідок відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення в тому числі для ведення садівництва (з урахуванням норм статті 121 Земельного кодексу - 0,12 га), що безпосередньо отримані ним у власність у процесі приватизації із земель державної або комунальної власності (за умови дотримання вимог статей 35, 116, 118 Земельного кодексу), права власності на які посвідчено державними актами, зареєстрованими відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до підпункту "д" підпункту 4.4.2 пункту 4.4 статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 № 2181-III (Закон втратив чинність з 01.01.2011 у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України) не може бути притягнутим до відповідальності платник податків, який діяв відповідно до наданого йому податкового роз'яснення (за відсутності податкових роз'яснень з цього питання, що мають пріоритет) або узагальнюючого податкового роз'яснення, тільки на підставі того, що у подальшому таке податкове роз'яснення чи узагальнююче податкове роз'яснення було змінено або скасовано, чи надано нове податкове роз'яснення такому платнику податків або узагальнююче податкове роз'яснення, що суперечить попередньому, яке не було скасовано (відкликано).

Враховуючи наведене, висновок судів про безпідставність донарахування позивачу податку з доходів фізичних осіб у сумі 792 000,00 грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно з податковим повідомленням - рішенням від 10.10.2011 № є правильним, а доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують правильність цього висновку.

Водночас суд першої інстанції не надав правової оцінки обставинам щодо встановлених правопорушень, які стали підставою для донарахування позивачу податку з доходів фізичних осіб у сумі 916,71 грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно з податковим повідомленням - рішенням від 10.10.2011 № , що відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону, чинного на час розгляду і вирішення справи) стало підставою для скасування апеляційним судом постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону, чинного на час розгляду і вирішення справи) обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні .

Донецький окружний адміністративний суд неповно з'ясував обставини справи, не дослідив належним чином викладені у позові обставини, за яких, на думку позивача, було порушено його права, свободи чи інтереси, з посиланням на докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 349, статті 350, частинами 1, 5 статті 355, статтями 356, 359, підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.03.2012 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

В.В. Хохуляк,

Судді Верховного Суду