Справа № 826/6092/18
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 серпня 2018 року № 826/6092/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Патратій О.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавахліборесурс"

до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

№ від 30.03.2018р.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтавахліборесурс" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 30.03.2018р.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідачем протиправно винесено податкове повідомлення-рішення № від 30.03.2018р. за правопорушення, яке не мало місце.

Відповідач у поданому відзиві проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що перевіркою встановлено, що 14.06.2017 на підставі видаткового касового ордера № 62 з каси підприємства позивача були видані ОСОБА_1 готівкові кошти у сумі 100 000,00 грн., отримання яких не підтверджено підписом одержувача. Залишок готівки у касі на кінець дня 14.06.2017р. складав 483,62 грн., в той час як відповідно до наказу від 17.02.2017 № 7-0 ліміт залишку готівки в касі підприємства встановлений у розмірі 2 600,00 грн. Таким чином у акті перевірки зроблений висновок про перевищення ліміту залишку готівки у касі підприємства 14.06.2017р. у сумі 99 516,38 грн. (100000 грн. - 483,62 грн.) За результатами розгляду акта перевірки ГУ ДФС у м. Києві винесено ППР від 10.01.2018 №, згідно з яким до ТОВ «Полтавахлібресурс» застосована штрафна санкція на загальну суму 199 032,76 грн. (99 516,38 грн. х 2) - за перевищення встановленого ліміту залишку готівки в касі.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, в період з 28.11.2017 року по 11.12.2017 року була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «ПОЛТАВАХЛІБОРЕСУРС» з дотримання податкового законодавства за період з 08.09.2015 року по 30.09.2017 року, валютного законодавства за період з 08.09.2015 року по 30.09.2017 року, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 08.09.2015 року по 30.09.2017 року, яка проводилась на підставі наказу ГУ ДФС у м. Києві №14483 від 11.12.2017 року. За результатами перевірки було складено Акт перевірки №551/26-15-14-02- 03/39997453 від 26 грудня 2017 року.

Перевіркою встановлено, що 14.06.2017р. на підставі видаткового касового ордера № 62 з каси підприємства позивача були видані ОСОБА_1 готівкові кошти у сумі 100 000,00 грн., отримання яких не підтверджено підписом одержувача. Залишок готівки у касі на кінець дня 14.06.2017р. складав 483,62 грн., в той час як відповідно до наказу від 17.02.2017р. № 7-0 ліміт залишку готівки в касі підприємства встановлений у розмірі 2 600,00 грн.

З огляду на встановлені порушення у акті перевірки зроблений висновок про перевищення ліміту залишку готівки у касі підприємства 14.06.2017р. у сумі 99 516,38 грн. (100000 грн. - 483,62 грн.)

На підставі акта перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 10 січня 2018 року №, згідно з яким до ТОВ «Полтавахлібресурс» застосована штрафна санкція на загальну суму 199 032,76 грн. (99 516,38 грн. х 2) - за перевищення встановленого ліміту залишку готівки в касі.

ТОВ «ПОЛТАВАХЛІБОРЕСУРС» не погодилось з винесеним податковим повідомленням-рішенням та подало скаргу в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України.

28 березня 2018 року ДФС України було прийнято рішення про результати розгляду скарги №10969/6/99-99-11-03-01-25, відповідно до якого скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 10.01.2018 року № в частині застосування штрафної санкції за порушення норм з регулювання обігу готівки у сумі 3 265,52 грн. (1632,76 грн. х 2), в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу лише частково задоволено.

30 березня 2018 року було винесено податкове повідомлення-рішення № про застосування суми штрафної санкції в сумі 195 767,24 грн..

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач і звернувся з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

На час виникнення спірних правовідносин діяло Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (затверджено постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за №40/10320) із змінами та доповненнями (далі-Положення №637).

Зазначена Постанова втратила чинність згідно з постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року N 148, проте діяла на час проведення перевірки та у перевіряємий період.

Згідно з пунктом 2.8 Положення №637 підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов'язково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки. Відокремлені підрозділи підприємств - юридичних осіб можуть здавати готівкову виручку (готівку) безпосередньо до кас таких юридичних осіб або до будь-якого банку для її переказу і зарахування на банківські рахунки зазначених юридичних осіб.

Пунктами 3.1, 3.5 Положення №637 визначено, що касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

У разі видачі окремим фізичним особам готівки (у тому числі працівникам підприємства) за видатковим касовим ордером або видатковою відомістю касир вимагає пред'явити паспорт чи документ, що його замінює, записує його найменування і номер, ким і коли він виданий. Фізична особа розписується у видатковому касовому ордері або видатковій відомості про одержання готівки із зазначенням одержаної суми (гривень - словами, копійок - цифрами), використовуючи чорнильну або кулькову ручку з чорнилом темного кольору. Якщо видаткова відомість складена на видачу готівки кільком особам, то одержувачі також пред'являють паспорти чи документи, що їх замінюють, і розписуються у відповідній графі документа.

Згідно з пунктом 7.23 Положення №637 для визначення понадлімітних залишків готівки в касі порівнюються записи про фактичні її залишки в касі за касовою книгою з установленим лімітом каси за кожний день незалежно від того, здійснювалися в цей день касові обороти (надходження і витрати готівки) чи ні. Якщо в періоді, що перевіряється, виявлено перевищення ліміту каси, то з'ясовується, протягом якого часу (у днях) і які понадлімітні суми не здавалися в установлені строки до банку і з якої причини, а також загальна сума понадлімітних залишків.

Відповідно до пункту 7.24 Положення №637 у разі виявлення під час перевірок видаткових касових ордерів або видаткових відомостей, у яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача (абзац другий пункту 3.5 цього Положення), сума готівки за такими видатковими документами додається до залишку готівки в касі виключно в день, у якому оформлено зазначені видаткові документи, і надалі зазначена сума не береться для розрахунку понадлімітних залишків готівки.

Як вже зазначалось судом, правовою підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення- рішення ГУ ДФС у м. Києві визначає те, що під час перевірки позивачем було перевищено ліміт залишку готівки в касі 14 червня 2017 року на загальну суму 999 516,38 грн. (100 000,00 грн. - 483,62 грн.), що стало наслідком непроставлення підпису уповноваженої особи на видатковому касовому ордері при фактичному отриманні грошових коштів, що є порушенням п.п. 2.8, 3.1, 3.5 Положення №637, яке призвело до перевищення ліміту залишку готівки в касі.

Фіксування начебто виявленого порушення вказано в Акті перевірки ГУ ДФС у м. Києві на сторінці 21, п. 3.2.

Між тим, під час дослідження матеріалів справи судом було встановлено, що ОСОБА_1 було отримано в касі ТОВ «ПОЛТАВАХЛІБОРЕСУРС» грошові кошти на загальну суму 100 000,00 грн. (сто тисяч), на підставі укладеного договору про надання поворотної фінансової допомоги. Факт отримання грошових коштів підтверджується видатковим касовим ордером №62 від 14.06.2017 року, який оформлено у чіткому дотриманні діючого законодавства України, зокрема Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.

Отже, твердження представника ГУ ДФС у м. Києві, що знаходиться на сторінці 21 п. 3.2. щодо відсутності підпису ОСОБА_1 не відповідає дійсності та спростовується видатковим касовим ордером, копія якого наявна в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та податкову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Тобто, документальному підтвердженню підлягає одна із вищезазначених подій, і якщо дана подія оформлена первинним документом, що містить усі обов'язкові реквізити, визначені ч. 2. ст. 9 Закону України, то дана обставина є належним доказом реальності господарської операції.

Відповідно до вимог п.2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України , первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи в момент фактичної видачі грошових коштів з каси ТОВ "Полтавахліборесурс" були фактично присутні три особи - ОСОБА_1, головний бухгалтер ОСОБА_2 та касир. Всі зазначені вище особи проставили свої підписи на видатковому касовому ордері, про що кожною (після отриманні тексту Акту перевірки) було написано відповідні пояснення та надано їх до ДФС України при поданні скарги. До правильності складання видаткового касового ордеру №62 від 14 червня 2017 року в представників контролюючого органу не виникло жодних претензій, як і до загального оформлення процедури видачі і подальшого відображення її в обліку товариства (виписка з головної книги по балансовому рахунку 301 та журнал-ордер по балансовому рахунку 301 надаються в якості додатку до даної скарги). Претензій до ведення касової книги у представників ГУ ДФС у м. Києві також не виникало.

У зв'язку з викладеним, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30 березня 2018 року № , прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві про визначення суми штрафних фінансових санкцій та/або пені в розмірі 195 767,24 грн.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавахліборесурс" (04053, м. Київ, вул. Володимира Винниченко, б. 7, оф. 11; ) судові витрати за сплату судового збору в загальному розмірі 2 937,00 (дві тисячі дев'ятсот тридцять сім) гривень 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка 33/19, ).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя О.В. Патратій