Справа № 826/13413/18
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

29 серпня 2018 року м. Київ № 826/13413/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши позовну заяву

за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2
до Міністерства охорони здоров'я України Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Одеський національний медичний університет; ОСОБА_3
про визнання протиправними дій, скасування наказу №34-о від 17.07.2018
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (далі - Суд) звернулись ОСОБА_2 (в особі його представника ОСОБА_4 особі його представника ОСОБА_4) та ОСОБА_1 (далі - Позивачі) з позовом до Міністерства охорони здоров'я України (далі - Відповідач) з вимогами про:

- визнання протиправними дій Міністерства охорони здоров'я України щодо винесення Наказу від 17 липня 2018 року № 34-о «Про звільнення ОСОБА_5» в частині пункту 2 цього наказу щодо покладення виконання обов'язків ректора Одеського національного медичного університету на завідувача кафедри психології Одеського національного медичного університету ОСОБА_3, з 18 липня 2018 року й до призначення ректора у встановленому законодавством порядку;

- та визнання протиправним й скасування пункту 2 наказу Міністерства охорони здоров'я України від 17 липня 2018 року № 34-о «Про звільнення ОСОБА_5» щодо покладення виконання обов'язків ректора Одеського національного медичного університету на завідувача кафедри психології Одеського національного медичного університету ОСОБА_3, з 18 липня 2018 року й до призначення ректора у встановленому законодавством порядку.

Ухвалою суду від 22.08.2018 року відкрито провадження у справі, з визначенням порядку розгляду справи за правилами спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін та залучено до участі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Одеський національний медичний університет та ОСОБА_3.

22.08.2018 року до суду надійшла заява Позивачів про забезпечення позову, в якій вони просили забезпечити позов шляхом:

1) заборони виконуючому обов'язки ректора Одеського національного медичного університету ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, адреса: АДРЕСА_2) чи будь-якій іншій особі, призначеній МОЗ України виконуючим обов'язки ректора Одеського національного медичного університету: організовувати діяльність Одеського національного медичного університету; вирішувати питання фінансово-господарської діяльності Одеського національного медичного університету (окрім оплати податків, зборів та інших обов'язкових платежів, у тому числі, заробітної плати та інших виплат, передбачених трудовим законодавством, працівникам Одеського національного медичного університету, комунальних платежів); видавати накази і розпорядження, давати обов'язкові для виконання всіма учасниками освітнього процесу і структурними підрозділами Одеського національного медичного університету; бути розпорядником майна і коштів Одеського національного медичного університету; укладати договори від імені Одеського національного медичного університету; призначати на посаду та звільняти з посади працівників Одеського національного медичного університету (крім звільнення за власним бажанням, ст. 38 Кодексу законів про працю України); визначати функціональні обов'язки працівників Одеського національного медичного університету; затверджувати та/або змінювати структуру і штатний розпис Одеського національного медичного університету; подавати для затвердження вищому колегіальному органу громадського самоврядування Одеського національного медичного університету правила внутрішнього розпорядку та колективний договір і підписувати їх; погоджувати з МОЗ України призначення та звільнення проректорів, що є науково-педагогічними працівниками Одеського національного медичного університету та головного бухгалтера, керівника юридичної служби; приймати та звільняти з посади керівників університетських клінік, медичних центрів, університетських лікарень та делегувати їм частину своїх повноважень; створювати робочі та дорадчі органи Одеського національного медичного університету; здійснювати контроль дотримання всіма підрозділами штатно-фінансової дисципліни в Одеському національному медичному університеті; здійснювати контроль за якістю роботи педагогічних, науково-педагогічних, наукових та інших працівників Одеського національного медичного університету; делегувати повноваження іншим працівникам Одеського національного медичного університету; забезпечувати проведення та вчиняти будь-які дії, спрямовані на проведення конкурсу на заміщення посади ректора Одеського національного медичного університету та проведення виборів ректора Одеського національного медичного університету.

2) та зупинення дії всіх рішень (наказів, розпоряджень та інших документів), прийнятих виконуючим обов'язки ректора Одеського національного медичного університету ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, адреса: АДРЕСА_2), зокрема, але не обмежуючись, наказу Одеського національного медичного університету від 24 липня 2018 року №529-л про переведення ОСОБА_6 на посаду проректора з науково-педагогічної роботи.

В обґрунтування поданої заяви позивачі наголошують, що на їх думку, ознаки протиправності пункту 2 Наказу №34-о є очевидними, оскільки відповідач наділив необмеженими повноваженнями особу, яка, як вважають позивачі, не була обрана у встановленому законодавством порядку ректором Одеського національного медичного університету, а саме - ОСОБА_3, що призвело до негативних наслідків. Вважають, що подальші дії ОСОБА_3 можуть призвести до заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам студентів та працівників зазначеного університету, у тому числі й позивачів.

В подальшому позивачами подано суду заяву про зміну предмету позову, якою доповнено позов вимогою про встановлення відсутності у Міністерства охорони здоров'я України компетенції (повноважень) на призначення виконувача обов'язків ректора Одеського національного медичного університету, крім випадків, прямо визначених положеннями частини 4 статі 42 Закону України "Про вищу освіту" та подано доповнену заяву про забезпечення позову, в якій окрім інших вимог, позивачі просять заборонити Відповідачу призначати виконуючого обов'язки ректора Одеського національного медичного університету та вчиняти будь-які інші дії щодо покладення обов'язків ректора Одеського національного медичного університету на будь-яку особу, окрім випадків, визначених частиною 4 статті 42 Закону України "Про вищу освіту" та зупинити дію наказу Міністерства охорони здоров'я України від 17 липня 2018 року № 34-о "Про звільнення ОСОБА_5" в частині, а саме: пункт 2 Наказу щодо покладення з 18 липня 2018 року виконання обов'язків ректора Одеського національного медичного університету на ОСОБА_3, завідувача кафедри психології Одеського національного медичного університету, до призначення ректора у встановленому порядку.

Суд, за наслідком розгляду такої заяви та доданих до справи матеріалів, вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 154 цього Кодексу).

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Щодо підстав вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За приписами вимог ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Відповідно до вказаної норми, для розгляду справ в порядку адміністративного судочинства необхідна наявність обов'язкових складових: наявність публічно-правового спору; та, у цьому спорі, хоча б однією із сторін має бути суб'єкт владних повноважень.

При цьому, оцінюючи предмет адміністративного позову судом враховано положення частини 1 статті 1 Закону України «Про державну службу», за змістом якої посада ректора не відповідає ознакам державної служби та приписи ч.1 ст.21 Кодексу законів про працю України, згідно якої трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Відповідно, оскаржувані Позивачами дії, компетенція та наказ Відповідача про покладання обов'язків за посадою ректора Одеського національного медичного університету не стосується питання укладення трудового договору (контракту) на зайняття цієї посади, оскільки є відсутніми обов'язкові ознаки, виходячи зі змісту наведеної норми КЗпП України, для виникнення трудових правовідносин, а саме: обов'язок працівника виконувати роботу, визначену трудовою угодою (контрактом), з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові; відсутність обов'язку у власника підприємства, установи, організації чи уповноважений ним органу у здійсненні оплати за виконану роботу (виплати заробітну плати) і забезпечення умов праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. При цьому, особа, на яку покладені додаткові обов'язки має продовжувати обіймати попередню посаду з оплатою праці за нею та виконанням обов'язків у тому числі й за попередньою посадою.

Тому, суд вважає, що предмет оскарження в мажах даного адміністративного позову відповідає приписам пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України, за якою до юрисдикції адміністративних судів віднесено справи у публічно-правових фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.

Отже, вказані правовідносини виникли не у зв'язку із проходженням державної служби, чи трудових правовідносин, а у зв'язку із неналежним, на думку Позивачів, виконанням своїх повноважень (поза межами компетенції) Відповідачем як органу управління.

Виходячи зі змісту заяв про вжиття заходів забезпечення позову, а також доводи викладені Позивачами в адміністративному позові разом з доповненнями, суд вбачає наявними ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, що є підставою за правилами ч.2 ст. 150 КАС України для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, крім того, суд вбачає й наявними ознаки можливості заподіяння значної шкоди правам, свободам та інтересам позивача без вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у даному випадку невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивачів чи суттєво ускладнити їх відновлення, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе вжити заходи забезпечення позову.

Проте, суд не у повному обсязі погоджується з обраним Позивачами способам забезпечення позову. Статтею 151 КАС України визначено способи забезпечення адміністративного позову, умови їх застосування та обмеження, за якими застосування є неможливим.

Зокрема, виходячи зі змісту пункту 5 частини 3 цієї статті не допускається зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов'язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Відповідно, спосіб забезпечення адміністративного позову, що визначений частиною 1 цієї статті повинен стосуватися виключно предмету оскарження.

Як зазначалось, Позивачами в межах даної справи оскаржуються компетенція, дії Відповідача щодо прийняття наказу в частині та пункт 2 наказу Міністерства охорони здоров'я України від 17 липня 2018 року № 34-о «Про звільнення ОСОБА_5» щодо покладення виконання обов'язків ректора Одеського національного медичного університету на завідувача кафедри психології Одеського національного медичного університету ОСОБА_3. Тому, й спосіб забезпечення адміністративного позову має бути застосований виключно відносно Відповідача щодо наведеного наказу та компетенції на його прийняття. На думку суду, у даному випадку підлягають застосуванню положення пунктів 1 та 2 частини 1 статті 151 КАС України які визначають такими способами саме: зупиненням дії індивідуального акта та заборону вчиняти певні дії.

При цьому, суд, враховуючи викладені вище міркування, вважає відсутніми нині підстави для задоволення таких заяв в частині заборони виконуючому обов'язки ректора Одеського національного медичного університету ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, адреса: АДРЕСА_2) чи будь-якій іншій особі, призначеній МОЗ України виконуючим обов'язки ректора Одеського національного медичного університету: організовувати діяльність Одеського національного медичного університету; вирішувати питання фінансово-господарської діяльності Одеського національного медичного університету (окрім оплати податків, зборів та інших обов'язкових платежів, у тому числі, заробітної плати та інших виплат, передбачених трудовим законодавством, працівникам Одеського національного медичного університету, комунальних платежів); видавати накази і розпорядження, давати обов'язкові для виконання всіма учасниками освітнього процесу і структурними підрозділами Одеського національного медичного університету; бути розпорядником майна і коштів Одеського національного медичного університету; укладати договори від імені Одеського національного медичного університету; призначати на посаду та звільняти з посади працівників Одеського національного медичного університету (крім звільнення за власним бажанням, ст. 38 Кодексу законів про працю України); визначати функціональні обов'язки працівників Одеського національного медичного університету; затверджувати та/або змінювати структуру і штатний розпис Одеського національного медичного університету; подавати для затвердження вищому колегіальному органу громадського самоврядування Одеського національного медичного університету правила внутрішнього розпорядку та колективний договір і підписувати їх; погоджувати з МОЗ України призначення та звільнення проректорів, що є науково-педагогічними працівниками Одеського національного медичного університету та головного бухгалтера, керівника юридичної служби; приймати та звільняти з посади керівників університетських клінік, медичних центрів, університетських лікарень та делегувати їм частину своїх повноважень; створювати робочі та дорадчі органи Одеського національного медичного університету; здійснювати контроль дотримання всіма підрозділами штатно-фінансової дисципліни в Одеському національному медичному університеті; здійснювати контроль за якістю роботи педагогічних, науково-педагогічних, наукових та інших працівників Одеського національного медичного університету; делегувати повноваження іншим працівникам Одеського національного медичного університету; забезпечувати проведення та вчиняти будь-які дії, спрямовані на проведення конкурсу на заміщення посади ректора Одеського національного медичного університету та проведення виборів ректора Одеського національного медичного університету та зупинення дії всіх рішень (наказів, розпоряджень та інших документів), прийнятих виконуючим обов'язки ректора Одеського національного медичного університету ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, адреса: АДРЕСА_2), зокрема, але не обмежуючись, наказу Одеського національного медичного університету від 24 липня 2018 року №529-л про переведення ОСОБА_6 на посаду проректора з науково-педагогічної роботи.

Беручи до уваги, що в цілому правомірність й обґрунтованість оскаржуваних дій та рішення Відповідача, а також обсяг його компетенції виходячи з предмету оскарження підлягає дослідженню лише під час судового вирішення справи, а виконання оскаржуваної частини наказу, яка має ознаки очевидної протиправності, чи прийняття Відповідачем тотожних рішень у майбутньому може призвести до порушення прав та законних інтересів Позивачів, суд дійшов висновку щодо доцільності часткового задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову та забезпечити такий позов шляхом зупинення дії пункту 2 наказу Міністерства охорони здоров'я України від 17 липня 2018 року № 34-о «Про звільнення ОСОБА_5» щодо покладення виконання обов'язків ректора Одеського національного медичного університету на завідувача кафедри психології Одеського національного медичного університету ОСОБА_3, з 18 липня 2018 року й до призначення ректора у встановленому законодавством порядку та заборони Міністерству охорони здоров'я України призначати виконуючого обов'язки ректора Одеського національного медичного університету та вчиняти будь-які інші дії щодо покладення обов'язків ректора Одеського національного медичного університету на будь-яку особу, окрім випадків, визначених частиною 4 статті 42 Закону України "Про вищу освіту".

При вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд оцінив, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти та дійшов висновку, що вжиття вказаних заходів забезпечення адміністративного позову буде мати наслідком виключно збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Водночас, невжиття таких заходів, очевидно, може призвести до того, що захист прав, свобод та інтересів позивачів, та, ймовірно й інших осіб у наслідок очевидної протиправності предмета оскарження, на захист яких подано адміністративний позов, стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Вказані заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

За таких обставин, керуючись статтями 150, 154 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково заяви ОСОБА_2 (в особі його представника ОСОБА_4) та ОСОБА_1 щодо забезпечення позову.

Зупинити дію пункту 2 наказу Міністерства охорони здоров'я України від 17 липня 2018 року № 34-о «Про звільнення ОСОБА_5» щодо покладення виконання обов'язків ректора Одеського національного медичного університету на завідувача кафедри психології Одеського національного медичного університету ОСОБА_3, з 18 липня 2018 року й до призначення ректора у встановленому законодавством порядку.

Заборонити Міністерству охорони здоров'я України призначати виконуючого обов'язки ректора Одеського національного медичного університету та вчиняти будь-які інші дії щодо покладення обов'язків ректора Одеського національного медичного університету на будь-яку особу,окрім випадків, визначених положеннями Закону України "Про вищу освіту".

Заявники (стягувачі): ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 РНОКПП: НОМЕР_1) та ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 РНОКПП:НОМЕР_2 номер засобу зв'язку: НОМЕР_3)

Відповідач (боржник) Міністерство охорони здоров'я України (місце знаходження: 01021, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 7; ідентифікаційний код:00012925; номер засобу зв'язку: )

За вимогами ч.1 ст.156 КАС України, ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, передбаченими ст. ст. 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда