Справа № 826/10792/16
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

28 серпня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі судді Степанюка А.Г., розглянувши у порядку письмового провадження заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея» про роз'яснення ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея» до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у м. Києві, Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання незаконними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Нікея» (далі - Позивач, ТОВ «Нікея») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - Відповідач-1, ДФС України), Головного управління ДФС у м. Києві (далі - Відповідач-2, ГУ ДФС у м. Києві), Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - Відповідач-3, ДПІ у Солом'янському районі) про:

- визнання незаконним та скасування рішення (листа) ДПІ у Солом'янському районі від 17.11.2015 року вих. №28603/10/26-58-11-02-18;

- визнання незаконним та скасування рішення ГУ ДФС у м. Києві від 22.02.2016 року вих. №3881/10/26-15-08-02 про результати розгляду первинної скарги;

- визнання незаконним та скасування рішення ДФС України від 10.05.2016 року №10273/6/99-99-08-02-01-15 про результати розгляду скарги;

- зобов'язання ДПІ у Солом'янському районі включити відомості з поданої ТОВ «НІкея» податкової декларації з податку на додану вартість за податковий період: календарний місяць жовтень 2015 року, доповнення та додатка 5 до цієї декларації до облікових даних щодо цього товариства в інформаційних базах даних ДФС України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.05.2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати його і постановити нове судове рішення про задоволення позову повністю.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2018 року апеляційну скаргу ТОВ «Нікея» залишено без руху та надано строк для усунення недоліків - десять днів з моменту отримання копії вказаної ухвали.

На адресу Київського апеляційного адміністративного суду 21.08.2018 року надійшла заява ТОВ «Нікея» про роз'яснення ухвали суду від 11.07.2018 року, в якій останнє просило надати відповіді на такі питання:

- чому (на підставі якого закону) суддя виявив зайвий формалізм, заблокував доступ Позивачу до суду і вимагає від Позивача надання документу про сплату судового збору, при тому, що не зарахування судового збору до спец фонду Державного бюджету України за законом не має наслідком залишення позову без руху?

- чому і на підставі якого закону суддя дійшов висновку про те, що Позивачем заявлено чотири позовні вимоги немайнового характеру?

- чому (на підставі якого закону) суддя в порушення ч. 5 ст. 242 КАС України при визначенні розміру судових витрат та кількості позовних вимог, подання яких підлягає оплаті судовим збором, не врахував положень постанов Верховного Суду від 16.04.2018 року у справі №826/10288/17 провадження №К/9901/25529/18, від 14.06.2018 року у справі №810/827/17 провадження №К/9901/48213/18 та проігнорував критерії вважання «ефективними» засобів судового захисту порушених прав?

- чому (на підставі якого закону) суддя дійшов висновку про те, що поданий 11.07.2016 року Позивачем позов є адміністративним 11.07.2018 року?

- чому (на підставі якого закону) суддя після одержання апеляційної скарги Позивача не керувався, як суддя, принципом верховенства права, адже до апеляційної скарги було додано документ про сплату судового збору, і в цій частині апеляційна скарзі відповідає вимогам п. 1 ч. 5 ст. 296 КАС України?

- чому (на підставі якого закону), незважаючи на те, що перший та третій абзаци частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» визначаються правила та практичний приклад оплати судовим збором подання до суду позовних заяв майнового та немайнового характеру, дію розташованого між ними другого абзацу частини третьої цієї статті суддя поширив на справу №826/10792/16 за позовом лише немайнового характеру з кількома позовними вимогами?

- чому (на підставі якого закону) суддя, обраний суддею безстроково до дня набрання чинності Законом України від 02.06.2016 року №1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», продовжує здійснювати свої повноваження як суддя?

- чому (на підставі якого закону) суддя зважився на поведінку, несумісну з Бангалорськими принципами поведінки суддів?

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.08.2018 року розгляд заяви було призначено у порядку письмового провадження на 28.08.2018 року.

Розглянувши заяву та матеріали справи, суд вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз'яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Зі змісту наведеного законодавчого припису випливає, що роз'яснено може бути рішення суду у разі, якщо без такого роз'яснення його тяжко виконати, оскільки має місце значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто роз'яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта, викладення рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

У заяві про роз'яснення рішення зазначається, що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим, в чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.

Відтак, очевидним є те, що суд може роз'яснити рішення яке підлягає виконанню.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 254 КАС України подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

У розумінні цієї норми необхідність роз'яснення судового рішення виникає тоді, коли воно є нечітким за змістом, неясним і незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, які будуть його виконувати. Зі сказаного випливає також, що роз'ясненню підлягає судове рішення, яким суд розв'язав спір по суті, тобто якщо воно впливає на права, обов'язки та інтереси учасників спірних правовідносин. Але не підлягає роз'ясненню те, що прийнято з процесуальних питань, які не стосуються суті спору, що виник між сторонами у справі, а лише вказує на ту чи ту процесуальну дію, прийняту судом у межах наданих йому повноважень.

Наведена правова позиція міститься в ухвалі Верховного Суду України від 10.02.2017 року у справі №810/4033/15.

При цьому, судом апеляційної інстанції враховується, що в якості підстав для роз'яснення рішення Позивач визначає свою незгоду з мотивами та висновками ухвали суду від 11.07.2018 року про залишення апеляційної скарги без руху, надання оцінки відповідності якої нормам матеріального та процесуального права тим самим судом, що її постановив, не охоплюється правовим регулюванням положень ст. 254 КАС України.

Таким чином, оскільки ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2018 року про залишення без руху апеляційної скарги ТОВ «Нікея» не належить до судового рішення, яким спір вирішено по суті, є чіткою, зрозумілою та належним чином вмотивованою з посиланням на відповідні норми чинного законодавства України, остання не підлягає роз'ясненню в порядку ст. 254 КАС України.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне підкреслити, що в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху вказано, що, оскільки в адміністративному позові заявлено чотири немайнові вимоги, то судовий збір за подання апеляційної скарги в силу положень абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. ст. 3, 4 Закону України «Про судовий збір» належить сплатити за кожну з них. Водночас, як зазначено в ухвалі від 11.07.2018 року, судовий збір за подання апеляційної скарги було сплачено Позивачем виходячи з трьох вимог немайнового характеру, у зв'язку з чим ТОВ «Нікея» необхідно подати до суду документ про доплату судового збору в сумі 2 067,00 грн. Тобто, в указаній ухвалі зазначено підстави залишення апеляційної скарги без руху та вказано на спосіб усунення недоліків.

Твердження ТОВ «Нікея» про постановлення ухвали від 11.07.2018 року неповноважним судом з підстав, що суддя був обраний безстроково до набрання чинності 30.09.2016 року Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», суд вважає безпідставним з огляду на те, що згідно пп. 3 п. 16-1 Перехідних положень Конституції України з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» судді, які обрані суддями безстроково, продовжують здійснювати свої повноваження до звільнення або до припинення їх повноважень з підстав, визначених Конституцією України.

Інші викладені Заявником питання, зокрема, чому суддя виявив зайвий формалізм, заблокував доступ Позивачу до суду і вимагає від Позивача надання документу про сплату судового збору, при тому, що не зарахування судового збору до спец фонду Державного бюджету України за законом не має наслідком залишення позову без руху; чому (на підставі якого закону) суддя в порушення ч. 5 ст. 242 КАС України при визначенні розміру судових витрат та кількості позовних вимог, подання яких підлягає оплаті судовим збором, не врахував положень постанов Верховного Суду від 16.04.2018 року у справі №826/10288/17 провадження №К/9901/25529/18, від 14.06.2018 року у справі №810/827/17 провадження №К/9901/48213/18 та проігнорував критерії вважання «ефективними» засобів судового захисту порушених прав; чому (на підставі якого закону) суддя дійшов висновку про те, що поданий 11.07.2016 року Позивачем позов є адміністративним 11.07.2018 року; чому (на підставі якого закону) суддя після одержання апеляційної скарги Позивача не керувався, як суддя, принципом верховенства права, адже до апеляційної скарги було додано документ про сплату судового збору, і в цій частині апеляційна скарзі відповідає вимогам п. 1 ч. 5 ст. 296 КАС України; чому (на підставі якого закону), незважаючи на те, що перший та третій абзаци частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» визначаються правила та практичний приклад оплати судовим збором подання до суду позовних заяв майнового та немайнового характеру, дію розташованого між ними другого абзацу частини третьої цієї статті суддя поширив на справу №826/10792/16 за позовом лише немайнового характеру з кількома позовними вимогами, на переконання суду, стосуються незгоди Позивача із викладеним в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху рішенням.

Інститут роз'яснення судового рішення спрямований на усунення можливого неоднозначного тлумачення рішення суду. Вирішення ж питання про відповідність ухвали про залишення апеляційної скарги без руху нормам матеріального та процесуального права можливе за правилами КАС України у випадку оскарження ухвали про повернення апеляційної скарги у зв'язку з неусуненням недоліків останньої (у випадку постановлення судом саме такого рішення).

З огляду на викладене суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для роз'яснення ухвали суду від 11.07.2018 року.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 248, 254, 321, 325 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея» про роз'яснення ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея» до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у м. Києві, Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання незаконними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк