Справа № 803/427/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 рокуЛьвів№ 876/4872/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Головного управління ДФС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року у справі № 803/427/18 (час прийняття 11:22 год., м. Луцьк головуючий суддя Андрусенко О.О., повний текст складений 18 травня 2018 року) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

15 березня 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1В.) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області) від 16.02.2018 року № про застосування фінансових санкцій у розмірі 187000,00 грн.

Рішенням від 14 травня 2018 року Волинський окружний адміністративний суд позовні вимоги задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 16.02.2018 року № про застосування фінансових санкцій в частині застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 фінансових санкцій у вигляді штрафу у розмірі 170 000,00 грн. за подання звітів про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв з недостовірними відомостями в кількості 10 звітів за період з жовтня 2016 року по липень 2017 року. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_1 та ГУ ДФС у Волинській області подали апеляційні скарги, оскільки вважають, що рішення прийняте з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_2 зазначає, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення про накладення штрафу в сумі 17000.00 грн., суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що підприємець ОСОБА_1 здійснював продаж пива у місці, на торгівлю в якому була відсутня ліцензія.

При цьому суд не звернув уваги на ті обставини, що фактична передача пива відбулася біля приміщення бару ,,Аверс, який знаходиться за адресою: м.Луцьк, проспект Соборності,28, на торгівлю в якому Головне управління ДФС видало ФОП ОСОБА_1 ліцензію серії АС 003190 на роздрібну торгівлю алкогольними напоями.

Після передачі пива ця операція була проведена через РРО з видачею касового чеку бару ,,Аверс, що спростовує твердження про торгівлю пивом без ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями.

Крім того, суд помилково ототожнив місце проведення торгівлі і місце передачі придбаного покупцем пива. Оскільки розрахунок проводився через бар, який знаходиться в будинку №28 по проспекту Соборності в місті Луцьку то місце торгівлі є те саме, а передача (видача) купленого пива відбулась між будинками №№ 28 і 26 по проспекту Соборності в м.Луцьку, тобто поблизу приміщення бару, а тому слід вважати, що місцем торгівлі пивом є місце за адресою, зазначеною в ліцензії - м.Луцьк, проспект Соборності, 28.

Також позивач звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що працівники ГУ ДФС у Волинській області перед початком перевірки замовили 20 літрів пива, привезли кег, в який він відфільтрував 20 літрів пива та підняв його для доставки в бар. Але в цей час підїхав автомобіль працівників ДГУ ДФС у Волинській області, працівник фіскальної служби сам запропонував та допоміг йому донести кег з пивом до автомобіля та поставити в автомобіль працівників ДФС. Дані обставини стверджуються відеозаписом зафіксованим камерою відеоспостереження на будівлі будинку. За таких обставин відсутні підстави для висновку про здійснення мною торгівлі пивом за адресою не зазначеною в ліцензії.

З огляду на викладене, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу ГУ ДФС у Волинській області мотивує тим, що суд першої інстанції не надав належного значення доводам контролюючого органу про те, що під час перевірки документів, які б підтверджували якість пива, яке було виготовлено та яке є в наявності, підприємцем ОСОБА_1 не надано. Аналіз пива за усіма показниками, у тому числі показниками безпеки (патогенні мікроорганізми тощо) не проводиться.

Під час перевірки підприємцем надавались технологічні журнали по виробництву пива, журнал варильного відділення; журнал бродильного відділення; журнал лагерного відділення; журнал відпуску готової продукції; журнал обліку вхідної сировини (солод, хміль, дріжджі), однак, жодного запису в них не здійснено (записи відсутні).

Готова продукція зберігається в танках. В КЕГ передбачено зберігання лише перед безпосереднім відпуском до власного торгового закладу, що знаходиться за адресою м. Луцьк, пр.-т. Соборності, 28. Місць зберігання пива в КЕГах не передбачено.

Визначити кількість наявного в танках готового пива можливості не було, оскільки облік виготовленої готової продукції відсутній, фактичні залишки алкогольної продукції з даними бухгалтерського обліку порівняти неможливо.

Перевіркою щодо стану первинного та бухгалтерського обліку пива (ведення відповідних журналів), дотримання вимог зі складання звітних форм щодо виробництва пива встановлено, що первинний та бухгалтерський обліку пива відсутній.

Також під час перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 заява про внесення місця зберігання алкогольних напоїв відповідно до ліцензії на виробництво алкогольних напоїв не подавалась та місце зберігання в Єдиному державному реєстрі не реєструвалось.

При оцінці даних обставин Волинський окружний адміністративний суд дійшов хибного висновку про те, що місце зберігання спирту до Єдиного реєстру місць зберігання підприємцем не повинно вноситись, оскільки мова йде не про місце зберігання спирту в Єдиному державному реєстрі, а про місце зберігання алкогольних напоїв в Єдиному державному реєстрі.

Таким чином, що у звітах № 2-РС у графі 4 ,,Залишки на початок звітного місяця в місцях зберігання та у графі 13 ,,Залишки на кінець звітного місяця в місцях зберігання у підприємця ОСОБА_1 такі залишки в місцях зберігання відсутні, відповідно в звітності такий показник відображається з нулем.

Однак, ФОП ОСОБА_1 в звітах № 2-РС у графі 4 ,,Залишки на початок звітного місяця в місцях зберігання та у графі 13 ,,Залишки на кінець звітного місяця в місцях зберігання відображає дані, які є недостовірними, що є порушенням норм ст.16 Закону України від 19.12.1995р. № 481/95-ВР та потягло за собою нарахування штрафних санкцій відповідно до ст.17 Закону України від 19.12.1995р. № 481/95-ВР.

За таких обставин, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову повністю.

ФОП ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу ГУ ДФС у Волинській області, в якому наголошує на тому, що відомості зазначені в звітах форми 2-РС ,,Звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв щодо виробництва та реалізації пива солодового відповідають дійсності та стверджуються накладними про відпуск для реалізації виробленого пива. Такі накладні надавались перевіряючим, однак не були взяті до уваги.

Кількість реалізованого пива стверджується касовими чеками, оскільки відпуск пива проводиться через бар із застосуванням касового апарату та відповідними Z-звітами, які були оглянуті перевіряючими, але також безпідставно не взяті до уваги.

Крім того, листом ДФС України 313185/Н/99-99-12-01-01-14 від 05.10.2017 року ,,Про надання інформації за підписом в.о. Голови ДФС України, йому було розяснено, що у графі 5 Звіту №2-РС необхідно зазначати продукцію, яка передана з виробництва до місця її зберігання (реалізації) відповідно до накладної.

Таким чином, звіти про обсяг виробництва та реалізації алкогольних напоїв було складено на підставі накладних про відпуск для реалізації виробленого пива у барі за адресою м.Луцьк, проспект Соборності,28, в якому він здійснює торгівлю, оскільки продукція, що знаходиться у бродильних танках у місці виробництва за адресою м.Луцьк, проспект Соборності,26, не є готовим продуктом, а тому її обсяги не можуть слугувати даними для заповнення відповідних звітів. Разом з тим, уся готова продукція зберігається у барі, а тому звіти були складені на підставі накладних на відпуск продукції.

Просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

ГУ ДФС у Волинській області також подала відзив на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1, в якому просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення

При цьому вказує, що при винесенні рішення в частині відмови в позові суд дійшов вірних висновків, оскільки факт реалізації пива ФОП ОСОБА_1 підтверджений матеріалами перевірки, поясненнями уповноваженої особи ГУ ДФС у Волинській області, яка здійснювала придбання пива та проводила розрахунки за його придбання, а також нормами чинного законодавства, якими чітко визначено, що на місце торгівлі алкогольними напоями субєкт підприємницької діяльності має придбати ліцензію на таку торгівлю. У разі відсутності ліцензії за місцем торгівлі алкогольними напоями субєкт підприємницької діяльності несе відповідальність, передбачену ст.17 Закону України від 19.12.1995р. № 481/95-ВР ,,Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів в розмірі застосованих штрафних санкцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи та доводи скарг, апеляційний суд вважає, що скарги не належать до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що ФОП ОСОБА_1 21.04.2005 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується копією свідоцтва Серії В00№351727 про державну реєстрації фізичної особи-підприємця (а.с. 59).

ФОП ОСОБА_1 здійснює виробництво пива на підставі ліцензії на виробництво алкогольних напоїв реєстраційний № 286, бланк серії АЕ № 297914, термін дії з 08.09.2016 року до 09.09.2021 року, код продукції згідно УКТ ЗЕД - 2203 00 10 00 (пиво із солоду (солодове) у посудинах місткістю більш як 10 л).

29 вересня 2016 року ГУ ДФС у Волинській області видало ФОП ОСОБА_1 ліцензію серії АС № 003190 на роздрібну торгівлю алкогольними напоями ( а.с.10).

У період з 09.08.2017 року по 18.08.2017 року посадові особи ГУ ДФС у Волинській області на підставі наказу від 07.08.2017 року № 2060 ,, Про проведення фактичної перевірки та направлень на перевірку від 09.08.2017 року №№438, 439, 440, 441 провели фактичну перевірку з питань дотримання організаційних, технічних та технологічних вимог провадження господарської діяльності щодо виробництва та обігу алкогольних напоїв субєкта господарювання ФОП ОСОБА_1 за місцем здійснення діяльності: м. Луцьк, проспект Соборності, 26, за результатами якої складено акт від 19.08.2017 року № 03/163/40-01/НОМЕР_1 (а.с. 6-8).

В акті перевірки зафіксовані порушення позивачем вимог статті 15 Закону України ,,Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності ліцензії); статті 16 Закону України ,,Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (подання звітів про обсяги виробництва алкогольних напоїв за період з вересня 2016 року по липень 2017 року з недостовірними відомостями); пунктів 1, 2 Закону України ,,Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (проведення розрахункової операції на суму покупки 450,00 грн. без застосування РРО та без видачі на руки розрахункового документа встановленої форми.

На підставі акту перевірки 16.02.2018 року в.о. начальника ГУ ДФС у Волинській області прийняв рішення про застосування фінансових санкцій за № , яким згідно з абзацами пятим, девятнадцятим частини другої статті 17 Закону України ,,Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів застосував до ФОП ОСОБА_1 фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без ліцензії та у розмірі 170000,00 грн. за подання звітів про обсяги виробництва алкогольних напоїв з недостовірними відомостями в кількості 10 звітів за період з жовтня місяця 2016 року по липень 2017 року (а.с. 9).

Задовольняючи позовні вимоги щодо скасування зазначеного рішення в частині застосування фінансових санкцій у розмірі 170000,00 грн. за подання звітів про обсяги виробництва алкогольних напоїв з недостовірними відомостями, суд першої інстанції виходив з того, що позивач правомірно відображав у звітах кількість пива яке зберігалось у барі станом на початок та кінець місяця.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З акту перевірки колегія суддів вбачає, що ФОП ОСОБА_1 допустив порушення вимог статті 16 Закону України ,,Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а саме: подання звітів про обсяги виробництва алкогольних напоїв за період з вересня 2016 року по липень 2017 року з недостовірними відомостями. На думку контролюючого органу, за відсутності підтверджуючих документів щодо кількості виробленого і реалізованого пива та залишків на початок і кінець звітного місяця інформація у поданих позивачем щомісячних звітах форми 2-РС ,,Звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв за період з вересня 2016 року по липень 2017 року є недостовірною (а. с. 8).

Статтею 16 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР ,,Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів передбачено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України (частина 1).

Субєкти господарювання, які отримали ліцензії на виробництво та/або оптову торгівлю спиртом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та здійснюють таку діяльність та/або експорт, імпорт зазначеної продукції, подають до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати такі ліцензії, щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за формою, встановленою цим органом (частина 3).

Відповідно до абзацу 18 (19) частини 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР до субєктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі неподання чи несвоєчасного подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати відповідні ліцензії, - у розмірі 17000 гривень.

Згідно з частиною 19 статті 18 Закону № 481/95-ВР штрафи за неподання чи несвоєчасне подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів, передбачені абзацом вісімнадцятим частини другої статті 17 цього Закону, не застосовуються до субєктів господарювання, які отримали ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, з дати виникнення зобовязання щодо подання такого звіту.

За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції щодо протиправності застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафів за подання недостовірної інформації у звітах, оскільки у нього наявна ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями.

Доводи податкового органу про надання недостовірної інформації базуються на тому, що у звітах № 2-РС у графі 4 ,,Залишки на початок звітного місяця в місцях зберігання та у графі 13 ,,Залишки на кінець звітного місяця в місцях зберігання у підприємця ОСОБА_1 такі залишки в місцях зберігання відсутні, відповідно в звітності такий показник відображається з нулем.

Однак, ФОП ОСОБА_1 у звітах № 2-РС у графі 4 ,,Залишки на початок звітного місяця в місцях зберігання та у графі 13 ,,Залишки на кінець звітного місяця в місцях зберігання відображає дані, які є недостовірними.

Такі висновки контролюючого органу, на думку колегії суддів, не відповідають фактичним обставинам справи та є хибними.

Так, суд першої інстанції належним чином дослідив надані сторонами докази та встановив, що згідно наданою Держаною фіскальною службою України інформацією технологія виробництва пива не передбачає використання спирту, а тому ФОП ОСОБА_1 не потрібно вносити місце зберігання спирту до Єдиного реєстру місць зберігання (а.с. 111).

Крім того, за змістом абзацу 21 статті 1 Закону № 481/95-ВР місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Відповідно до ч. 40 ст. 15 Закону № 481/95-ВР субєкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

Оскільки ФОП ОСОБА_1 згідно розяснення ДФС не мав обовязку вносити місце зберігання пива до Єдиного реєстру місць зберігання, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про правомірність визначення позивачем місця зберігання за місцем реалізації пива у барі.

Тому відображення у звітах кількості пива, яке зберігалось у барі, не є поданням недостовірної інформації, що виключає застосування штрафних санкцій.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку щодо безпідставності апеляційної скарги ГУ ДФС у Волинській області та відсутності підстав для її задоволення.

Також, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог в частині скасування штрафних санкцій у розмірі 17000 гривень.

При цьому суд першої інстанції встановив, що 09.08.2017 року біля 11 год. 35 хв. з приміщення виробничого цеху по виготовленню пива (міні-пивоварні), який знаходиться за адресою: м. Луцьк, проспект Соборності, 26, посадові особи ГУ ДФС у Волинській області під час фактичної перевірки придбали 20 л пива ,,Світле власного виробництва підприємця ОСОБА_1, яке останній реалізував по ціні 28,00 грн. за 1 л без застосування РРО, без видачі на руки розрахункового документа встановленої форми. Пиво було відпущене у принесений перевіряючими власний КЕГ. Розрахунок за пиво проводився на вулиці біля приміщення міні-пивоварні за адресою: м. Луцьк, проспект Соборності, 26. Ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями на місце торгівлі за адресою: м. Луцьк, проспект Соборності, 26 ФОП ОСОБА_1 не придбавав, що є порушенням вимог статті 15 Закону України ,,Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Статтею 1 Закону № 481/95-ВР визначено, що пиво - насичений діоксидом вуглецю пінистий алкогольний напій із вмістом спирту етилового від 0,5 відсотка обємних одиниць, отриманий під час бродіння охмеленого сусла пивними дріжджами, що відноситься до товарної групи УКТ ЗЕД за кодом 2203;

роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших субєктах господарювання громадського харчування;

місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів;

ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право субєкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

За змістом статті 15 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися субєктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій (частина 14).

У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в органах державної фіскальної служби (частина 24).

У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями субєктом господарювання зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі (частина 26).

Відповідно до абзацу пятого частини 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР до субєктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Суд першої інстанції достеменно проаналізував наведені нормативно-правові акти та дійшов обґрунтованого висновку, що здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями можливе субєктом підприємницької діяльності за наявності в нього ліцензії на право здійснення такої торгівлі, виключно у місці торгівлі, що зазначене в додатку до ліцензії, а розрахункові операції щодо такої реалізації повинні реєструватися виключно електронним контрольно-касовим апаратом, вказаним в додатку до ліцензії.

Таким чином, здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями у місці торгівлі, що не зазначене в додатку до ліцензії, є таким, що порушує встановлені Законом № 481/95-ВР вимоги до такої реалізації алкогольних напоїв.

Оскільки, ФОП ОСОБА_1 здійснив реалізацію 20 л пива не у місці торгівлі, що зазначене в додатку до ліцензії, висновки суду першої інстанції щодо правомірності застосування до нього штрафних санкцій в розмірі 17 000,00 грн. базуються на вимогах законодавства та є вірними.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги позивача про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційних скарг їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року у справі № 803/427/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

ОСОБА_3

Постанова в повному обсязі складена 31 серпня 2018 року.