Справа № 264/2373/18
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 року справа № 264/2373/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Сухарька М.Г., Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції та поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції Донецькій області Департаменту патрульної поліції Сінілової Ганни Олексіївни на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 03 липня 2018 року в справі № 264/2373/18 (головуючий І інстанції Кузнецов Д.В.) за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати неправомірними дії поліцейських роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції Донецькій області Департаменту патрульної поліції Сінілової Г.О. та Гулько М.А. та скасувати постанову в праві про адміністративне правопорушення серії АР № 894945 від 27.04.2018, а провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрити.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 03 липня 2018 року адміністративний позов задоволено, внаслідок чого постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності скасовано.

Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції та поліцейський роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції Донецькій області Департаменту патрульної поліції Сінілова Г.О., не погодившись з судовим рішенням, подали апеляційні скарги, в яких посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційних скарг зазначено, що наявним у матеріалах справи відеозаписом належним чином доведено вчинення ОСОБА_2 правопорушення, на підставі якого її було притягнуто до адміністративної відповідальності. Апелянти наголошують, що постанова про накладення на позивача штрафу була прийнята із дотриманням вимог чинного законодавства, а в діях співробітників поліції відсутні ознаки протиправності.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

Згідно з матеріалами справи 27 квітня 2018 року поліцейським роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції Донецькій області Департаменту патрульної поліції Сініловою Ганною Олексіївною (далі - патрульний) було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії АР № 894945. Вказаною постановою ОСОБА_2, яка керувала автомобілем HYUDAI GETZ, державний номер НОМЕР_1, було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн за вчинення порушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало порушення п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, а саме: здійснення руху на забороняючий сигнал світлофора поблизу б. 147 по пр. Будівельників у м. Маріуполі.

Не визнаючи себе винною у вчиненні цього правопорушення, ОСОБА_2 звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

За приписами ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року (далі - Закон № 580-VIII) поліція відповідно до покладених на неї завдань припиняє виявлені адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 затверджено Правила дорожнього руху. Пунктом 16.2 розділу 16 Правил регламентовано, що на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

За приписами ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Частиною 1 статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція).

Пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції встановлено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121 1, 121 2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124 1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132 1, частинами шостою і одинадцятою статті 133 1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (п. 6 Інструкції). Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (п. 8 Інструкції).

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Дослідивши наданий Управлінням патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції відеозапис, суд встановив, що транспортний засіб, яким керувала ОСОБА_2, зупинився на забороняючий сигнал світлофора перед розміткою 1.12 (стоп-лінія). Впродовж дії забороняючого сигналу світлофора автомобіль почав поступово рухатися в бік розмітки. Відеозаписом зафіксовано, що передні колеса автомобіля HYUDAI GETZ, державний номер НОМЕР_1, перетнули розмітку 1.12 на позначці часу 17:45:20, повністю автомобіль - 17:45:22, зелений сигнал світлофора ввімкнувся - 17:45:23. Тобто, позивач здійснив рух на забороняючий сигнал світлофора.

Після надання патрульним можливості ознайомитися із записом порушення ОСОБА_2 спочатку заперечувала рух на забороняючий сигнал світлофора, а потім надала пояснення, що автомобіль покотився, оскільки вона відволіклась на розмову із сином та зняла ногу з педалі гальма. Отже, Правил дорожнього руху вона не порушувала.

Суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність матеріалами справи вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Висновки суду першої інстанції про необхідність скасування постанови серії АР № 894945 від 27.04.2018 ґрунтуються на тому, що через не зазначення в ній технічного засобу, яким здійснено відеозапис, останній не може бути належним доказом по справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. У постанові серії АР № 894945 від 27.04.2018 у п. 8 «До постанови додаються» наявна лише позначка «відео».

Разом з тим, позивач не надав до суду заперечень, що на відео зафіксовано інший транспортний засіб. Відео є чітким, тому в суду апеляційної інстанції також відсутні сумніви, що на відео зображено інший транспортний засіб.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що порушення патрульним порядку заповнення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, а саме не зазначення реквізитів нагрудної камери, не є достатньою підставою для скасування такої постанови. Тому суд першої інстанції дійшов хибного висновку щодо наявності підстав для скасування постанови в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до вимог ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

Керуючись статями 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції та поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції Донецькій області Департаменту патрульної поліції Сінілової Ганни Олексіївни на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 03 липня 2018 року в справі № 264/2373/18 за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 03 липня 2018 року в справі № 264/2373/18 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання колегією суддів і не може бути оскаржена.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук