Справа № 815/2825/18
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2018-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2825/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бжассо Н.В.,

за участі секретаря судового засідання Іщенко С.О.,

за участі сторін:

представника позивача ОСОБА_1 (за довіреністю),

представника відповідача Козеровської А.О. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішень № 01532 від 13.04.2018 року

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління ДФС в Одеській області, за результатом розгляду якого позивач просить суд: скасувати як незаконне ППР № 01532 від 13.04.2018 року; стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору, понесені при поданні позовної заяви у сумі 704,80 грн.

В обґрунтування адміністративного позову представник позивача зазначив, що у травні 2018 року на адресу позивача засобами поштового зв'язку надійшло ППР № 01532 від 13.04.2018 року. Зазначене ППР стосувалося сплати 25000,00 грн., відповідно до ст. ст. 267.2.1, 267.4 ПКУ за період 2017 року і є неузгодженим. Представник позивача зазначає, що норма ст. 267.2 ПКУ, яка діяла у 2017 році була прийнята ЗУ № 1791-VIII від 20.12.2016 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» та оприлюднена у виданні Відомості Верховної Ради, 2017, № 4 ст. 42. Таким чином, внесення змін до елементу транспортного податку у вигляді нової методики розрахунку транспортного податку на 2017 рік відбулося пізніше ніж за шість місяців до нового бюджетного періоду, що суперечить принципу стабільності податкового законодавства України. Представник позивача зазначає, що принцип стабільності, згідно з ст. 4.1.9 ПКУ є нормою обов'язковою для всіх, у тому числі для законодавця, який вносить зміни до ПКУ, котра породжує обґрунтовані «законні очікування» у платників податків щодо майна (податку), який вони муситимуть (або не муситимуть) заплатити в наступному податковому періоді, зберігши або витративши своє майно. На думку представника позивача, оскаржуване ППР були прийнято відповідно до норм ПКУ, які були прийняті із порушенням принципу стабільності, передбаченого ПКУ.

Ухвалою суду від 14.06.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

03.07.2018 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, з огляду на який відповідач не погоджується з доводами позивача. Згідно отриманої інформації з бази даних Управління Державтоінспекції Головного управління МВС України в Одеській області встановлено, що за фізичною особою ОСОБА_3 зареєстровано автомобіль Land Rover, модель Range Rover Sport, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартість автомобіля на 2018 рік становить - 1 312 036,83 грн. Таким чином, транспортний засіб, який належить ОСОБА_3 є об'єктом оподаткування у 2017 році, у зв'язку з чим ГУ ДФС в Одеській області прийнято ППР № 01532 від 13.04.2018 року на суму 25000,00 грн. за 2017 рік. З огляду на рішення Одеської міської ради від 08.02.2017 року № 1600-VII» Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 21.01.2015 року № 6257-VI «Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку», яким встановила у 2017 році податок на майно на території міста Одеси на підставі ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», Бюджетного кодексу України, Податкового кодексу України, враховуючи зміни, внесені Законом України від 20.12.2016 року № 1791-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році». Вищевказане рішення було офіційно оприлюднене 17.02.2017 року. Відповідач вказує на те, що п. 4 Перехідних положень Закону України від 20.12.2016 року № 1791-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році», передбачено, що у 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього Закону не застосовуються вимоги п. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПКУ та ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Таким чином, відповідач зазначає, що незважаючи на факт прийняття та оприлюднення органами місцевого самоврядування рішень про встановлення місцевих податків і зборів на 2017 рік, після 15 липня 2016 року, норми таких рішень діють у плановому 2017 році.

10.07.2018 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив на адміністративний позов.

Ухвалою суду від 28.08.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, суд закрив підготовче провадження та за письмовими згодами сторін призначив справу до судового розгляду по суті після закінчення підготовчого судового засідання.

Представник позивача під час судового розгляду справи позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в адміністративному позові та у відповіді на відзив.

Представник відповідача заперечував проти задоволення адміністративного позову з підстав, викладених у відзиві на позов.

Вислухавши доводи представника позивача та представника відповідача, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд робить наступні висновки.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, 23.08.2014 року за ОСОБА_4 зареєстрований легковий автомобіль марки Land Rover, модель Range Rover Sport, реєстраційний номер НОМЕР_2.

13.04.2018 року ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 0532 про нарахування позивачу транспортного податку з фізичних осіб за 2017 рік у розмірі 25000,00 грн.

20.04.2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_4. У зв'язку із укладенням шлюбу, ОСОБА_4 змінила прізвище на «ОСОБА_4» та 24.05.2018 року отримала паспорт громадянина України на ім'я ОСОБА_4

01.01.2015 року набрав чинності Закон України №71-VIII від 28.12.2014 року Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи, яким шляхом викладення в новій редакції норм Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі ПК України) введено новий податок на майно, що складається, у тому числі - з транспортного податку.

В свою чергу Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 року № 909-VІІІ внесені зміни до Податкового кодексу України, зокрема, у частині справляння транспортного податку, які набрали чинності з 01.01.2016 року.

За приписами ст. 265 Податкового Кодексу України (далі - ПКУ), податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Згідно з п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПКУ, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Приписами п.п 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПКУ передбачено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального";

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

Згідно з п. п. 267.4, 267.5 ПКУ, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Рішенням Одеської міської ради від 21.01.2015 року № 6257-VІ з 01.01.2015 року на території м. Одеси встановлено податок на майно в частині транспортного податку згідно з «Положенням про податок на майно в частині транспортного податку».

Рішенням Одеської міської ради №1600-VII від 08.02.2017 року «Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 21 січня 2015 року №6257-VI «Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку», (оприлюднено 17.02.2017 року), встановлено у 2017 році податок на майно на території м. Одеси на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Бюджетного кодексу України, Податкового кодексу України, враховуючи зміни, внесені Законом України від 20.12.2016 року №1791-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році».

Відповідно до ст.8 ПКУ, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до п.п.10.1.1 п.10.1 ст.10 ПК України до місцевих податків належить податок на майно, до складу якого, відповідно до підпункту 265.1.2 пункту 265.1 статті 265 Податкового кодексу України входить транспортний податок.

Відповідно до п.п.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПКУ, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно з п.п. 4.1.9, п. 4.1 ст. 4 ПКУ, податкове законодавство України ґрунтується на принципі стабільності, який передбачає, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року;

Відповідно до п. 4 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» від 20.12.2016 року № 1791-VIII, який набув чинності з 01.01.2017 року, встановлено, що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього Закону, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Як встановлено судом, Рішення Одеської міської №1600-VII від 08.02.2017 року «Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 21 січня 2015 року №6257-VI «Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку» прийнято, у тому числі, на виконання вимог Закону України від 20.12.2016 року № 1791-VIII, про що зазначено в Преамбулі рішення.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з відомостями офіційного веб-порталу Верховної Ради України, Закон України № 1791-VIII від 20.12.2016 року є чинним.

Таким чином, суд робить висновок, що при прийнятті оскаржуваного податкового-повідомлення-рішення відповідач зобов'язаний з 01.01.2017 року при нарахуванні податкових зобов'язань з місцевих податків враховувати норми Закону України № 1791-VIII від 20.12.2016 року.

Посилання представника позивача щодо протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки воно прийняте на підставі норм ПКУ, які прийняті з порушенням порядку, передбаченого ПКУ, суд не приймає до уваги, оскільки в рамках даного провадження вирішується спір, що виник між контролюючим органом та позивачем з приводу нарахування податкового зобов'язання, а не вирішується питання щодо правомірності, конституційності або відповідності ПКУ Закону № 1791-VIII від 20.12.2016 року.

Суд, також, не приймає до уваги посилання представника позивача щодо сталої практики суду, посилаючись на рішення по справі 815/7041/16, яка розглядалася Одеським окружним адміністративним судом та набрало законної сили, оскільки зазначене рішення суду стосувалося іншого податкового періоду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що адміністративний позов не належить до задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 173-183, 192-228, 243, 245, 246, 250, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішень № 01532 від 13.04.2018 року.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Позивач - ОСОБА_3 (адреса: 65007, АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_3).

Відповідач - Головне управління ДФС в Одеській області (адреса: 65044, Одеська область, місто Одеса, вул. Семінарська, будинок 5, ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 30.08.2018 року.

Суддя Н.В. Бжассо

.