Справа № 0440/6398/18
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2018-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД У Х В А Л А
27 серпня 2018 р.справа № 0440/6398/18
23 серпня 2018 року Мусаєв ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Департменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, в якому просить суд: визнати протиправними дії директора департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ОСОБА_2 щодо відмови надати Мусаєву ОСОБА_1 довідку про реєстрацію проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобовязати Департмент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради надати Мусаєву ОСОБА_1 відповідну довідку про реєстрацію його проживання за вказаною адресою для можливості переоформити особистий рахунок на квартиру на своє імя та приватизувати своє житло.
Також, разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій Мусаєв ОСОБА_1 просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме, заборонити будь-кому вчиняти відносно квартири АДРЕСА_2 будь-які дії, направлені на реєстрацію проживання, користування, видачу іншого документу на право користування будь-яким іншим особам, чи зміну власності чи користування даним житлом, до прийняття рішення по даній справі та набранням ним чинності.
В обгрунтування позовної заяви позивач зазначає, що ним подано позов про визнання протиправними дій директора департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ОСОБА_2 щодо відмови надати Мусаєву ОСОБА_1 довідку про реєстрацію проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобовязати Департмент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради надати Мусаєву ОСОБА_1 відповідну довідку про реєстрацію його проживання за вказаною адресою для можливості переоформити особистий рахунок на квартиру на своє імя та приватизувати своє житло, враховуючи, що із останньої відповіді відповідача вбачається, що позивач перестав бути зареєстрованим у вищезазначеній квартирі, проте, протягом року інформація була підтверджена. Отже, з метою недопущення видання іншій особі ордеру на вселення у квартиру, що може порушити право позивача на проживання та приватизацію житла, позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову.
Згідно із частиною 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши матеріали справи, дослідивши всі наявні докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав щодо задоволення заяви Мусаєва ОСОБА_1 про забезпечення позову, виходячи з наступних підстав.
Так, відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до пункту 17 абзацу 2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 р. Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень.
Частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено види забезпечення позову, а саме, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Пунктом 5 частини 3 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України чітко встановлено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення субєкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обовязку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.
Із заяви про забезпечення позову вбачається, що позивач вважає протиправними дії директора департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ОСОБА_2 щодо відмови надати Мусаєву ОСОБА_1 довідку про реєстрацію проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1, тому, просить суд зобовязати Департмент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради надати Мусаєву ОСОБА_1 відповідну довідку про реєстрацію його проживання за вказаною адресою для можливості переоформити особистий рахунок на квартиру на своє імя та приватизувати своє житло.
Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач посилається на можливість настання негативних наслідків у майбутньому, але не посилається на конкретні обставини, що свідчать про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення по адміністративній справі, або що захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а лише зазначає про імовірність настання таких наслідків взагалі, без зазначення конкретних обставин.
Відповідно до частини 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Відповідно до частини 1 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники справи мають рівні процесуальні права та обовязки.
Вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а і відповідача, права якого можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Також, суд має враховувати співмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.
Слід зазначити, що суди найвищих інстанцій неодноразово звертали увагу, що суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (постанова Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 6, постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року № 2).
Суд вважає, що забезпечення позову шляхом заборони будь-кому вчиняти відносно квартири АДРЕСА_2 будь-які дії, направлені на реєстрацію проживання, користування, видачу іншого документу на право користування будь-яким іншим особам, чи зміну власності чи користування даним житлом, до прийняття рішення по даній справі та набранням ним чинності - суперечить завданням інституту забезпечення позову, а також, вимоги щодо реєстрації проживання, користування та реєстрації права власності на житло, не є предметом спору між сторонами за даним адміністративним позовом.
Суд також зазначає, що заява про забезпечення позову розглядається судом за наявними на час її розгляду матеріалами. З поданих письмових доказів суд не вбачає очевидних ознак протиправності дій відповідача, враховуючи, що ці факти повинні бути встановлені судом під час розгляду позовної заяви при вирішенні позовних вимог по суті спору.
Слід зазначити, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.08.2018 року судом відкрито провадження у адміністративній справі № 0440/6398/18 за позовними вимогами Мусаєва ОСОБА_1 до Департменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, розгляд справи призначено на 26.09.2018 року о 10 годині 15 хвилин.
Отже, суд вважає заяву про забезпечення позову необгрунтованою, та подано до суду передчасно, до заяви не надано належних та допустимих письмових доказів щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, до ухвалення рішення по адміністративній справі.
Таким чином, враховуючи, що пунктом 5 частини 3 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України чітко встановлено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення субєкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обовязку вчиняти дії, що випливають з такого рішення, а також, позивачем не доведено наявності у даній адміністративній справі хоча б однієї з вичерпного переліку обставин, передбачених статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України, для постановлення судом ухвали про забезпечення позову, суд вважає, що підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.
Частиною 5 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Відповідно до частини 2 статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.
На підставі вищекладеного, керуючись статтями 44, 150-154, 248, 246, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки передбачені статтями 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя ОСОБА_3