Справа № 2140/1328/18
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2018-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2018 р.м. ХерсонСправа № 2140/1328/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ковбій О.В.,

при секретарі: Васильєвій В.В.,

представників позивача - Савранської Л.О., Мяснянкіної К.А.

представника відповідача - Віштала Д.А.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колона № 19" про зобов'язання забезпечити доступ до об'єктів перевірки,

встановив:

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області (далі-ГУ ДСНС у Запорізькій області, позивач) звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №19» (далі - відповідач, ТОВ «ПМК №19»), в якому просило зобов'язати відповідачів забезпечити доступ до його об'єктів за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Гоголя, 65 та м. Василівка, вул. 40 років Перемоги, 12 (в т.ч. всіх приміщень та обладнання) для здійснення заходів планової перевірки пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту співробітникам підрозділу ГУ ДСНС України у Запорізькій області, при цьому надати всі необхідні документи для здійснення планової перевірки пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту та забезпечити присутність уповноважених осіб ТОВ «ПМК №19» при здійсненні планової перевірки пожежної та техногенної безпеки.

В обґрунтування своїх вимог посилалося на те, що відповідачі перешкоджають виконанню покладених державою на інспекторів завдань, що унеможливлює встановити наявність або відсутність порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що може створювати реальну загрозу життю та здоров'ю людей, які працюють, перебувають у відповідачів, а також особам, які будуть здійснювати гасіння виниклої пожежі.

Ухвалою суду від 13.07.2018 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Судове засідання призначено на 03.08.2018 року.

В судове засідання на вказану дату сторони з'явились. У зв'язку з клопотання відповідача розгляд справи відкладено на 20.08.2018 року.

10.08.2018 року від ТОВ «ПМК №19» до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що право ГУ ДСНС у Запорізькій області звертатися до суду з позовом про зобов'язання фізичної або юридичної особи вчинити певні дії законом не передбачено.

В судове засідання, призначене на 20.08.2018 року сторони з'явились.

Представники позивача на задоволенні позовних вимог наполягали з підстав, викладених ними в позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, наведених ним в відзиві на позов.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

На виконання вимог Кодексу цивільного захисту України, Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», на підставі наказу Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 24.11.2017 року №627 «Про затвердження річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю)», з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2017 року №1104 «Про затвердження переліку органів державного нагляду (контролю), на які не поширюється дія Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області видано наказ від 19.03.2018 року №108, яким приписано управлінню запобіганню надзвичайним ситуаціям організувати та забезпечити проведення у 2-му кварталі 2018 року планових перевірок суб'єктів господарювання з високим ступенем ризику від провадження діяльності щодо законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки відповідно до План-графіку, що додається (т.с.1 а.с.25).

Згідно пункту 28 наведеного План-графіку ТОВ «ПМК №19» включено до об'єктів перевірки, період проведення -24.04.2018 - 07.05.2018 року (т.с.1 а.с.26-27).

На виконання Наказу, тимчасово виконуючим обов'язки заступника начальника Головного управління із запобігання надзвичайним ситуаціям ГУ ДСНС у Запорізькій області складено повідомлення про проведення перевірки від 06.04.2018 №04/2-27/1718, яке було направлено на адресу відповідача. (т.с.1 а.с.18-19)

07.05.2018 року головним інспектором Токмацького МРС ГУ ДСНС Україниу Запорізькій області майором служби цивільного захисту Бойчук А.О. здійснено вихід на об'єкт - ТОВ «ПМК №19» магазин «33м2», за адресом: Запорізька область, м. Токмак, вул. Гоголя, 65, проте, його не було допущено до проведення перевірки, у зв'язку з чим складено акт про недопущення до проведення планової перевірки від 07.05.2018 (а.с. 21).

Аналогічна ситуація сталася з головним інспектором Василівського РС ГУ ДСНС України у Запорізькій області підполковником служби цивільного захисту Притулою І.М. на об'єкті відповідача - магазин «33м2», за адресом: Запорізька область, м. Василівка, вул. 40 років Перемоги, 12, про що складено акт від 07.05.2018 року.

Позивач, вважаючи дії відповідачів щодо недопущення до проведення планової перевірки протиправними, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Дослідивши матеріали справи та здійснивши системний аналіз чинного законодавства суд приходить до наступних висновків.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевіряючи повноваження ГУ ДСНС у Запорізькій області на звернення до суду з даним позовом, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Положеннями ст. 5 КАС України закріплено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування у сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема обов'язком доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування.

Згідно п.5 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом.

При цьому, приписами ч. 4 ст. 46 КАС України встановлено, що громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень:

1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об'єднання;

2) про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об'єднання;

3) про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України;

4) про встановлення обмежень щодо реалізації права на свободу мирних зібрань (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо);

5) в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб'єкту владних повноважень законом.

Системний аналіз наведеної норми свідчить про те, що громадяни, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб, проте і в цих випадках, водночас із перевіркою дій чи бездіяльності згаданих осіб, обставин, що стали підставою для втручання суб'єктів владних повноважень, суд має перевірити на відповідність чинному законодавству рішення, дії чи бездіяльність самих суб'єктів владних повноважень.

Більш того, п.5 ч.4 ст.46 КАС України, який є частиною норми процесуального права, існує як послідовне продовження випадків превентивного судового контролю і має розумітися та застосовуватися судами саме в такому значенні, а не як норма, що давала би право для розширеного тлумачення права суб'єкта владних повноважень на адміністративний позов.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори за зверненням суб'єкта владних повноважень, в яких одночасно можуть бути відповідачами фізичні та юридичні особи, в чітко визначених законами України випадках.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21.12.2016 за результатами розгляду справи № 21-2735а16 (висновок базується на нормах КАС України, що діяв на час розгляду справи, положення якого, в частині норм на які посилається Верховний суд України, є ідентичними до норм діючого КАС України).

Відповідно до п.12 ст.67 КЦЗ України до повноваження центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки належить, зокрема, звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожеженебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

Наведеному припису Кодексу цивільного захисту кореспондує пп. 48 п. 4 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року №1052 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, а також, у дещо зміненій редакції пп. 35 п. 4 Положення про Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області, затвердженого наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 04.02.2013 року №3 (у редакції наказу ДСНС від 21.09.2017 року №507)

Підпунктом 73 п.4 Положення відповідача, визначено, що Головне управління відповідно до покладених на нього завдань на відповідній території за дорученням ДСНС представляє її інтереси під час розгляду справ у судах.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що ГУ ДСНС у Запорізькій області має право подавати позов в адміністративному судочинстві, а також представляти інтереси ДСНС України за її дорученням під час розгляду справ у судах в конкретно визначених законом випадках.

Між тим, суд звертає увагу на те, що право органів ДСНС подавати позов про зобов'язання фізичної або юридичної особи вчинити певні дії, зокрема, забезпечити допуск фахівця органу державної служби з надзвичайних ситуацій до здійснення перевірки стану додержання (виконання) вимог законодавства у сфері (з питань) цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки не закріплено жодним законом України, що регулює спірні правовідносини.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 06.03.2018р. у справі К/9901/1737/18 (№826/7962/16).

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що положеннями чинного процесуального законодавства встановлено, що фізичні та юридичні особи можуть бути відповідачами в чітко визначених саме законами України випадках, тоді як повноваження позивача на звернення до адміністративного суду з позовом до юридичної особи про зобов'язання допустити працівників ДСНС України та її територіальних органів до проведення перевірки законом не передбачені, що свідчить про відсутність у позивача права на звернення до адміністративного суду з цим адміністративним позовом та відповідно є підставою для відмови в його задоволенні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 27 серпня 2018 р.

Суддя Ковбій О.В.

кат. 8.2.3