Справа № 826/12339/16
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 серпня 2018 року №826/12339/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДержавної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, контролюючий орган, ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №3082-1305 від 24.05.2016 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.08.2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/12339/16, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що договором оренди земельної ділянки від 17.11.2010 року, укладеним між позивачем та Київською міською радою, чітко визначено розмір та умови внесення орендної плати, який, за твердженням позивача, складає менше суми, ніж визначена в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні. Крім того, позивачем наголошено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення контролюючим органом направлено з порушеннями приписів чинного податкового законодавства. Вважаючи податкове повідомлення-рішення №3082-1305 від 24.05.2016 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а свої права та законні інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

У своїх запереченнях проти позову представник відповідача стверджує, що рішенням Київської міської ради від 03.07.2014 року №23/23 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва» затверджена нова нормативна грошова оцінка земель міста Києва з 01.07.2015 року, а тому грошова оцінка для позивача встановлюється згідно з положеннями вказаного рішенням, відтак контролюючим органом правомірно прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

02.11.2016 року від представника відповідача надійшло заперечення на адміністративний позов, який прийнятий судом.

08.11.2016 року від представника відповідача через канцелярію суду надані додаткові пояснення, які прийнято судом 09.11.2016 року.

Розпорядженням щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ №2564 від 07.04.2017 року, адміністративну справу №826/12339/16 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення передано на повторний автоматичний розподіл справ між суддями.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.04.2017 року прийнято до провадження адміністративну справу №826/12339/16 суддею Шрамко Ю.Т. та призначено справу до судового розгляду.

20.12.2017 року від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке прийнято судом.

У судовому засіданні 15.06.2017 представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову повністю з мотивів, що наведені у письмових запереченнях на адміністративний позов.

При цьому, від представника позивача та представника відповідача подано клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів, яке прийнято судом.

Згідно ч. 4 ст. 122 КАС України (у редакції, яка діяла станом на момент вчинення відповідної процесуальної дії), особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 122 КАС України, приймаючи до уваги, що особами, які беруть участь у справі подано клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів, в судовому засіданні 15.06.2017 суд ухвалив перейти до розгляду справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі, документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між Київською міською радою (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) на підставі рішень Київської міської ради від 22.02.2007 року №156/817 та від 29.04.2010 року №656/4094 укладено договір оренди земельної ділянки від 17.11.2010 року (зареєстровано в реєстрі за №889), згідно з яким орендарю передано у довгострокову оренду на 10 років земельну ділянку по провулку Ладо Кецховелі (колишній провулок Воздвиженський), 11 (літ. А) у Подільському районі міста Києва розміром 0,0548 га (кадастровий номер 8 000 000 000:85:642:0012) для реконструкції з подальшим обслуговуванням та експлуатацією будинку офісного призначення (Т.1, арк. 11-16).

Згідно з пунктами 4.2, 4.5, 4.7 вказаного договору, річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється в розмірі 11,25 відсотка від її нормативної грошової оцінки. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством. Розмір орендної плати може змінюватись за згодою сторін шляхом прийняття відповідного рішення Київською міською радою та внесення змін до цього договору. Орендна плата вноситься орендарем рівними частинами до 15 серпня і 15 листопада (Т., арк. 11-12).

У відповідності до пункту 2.2 даного договору, згідно з витягом з технічної документації №Н-00952/2010 Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 20.09.2010 року №247, нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки становила 3 291 124,24 грн. (Т.1, арк. 11).

У свою чергу, Державною податковою інспекцією у Подільському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві прийнято податкове повідомлення-рішення №3082-1305 від 24.05.2016 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 634 297,48 грн. (Т.1, арк. 8).

Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 19, 55, 67 Конституції України, Податковим кодексом України (далі - ПК України), Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III, Законом України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV (далі - Закон України «Про оренду землі»), Порядком надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204 (далі - Порядок №1204), у редакції, яка діяла станом на час існування спірних правовідносин.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У силу зазначених вище приписів позивач звернувся з позовом до суду для оскарження рішення органів державної влади, а саме: Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Приписами статті 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За змістом підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 ПК України, плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пункту 269.1 статті 269 ПК України, платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу, це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності. Отже, Податковим кодексом України визначено обов'язок й орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.

Так, між Київською міською радою (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) на підставі рішень Київської міської ради від 22.02.2007 року №156/817 та від 29.04.2010 року №656/4094 укладено договір оренди земельної ділянки від 17.11.2010 року (зареєстровано в реєстрі за №889), згідно з яким орендарю передано у довгострокову оренду на 10 років земельну ділянку по провулку Ладо Кецховелі (колишній провулок Воздвиженський), 11 (літ. А) у Подільському районі міста Києва розміром 0,0548 га (кадастровий номер 8 000 000 000:85:642:0012) для реконструкції з подальшим обслуговуванням та експлуатацією будинку офісного призначення (Т.1, арк. 11-16).

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни (пункт 288.1 статті 288 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з витягом з технічної документації №Н-00952/2010 Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 20.09.2010 року №247, нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки становила 3 291 124,24 грн. (Т.1, арк. 11).

Разом з тим, з 01.07.2015 року введено в дію рішення Київської міської ради від 03.07.2014 року №23/23 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва», яким встановлено базову вартість 1 кв.м. території в залежності від коефіцієнту функціонального використання для №13 економіко-планувальної зони (Т.1, арк. 32-56).

Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України встановлено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (підпункт 288.5.2 зазначеного пункту статті 288 ПКУ).

Тобто, Податковий кодекс України у пункті 288.5 статті 288 визначає тільки обмеження щодо максимального та мінімального розміру орендної плати за землю. За цим виключенням, питання щодо розміру орендної плати регулюються виключно договором оренди.

Інші елементи механізму справляння орендної плати за землю - податковий період, порядок обчислення орендної плати, строку сплати та порядок її зарахування до бюджетів відповідно до пункту 288.7 статті 288 Податкового кодексу України встановлюються статтями 285-287 цього кодексу.

Окрім того, частиною 2 статті 21 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Таким чином, законодавством України чітко визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, Податковий кодекс України регулює лише строки внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, податковий період, порядок обчислення орендної плати та порядок її зарахування до бюджетів відповідно.

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про оренду землі», орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»).

Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» визначені істотні умови договору оренди, серед яких є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно з пунктами 4.2, 4.5 вказаного договору, річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється в розмірі 11,25 відсотка від її нормативної грошової оцінки. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством. Розмір орендної плати може змінюватись за згодою сторін шляхом прийняття відповідного рішення Київською міською радою та внесення змін до цього договору (Т., арк. 11-12).

Частиною 1 статті 23 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Статтею 14 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Статтею 654 Цивільного кодексу України (який є загальним нормативно-правовим актом, що регулює зобов'язальні правовідносини) визначено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відтак, судом встановлено, що в пункті 4.5, 4.6 Договору сторони погодили, що розмір орендної плати може змінюватись за згодою сторін шляхом прийняття відповідного рішення Київською міською радою та внесення змін до цього договору. Зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її індексація проводиться шляхом внесення змін та доповнень до цього Договору та у порядку та у випадках, передбачених законодавством України (Т.1, арк. 12).

Тобто, розмір орендної плати може змінюватись за згодою сторін шляхом прийняття відповідного рішення Київською міською радою та внесення змін до цього договору. Зазначене не має наслідком автоматичну зміну умов договорів щодо розміру орендної плати, а відтак і відповідного донарахування податковим органом суми податкового зобов'язання з орендної плати за 2016 рік згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, податковий орган, який є не суб'єктом цивільно-правових відносин у цій справі, прийнявши податкове повідомлення-рішення фактично змінив умови договору в частині визначення збільшення розміру орендної плати, що в свою чергу є порушенням норм матеріального права та умов договору.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 20.06.2018 № №813/3819/17.

Крім того, як вбачається зі змісту письмових заперечень відповідача, попередня грошова оцінка земель для позивача визначалася відповідно до приписів рішення Київської міської ради №43/1877 від 26.07.2007 «Про затвердження технічної документації з нормативної оцінки земель міста Києва та Порядку її визначення» та становила 1 277,00 грн/кв.м. за коефіцієнтом функціонального використання 1.0.

Водночас, відповідачем надано розрахунок нормативно грошової оцінки земельної ділянки позивача, розташованої за адресою: м. Київ, провулок Воздвиженський, 11 А, площею 0,0548 га, згідно з яким 548х5543,16х11,25х1,124х1,433, де:

- 5543,16 - грошова оцінка в грн./кв.м. (рішення Київської міської ради від 03.07.2014 року №23/23 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва»);

- 548 кв.м. - площа земельної ділянки;

- 11,25 % - відсоток ставки земельного податку;

- 1,249 - коефіцієнт індексації грошової оцінки, відповідно до листа Держземагенства від 14.01.2015 року №6-28-022-215/2-15;

- 1,433 - коефіцієнт індексації грошової оцінки, відповідно до листа Државної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 11.01.2016 року №6-28-0.22-201/2-16 «Про індексацію нормативної грошової оцінки земель» (Т.1, арк. 23).

Тобто, відповідачем при визначенні грошової оцінки вартості 1 кв. м території 13 економіко-планувальної зони в залежності від коефіцієнту функціонального використання було застосовано Кф 2.5, що становить 5543,16 грн., а не Кф 1.0, який становить 2217,27 грн. (Т.1, арк. 34).

Крім того, відповідно до довідки №Н-01390/2017 про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки (8 000 000 000:85:642:0012), виданої ОСОБА_1, за результатами розрахунку, у відповідності до рішення Київської міської ради від 03.07.2014 року №23/23 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва», базова вартість 1 кв.м. землі 13 економіко-планувальної зони становить 2217,27 грн/кв.м. (Т.1, арк. 66).

Відтак, суд дійшов висновку, що розрахунок контролюючого органу нормативно грошової оцінки земельної ділянки позивача є необґрунтованим та помилковим, протилежного відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено.

Щодо порушення контролюючим органом порядку надіслання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд зазначає наступне.

Контролюючий орган, відповідно до пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факти, визначені в абзацах 2-4 цього пункту.

Згідно абзацу сьомого пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов'язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Так, наказом Міністерства фінансів України 28.12.2015 №1204, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 за №124/28254, з метою встановлення єдиного порядку надіслання податкових повідомлень-рішень платникам податків затверджено Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків (далі - Порядок №1204).

Згідно пункту 9 розділу II Порядку №1204 до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання, зменшення (збільшення) суми податкових зобов'язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та пені із зазначенням у ньому дати та номера декларації (уточнюючого розрахунку), звіту за відповідний звітний період, щодо якого здійснюється розрахунок, та/або іншої інформації, необхідної для їх визначення.

Відтак, суд вважає, що ненадання контролюючим органом розрахунку до оскаржуваного податкового повідомлення рішення не порушує прав позивача щодо сплати або оскарження такого податкового повідомлення-рішення та не є самостійною підставою для визнання останнього протиправним.

Внаслідок викладеного, суд дійшов висновку, що посадовими особами Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення не в межах приписів встановлених чинним законодавством, а тому податкове повідомлення-рішення №3082-1305 від 24.05.2016 року є протиправним, та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст.6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції від 10.08.2016 року №3, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 6 342,98 грн.

Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд вказує про присудження на користь позивача судових витрат у розмірі 6 342,98 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-11, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: 01001, АДРЕСА_1) до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві (, адреса: 04080, м. Київ, вулиця Турівська, 12) задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №3082-1305 від 24.05.2016 року.

3. Присудити ОСОБА_1 здійснені та документально підтверджені судові витрати у розмірі 6 342,98 грн. (шість тисяч триста сорок дві гривні дев'яносто вісім копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко