Справа № 826/14304/16
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомтовариство з обмеженою відповідальністю «Енергетично-збагачувальний комплекс «Донбасвуглепереробка»
додержавної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві
провизнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетично-збагачувальний комплекс «Донбасвуглепереробка» (далі-позивач/ТОВ «ЕЗК «Донбасвуглепереробка») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві (далі - відповідач ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві), в якій просить суд (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог):
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у прийнятті податкових декларацій з податку на додану вартість за травень, червень, липень 2016 року;
- визнати податкові декларації з податку на додану вартість за період травень, червень, липень 2016 року разом із додатками такими, що податні позивачем у день їх фактичного отримання відповідачем 22.06.2016, 19.07.2016, 23.08.2016 відповідно;
- зобов'язати відповідача відобразити показники (дані) податкових декларацій позивача з податку на додану вартість за період травень, червень, липень 2016 року з додатками в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку ТОВ «ЕЗК «Донбасвуглепереробка».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що надіслані на адресу контролюючого органу податкові декларації позивача мають всі необхідні реквізити, відповідно вимогам п. 48.3 статті 48 Податкового кодексу України, відтак, відмова у прийняті вказаних декларацій є необґрунтованою та протиправною.
Відповідачем письмових заперечень на позовні вимоги не подано, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечено.
Справа розглянута в порядку письмового провадження, з огляду на наявне клопотання позивача, у відповідності до положень частини дев'ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.
Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергетично-збагачувальний комплекс "Донбасвуглепереробка" 16 червня 2016 року шляхом надсилання поштою з описом вкладення до цінного листа, подано до державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2016 року разом з додатками.
Листом від 24.06.2016 №7681/10/26-50-08-04 ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві відмовлено ТОВ «ЕЗК «Донбасвуглепереробка» відмовлено у прийняті вказаної податкової декларації за травень 2016 року.
15 липня 2016 року ТОВ «ЕЗК «Донбасвуглепереробка» направлено на адресу ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві податкову декларації з податку на додану вартість за червень 2016 року.
Листом від 25.07.2016 №8910/10/26-50-08-04 контролюючим органом відмовлено у прийняті податкової звітності позивача за червень 2016 року.
Відповідно до змісту вказаних листів ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві, відмова у прийняті податкової звітності позивача за травень, червень, липень 2016 року вмотивована недостовірністю на невідповідністю даних, зазначених в надісланих деклараціях.
Вважаючи таку відмову необґрунтованою та протиправною, а свої права та охоронювані інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.
У розумінні норм абз. 1 п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України (надалі - ПК України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики (п. 46.5 ст. 46 цього Кодексу).
Зокрема, п.п. 48.1 і 48.3 ст. 48 ПК України встановлено, що податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.
Згідно з п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України, податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).
Відповідно до п. 48.7 ст. 48 ПК України, податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.
Таким чином, з урахуванням вищенаведених правових норм, перелік підстав для відмови контролюючого органу від прийняття податкової декларації, є вичерпним, а, відтак, неприйняття податкової декларації з інших підстав податковим законодавством не передбачено, а тому забороняється.
Разом з тим, суд звертає увагу, що у відповідності до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на момент подання податкових декларацій, місцезнаходження позивача відповідає даним, зазначеним у податковій декларації, а саме: місто Київ, проспект Червонозоряний, 119, літера Х, квартира 23.
З огляду на викладене, не приймати податкову звітність позивача за травень, червень, липень 2016 року з підстав невірного зазначення такого реквізиту як "місцезнаходження" спростовується наявними у матеріалах справи доказів. Іншого відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, під час судового розгляду справи не доведено достатніми доказами.
Слід також зазначити, що п.п. 49.3 і 49.4 ПК України встановлено, що податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.
При цьому платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до органу державної податкової служби в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.
Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.
У разі розірвання контролюючим органом в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів платник податків, договір з яким розірвано, має право до складання нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами "а" і "б" пункту 49.3 цієї статті.
Прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають (п. 49.8 ст. 49 ПК України).
З урахуванням викладеного, суд звертає увагу, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2017 у справі №826/76/16, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2017, зокрема, визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві з одностороннього припинення договору про визнання електронних документів № 191220141 від 19.12.2014 (реєстраційний номер НОМЕР_1).
Отже, між позивачем та відповідачем на момент подачі податкової декларації, а саме: березень 2016 року, був в односторонньому порядку розірваний договір про визнання електронних документів, а тому позивач мав право на подання податкової декларації на додану вартість засобами поштового зв'язку.
За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом (п. 49.9 ст. 49 Податкового кодексу України).
Як наслідок, суд вказує про необхідність визнання податкових декларацій товариства з обмеженою відповідальністю "Донбасвуглепереробка" з податку на додану вартість за період травень, червень, липень 2016 року разом із додатками такими, що податні позивачем у день їх фактичного отримання відповідачем 22.06.2016, 19.07.2016, 23.08.2016 відповідно.
Водночас, суд відмовляє в задоволенні позовної заяви в частині позовних вимог про зобов'язання ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві відобразити показники (дані) податкових декларацій позивача з податку на додану вартість за період травень, червень, липень 2016 року з додатками в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку ТОВ «ЕЗК «Донбасвуглепереробка», оскільки ця вимога є похідною вимог про визнання протиправною відмови у прийнятті декларації з податку на додану вартість та на стадії розгляду питання про визнання протиправною відмови у прийнятті декларації є передчасною.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -
1.Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-збагачувальний комплекс «Донбасвуглепереробка» задовольнити частково.
2. Визнати протиправними дії державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо відмови у прийнятті податкових декларацій з податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-збагачувальний комплекс «Донбасвуглепереробка» за травень, червень, липень 2016 року.
3. Визнати податкові декларації з податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-збагачувальний комплекс «Донбасвуглепереробка» за період травень, червень, липень 2016 року разом із додатками такими, що податні позивачем у день їх фактичного отримання відповідачем 22.06.2016, 19.07.2016, 23.08.2016 відповідно.
Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян