Справа № 679/1344/16-а
Суддя: Базарник Б. І.
Дата ухвалення: 2018-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/679/3/2018
Справа № 679/1344/16-а
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2018 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Базарника Б.І.,

при секретарі Ясенчук С.Ю.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Нетішин справу №679/1344/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 (адреса проживання: 30100, Хмельницька обл., м.Нетішин, вул.Курчатова, 7/21, РНОКПП -НОМЕР_1) до Нетішинського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області (адреса: 30100, м.Нетішин, вул.Енергетиків, 4), про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року з Хмельницького окружного адміністративного суду за підслідністю надійшов позов ОСОБА_1 до Нетішинського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання дій протиправними. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, поданої до суду 21.11.2017 року позивач просив суд визнати протиправними та незаконними дії відповідача (в особі його працівників) щодо його затримання, застосування спецзасобів кайданок, застосування до нього фізичного насилля, щодо перешкоджання йому у здійсненні журналістської діяльності та реалізації повноважень представника правозахисної громадської організації «Зєднання борців за справедливість».

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 посилається на те, що 06.05.2016 року він як представник громадської організації та журналіст газети «Вісник малозахищених» разом із іншими трьома представниками від інших громадських організацій були присутні при незаконному, на думку позивача, виселенні державним виконавцем за участі працівників поліції малолітньої дитини ОСОБА_3, її матері ОСОБА_4 та біженки з Криму ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_1 реалізуючи свої права журналіста та громадського діяча здійснював фіксацію державного виконавця та працівників поліції. Останній вказує на те, що поводив себе толерантно та не застосовував будь-якого насилля чи фізичного примусу до представників органів державної влади (працівників поліції, державного виконавця). На думку позивача будь-якої непокори законним вимогам працівникам поліції він не вчиняв, оскільки реалізовував своє право бути присутнім при проведенні виселення та фіксації цього процесу, при цьому позивач посилається на ст.26 Закону України «Про друковані засоби масової інформації» та Статут громадської організації «Зєднання борців за справедливість» та зазначає, що як керівник вказаної громадської організації представляв інтереси ОСОБА_5, яка являється членом даної організації.

Позивач вважає, що працівники поліції не маючи законних підстав та зловживаючи наданою їм владою і повноваженнями, діючи з їх перевищенням, застосували до нього як до пенсіонера у віці 67 років грубу силу (фізичне насилля), незаконно застосували до нього спецзасоби (наручники), перешкоджали йому в здійсненні журналістської діяльності та діяльності громадського правозахисника не дивлячись на те, що він неодноразово предявляв свої посвідчення та наголошував, що він є журналістом, громадським діячем та правозахисником. ОСОБА_1 вказує на те, що йому було завдано фізичний біль та заподіяні тілесні ушкодження внаслідок застосування до нього кайданок.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили позов задоволити, а також надали пояснення, які є аналогічними обгрунтуванням наведеним у позові.

Відповідач Нетішинський ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області, будучи належним чином повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, явки свого представника у судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, своїх заперечень або відзиву на позов суду не надав.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача відповідно ч.1 ст.205 КАС України.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.06.2016 року позов ОСОБА_1 залишено без руху та надано термін для усунення недоліків, вказаних у даній ухвалі.

Ухвалою цього ж суду від 04.08.2016 року відкрито провадження у даній справі.

15.08.2016 року відповідач направив клопотання про закриття провадження у даній адміністративній справі посилаючись на те, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.08.2016 року клопотання відповідача задоволено частково та вирішено передати дану адміністративну справу на розгляд Нетішинського міського суду.

Ухвалою Нетішинського міського суду від 19.09.2016 року справу прийнято до свого провадження суддею Сопронюк О.В.

Ухвалою від 06.04.2017 року задоволено клопотання позивача та витребувано докази від відповідача.

Ухвалою від 24.05.2017 року у звязку із закінченням строку повноважень судді Сопронюк О.В. справу прийнято до свого провадження суддею Базарником Б.І.

Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши докази, які надані сторонами та наявні у матеріалах справи, здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд встановив наступні обставини справи та дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, зважаючи на таке.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 06.05.2016 року державними виконавцями Нетішинського МВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області відбувалось виконання рішення Нетішинського міського суду відповідно до виконавчого листа №2/679/11/2014 щодо виселення з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та її малолітньої доньки ОСОБА_3

Відповідно до посвідчення журналіста №011, яке видане 03.11.2015 року (дійсне до 03.11.2017 року) на підставі статуту громадської організації «Зєднання борців за справедливість», ОСОБА_1 є головою редакційної ради газет «Вісник малозахищених» та «Гаряча інформація», (а.с.7).

Згідно із посвідченням №027, яке видане 03.11.2015 року (дійсне до 03.11.2017 року) на підставі статуту громадської організації «Зєднання борців за справедливість» ОСОБА_1 є громадським активістом (а.с.105).

Крім того, позивач являється пенсіонером та йому здійснюється виплата пенсії за віком, що підтверджується посвідченням №4948 від 01.07.1994 року (а.с.11).

Під час здійснення виконавчих дій по виселенню ОСОБА_4 та її малолітньої доньки ОСОБА_3 був присутній позивач ОСОБА_1, який вказує на те, що представляв та захищав інтереси ОСОБА_5 (проживаючої у цьому ж помешканні), яка являється членом громадської організації «Зєднання борців за справедливість», керівником якої є він.

Згідно положень ч.1 ст.21 Закону України «Про громадські об'єднання» для здійснення своєї мети (цілей) громадське об'єднання має право: вільно поширювати інформацію про свою діяльність, пропагувати свою мету (цілі); звертатися у порядку, визначеному законом, до органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб з пропозиціями (зауваженнями), заявами (клопотаннями), скаргами; одержувати у порядку, визначеному законом, публічну інформацію, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації; брати участь у порядку, визначеному законодавством, у розробленні проектів нормативно-правових актів, що видаються органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування і стосуються сфери діяльності громадського об'єднання та важливих питань державного і суспільного життя; проводити мирні зібрання; здійснювати інші права, не заборонені законом.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.26 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» журналіст зобов'язаний представлятися та пред'являти редакційне посвідчення чи інший документ, що підтверджує його професійну належність або повноваження, надані редакцією друкованого засобу масової інформації.

Згідно з ч.4 ст.23 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» редактор (головний редактор) керує діяльністю редакції в межах повноважень, визначених її статутом, представляє редакцію у відносинах із засновником (співзасновниками), видавцем, авторами, державними органами, об'єднаннями громадян і окремими громадянами, а також у суді і третейському суді та несе відповідальність за виконання вимог, що ставляться до діяльності друкованого засобу масової інформації, його редакції відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Громадської організації «Зєднання борців за справедливість» ОСОБА_1 має право вчиняти юридичні дії від імені цієї організації без довіреності, у тому числі підписувати договори, та наявність обмежень щодо представництва від імені організації (а.с.103).

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців редакції загальнодержавної газети «Вісник малозахищених» ОСОБА_1 має право вчиняти юридичні дії від імені цієї організації без довіреності, у тому числі підписувати договори, та наявність обмежень щодо представництва від імені редакції (а.с.104).

Згідно п.5.15.1 витягу із Статуту Громадської організації «Зєднання борців за справедливість» голова ради має право представляти без доручення Зєднання у взаємовідносинах з іншими юридичними та фізичними особами, органами влади і управління, в судових установах (а.с.101).

Відповідно до протоколу №23 від 07.03.2014 року засідання ради Зєднання «Борців за справедливість» вирішено ОСОБА_6 прийняти в члени Громадської організації «Зєднання борців за справедливість», звільнити від сплати членських внесків та здійснити захист прав, свобод і законних інтересів.

Водночас, з пояснень сторін, показів свідків, переглянутих відеозаписів, які були надані позивачем, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, який представився як журналіст та редактор газети «Вісник малозахищених», громадський правозахисник та представник ОСОБА_5 як члена громадської організації, працівникам поліції, які були залучені до забезпечення охорони публічного порядку під час проведення державними виконавцями виконавчих дій по виселенню, своїх документів (у тому числі довіреності на представництво члена організації ОСОБА_5 та/або протоколу №23 про прийняття останньої в членство) та посвідчення журналіста не надав та не предявив, хоча працівники поліції неодноразово просили його предявити такі документи з метою забезпечення реалізації його прав.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про національну поліцію» (далі за текстом - Закон) завданнями поліції є забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави та ін.

Відповідно до покладених на неї завдань поліція, зокрема: вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; доставляє у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення (ст.23).

Поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом. Для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення поліція також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи (ст.30), до числа яких віднесено перевірку документів особи (ст.31).

Поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, у випадку якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (ст. 32).

Статтею 43 Закону визначено порядок застосування поліцейських заходів примусу, вид та інтенсивність застосування яких визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення.

Поліцейський зобов'язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров'я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.

Згідно з положеннями ст.ст.42, 44, 45 Закону поліція уповноважена застосовувати заходи примусу, серед яких фізичний вплив (сила), та спеціальні засоби (в тому числі кайданки). Фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом. Кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються, зокрема, під час затримання особи.

За змістом норм ст.ст.260-263 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов'язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи Національною поліцією, про що складається відповідний протокол.

Як встановлено судом згідно протоколу про адміністративне затримання від 06.05.2016 року, цього ж дня о 12 год. 09 хв. працівниками поліції проведено адміністративне затримання ОСОБА_1 у звязку із вчиненням правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП та доставлено до приміщення Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області для складання протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.114).

Цього ж дня на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП (а.с.115).

Крім того, факт проведення затримання позивача працівниками відповідача підтвердили також допитані у судовому засіданні свідки, заявлені позивачем, які також вказали, кожен окремо, що до ОСОБА_1 дійсно було застосовано фізичну силу та спецзасіб кайданки.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (або такого, що готується) від 06.05.2016 року слідчим Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 прийнято заяву від ОСОБА_8 про опір працівникам поліції, в якій останній вказав, що 06.05.2016 року близько 12 години у м.Нетішин, по пр.Незалежності, 6, поблизу кімнати №420, в присутності свідків, ОСОБА_1 відмовляючись виконувати законні вимоги працівників поліції, які виконували свої службові обовязки, вчинив активну фізичну протидію працівникам поліції, а також застосував фізичне насильство відносно нього як працівника поліції, а саме - здушування пальцями шиї.

В подальшому, 19.05.2016 року було винесено постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП відносно ОСОБА_1 так як 06.05.2016 року внесено відомості до ЄРДР за №0000187 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України відносно останнього. Подальший хід проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні сторонами суду не повідомлявся та судом не досліджувався.

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 23.05.2016 року, яка була попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази (ст.384 КК України) остання повідомила, що вона як головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Хмельницькій області була у складі виконавчої групи, яка здійснювала примусове виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1. У звязку з тим, що ОСОБА_4 разом з іншими особами, в тому числі і з ОСОБА_1 заблокували вхід до кімнати та перешкоджали вчиненню виконавчих дій, у звязку з чим державними виконавцями було викликано працівників поліції для забезпечення допомоги в примусовому виконанні рішення суду. Працівники поліції дійсно просили громадян залишити місце проведення виконавчих дій, проте ОСОБА_1 не реагував на їх вимоги, почав кричати та в зухвалій формі прямо відмовив, що не буде виконувати вимогу працівників поліції та буде перешкоджати діям працівників ДВС. Такі свої дії останній пояснював тим, що дії державних виконавців незаконні. В подальшому, після невиконання вимог працівників поліції, ОСОБА_1 було повідомлено, що він затриманий та висунуто вимогу направитись до Нетішинського ВП, при цьому його попередили про застосування відносно нього фізичної сили та надали час для припинення протиправних дій, однак останній не реагував та продовжував вчиняти протиправні дії, внаслідок чого працівниками поліції було застосовано до нього фізичну силу та одягнуто кайданки. При цьому, ОСОБА_1 продовжував чинити опір працівникам поліції (а.с.144-145).

Вищевказані факти також підтверджено протоколами допиту свідків, які були попереджені про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України, зокрема, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_8, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 (а.с.120-139, 142-143).

Таким чином, невиконання законних вимог працівника поліції ОСОБА_1, а саме припинення перешкоджати вчиненню державними виконавцями виконавчих дій по виконанню рішення суду, підтверджено дослідженими у судовому засіданні доказами.

Вказане підтверджується також відеозаписом, який наданий суду позивачем, на якому чітко видно як працівник поліції декілька разів попереджає ОСОБА_1 про припинення протиправної поведінки та не перешкоджання виконання рішення суду та просить предявити документи на здійснення журналістської діяльності чи представництва ОСОБА_6, проте останній не реагує та вказує на те, що не припинить чинити перешкоди і вимоги виконувати не буде.

Положеннями ст.90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевказане суд вважає, що в даному випадку працівники поліції діяли в межах своїх повноважень та з метою припинення протиправних дій ОСОБА_1, які полягали у невиконанні законних вимог працівника поліції, обґрунтовано провели затримання останнього. Затримання позивача відбулося за фактичних обставин, при яких працівники поліції були змушені реагувати на несподівану ескалацію ситуації, коли позивач почав вчиняти активний опір працівникам правоохоронного органу при виконанні ними законних повноважень. Динаміка розвитку ситуації свідчить про неможливість та невиправданість попередження порушника про застосування поліцейських заходів. При цьому позивачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б вказували на заподіяння йому тілесних ушкоджень з боку працівників поліції.

Частиною 5 статті 43 Закону України «Про національну поліцію» встановлено заборону застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї до жінок з явними ознаками вагітності, малолітніх осіб, осіб з явними ознаками обмежених можливостей або старості, крім випадків учинення ними збройного чи групового нападу, учинення збройного опору поліцейському, що загрожує життю і здоров'ю інших осіб або поліцейських, якщо відбити такий напад або опір іншими способами і засобами неможливо.

Водночас, на переконання суду, перед застосуванням працівниками поліції фізичної сили та спецзасобів до позивача, вони повинні були встановити його вік та зясувати чи не належить він до пільгових категорій осіб. Тому суд погоджується з позицією позивача в частині неправомірного застосування працівниками поліції відносно нього фізичної сили та спецзасобу кайданок.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 1 - 9, 12, 14, 19, 20, 22, 25, 30, 32, 72 79, 90, 94, 108, 132, 139, 159, 160, 192, 194, 227, 228, 241 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса проживання: 30100, Хмельницька обл., м.Нетішин, вул.Курчатова, 7/21, РНОКПП -НОМЕР_1) до Нетішинського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області (адреса: 30100, м.Нетішин, вул.Енергетиків, 4), про визнання дій протиправними задовільнити частково.

Визнати протиправними дії працівників Нетішинського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області щодо застосування до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, спеціальних засобів кайданок, що мало місце під час його затримання 06 травня 2016 року.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку статті 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання повного тексту рішення.

Повний текст судового рішення складено 17.08.2018.

Суддя Б.І. Базарник