Справа № 675/426/17
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 675/426/17

Головуючий у 1-й інстанції: Трасковський С.Л.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

28 серпня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Драчук Т. О. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Хлистун С.В.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Марчука О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07 червня 2018 року (м. Ізяслав) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної установи "Замкова виправна колонія (№ 58)" про визнання протиправною та скасування постанови про застосування дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовом до Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" про визнання протиправною та скасування постанови про застосування дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та за обставин викладених в ній просив суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції - скасувати.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 10.02.2017 року начальником ДУ "Замкова виправна колонія (№58)" по відділенню №5 було затверджено графік виводу засуджених на роботу по благоустрою території колонії згідно ст.ст.107, 118 КВК України, відповідно якого 10.02.2018 року в числі інших мав бути залучений до безоплатних робіт ОСОБА_4

Відповідно до рапорту молодшого інспектора ВНБ Замкової виправної колонії (№58) Очеретяного Р.Ю., ОСОБА_4 об 11 годині 10 хвилин в категоричній формі відмовився від робіт згідно ст.118 КВК України по благоустрою території установи, а саме від прибирання території колонії від снігу, всім необхідним для виконання даних робіт був забезпечений. Своїми діями засуджений подав негативний приклад для інших засуджених.

Згідно постанови начальника "Замкової виправної колонії (№ 58)" від 16.02.2017 року про переведення засудженого в приміщення камерного типу, засудженого ОСОБА_4 поміщено в приміщення камерного типу строком на два місяці.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що оскаржувана позивачем постанова прийнята відповідачем в межах та в спосіб, передбачений чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Згідно ст.131-1 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК України), дисциплінарним проступком особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, є протиправне, винне діяння (дія або бездіяльність), що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань, вчинене цією особою. Персонал установи виконання покарань зобов'язаний довести наявність у діях чи бездіяльності особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, усіх ознак дисциплінарного проступку. Відсутність таких ознак виключає застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 КВК України засуджені зобов'язані: виконувати встановлені законодавством обов'язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб; виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації; ввічливо ставитися до персоналу, інших осіб, які відвідують установи виконання покарань, а також до інших засуджених; з'являтися за викликом адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації.

Невиконання засудженими своїх обов'язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Відповідно до положень ч.3 ст.107 КВК України, засуджені зобов'язані виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою території.

Зазначений обов'язок засуджених кореспондується із приписами ст.118 КВК України, в ч.ч.1, 5 якої передбачено, що засуджені до позбавлення волі мають право працювати та залучаються до суспільно корисної праці у місцях і на роботах, визначених адміністрацією колонії, з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров'я і спеціальність.

Засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством.

До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості, в неробочий час і не більш як на дві години на день.

Відповідно до приписів пункту 2 розділу ХХІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України №2186/5 від 29.12.2014 року, адміністрація установи виконання покарань може залучати засуджених до робіт з благоустрою житлових та виробничих зон місць позбавлення волі, прилеглих територій та з поліпшення житлово-побутових умов засуджених або забезпечення установ продовольством.

До цих робіт засуджені відповідно до частини п'ятої статті 118 КВК України залучаються без оплати праці, як правило, в порядку черговості, в неробочий час і не більш як на дві години на день.

Статтею 132 КВК України встановлено перелік заходів стягнення, які застосовуються до осіб, позбавлених волі, зокрема і переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.

Відповідно до положень ч.1 ст.134 КВК України, при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.

Згідно ч.ч.8, 9 ст.134 КВК України поміщення засудженого в дисциплінарний ізолятор або в карцер чи переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) проводиться за вмотивованою постановою начальника колонії або особи, яка виконує його обов'язки, з визначенням строку тримання.

Стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) накладається в разі безуспішного застосування інших заходів впливу.

Відповідно до ч.1 ст.135 КВК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), правом застосовувати заходи заохочення і стягнення, передбачені статтями 130 і 132 цього Кодексу, користуються начальник колонії або особа, яка виконує його обов'язки, а також його прямі начальники. Заходи заохочення і стягнення можуть застосовувати також заступник начальника колонії, начальник відділення соціально-психологічної служби колонії в межах, передбачених частинами другою і третьою цієї статті.

Отже, станом на 16.02.2017 року начальник ДУ "Замкова виправна колонія (№58)" міг своєю постановою притягнути засудженого до дисциплінарної відповідальності у вигляді переведення до приміщення камерного типу.

З матеріалів справи встановлено, що згідно пояснення, наданого ОСОБА_4 14.02.2017 року, він дійсно відмовився від виконання робіт з благоустрою території через свій хворобливий стан.

Після надання пояснення позивачем, начальником відділення соціально-виховної роботи Мордачем А.П. на імя начальника колонії було складено рапорт, в якому повідомляється про відмову ОСОБА_4 від виконання робіт з благоустрою території колонії 10.02.2017 року, а також те, що останній пояснив свою відмову хворобливим станом. При цьому, як повідомляє Мордач А.П., при медичному огляді 10.02.2017 року ОСОБА_4 причин, які б заважали виконувати йому зазначені роботи, не виявлено. У зв'язку із цим начальник відділення просив притягнути ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності.

З медичної довідки, виданої фельдшером ОСОБА_11, встановлено, що ОСОБА_4 10.02.2017 року обстежений в медичній частині ЗВК-58 та є працездатним, за станом здоров'я в порядку ст.118 КВК України залучатись до робіт по благоустрою території може.

Допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції в якості свідка фельдшер медичної частини ДУ "Замкова виправна колонія (№58)" ОСОБА_11, повідомив, що 10.02.2017 року він оглядав засудженого ОСОБА_4 на предмет можливості виконання ним робіт з благоустрою території в порядку ст.118 КВК України. Пригадати з упевненістю подробиці, у якій саме годині він проводив огляд свідок не зміг, але вказав, що всі засуджені перед виводом на такі роботи оглядаються в медичній частині і за наявності високої температури, підвищеного кров'яного тиску, за іншими медичними протипоказаннями звільняються від виконання робіт з благоустрою території. ОСОБА_4 10.02.2017 року за медичними показниками міг бути залучений до робіт в порядку ст.118 КВК України.

Свідок ОСОБА_9, який працює на посаді начальника медичної частини ДУ "Замкова виправна колонія (№58)", в судовому засіданні в суді першої інстанції повідомив, що засуджені залучаються до робіт із благоустрою лише після медичного огляду. 10.02.2017 року ОСОБА_4 привели перед залученням до роботи в медичну частину, де він поскаржився на болі в животі. При пальпації живота патології не було виявлено, призначено рентгеноскопію шлунку та введено внутрішньо м'язово папаверин. При цьому будь-яких протипоказань щодо залучення ОСОБА_4 до робіт за ст.118 КВК України ОСОБА_9 не виявив. Також свідок зазначив, що у позивача є ряд хронічних захворювань, наявність яких не є підставою для звільнення від відбування робіт з благоустрою території колонії.

Наявність хронічних захворювань, про які повідомлено свідком ОСОБА_9, а також факти звернення ОСОБА_4 за медичною допомогою підтверджується довідкою про надання медичної допомоги.

Щодо звернення ОСОБА_4 10.02.2017 року до медичної частини з болями в животі, призначення лікарем папаверину та рентгенологічного обстеження шлунково-кишкового тракту та відсутності встановленого ОСОБА_9 діагнозу свідчить і запис за 10.02.2017 року в медичній картці амбулаторного хворого ОСОБА_4

Також відповідно до відомостей, зазначених у вказаній медичній картці, 10.02.2017 року ОСОБА_4 проведено рентгеноскопію, під час якої патології не виявлено.

Свідок ОСОБА_10, який працює на посаді лікаря рентгенолога в Ізяславській ЦРЛ та за сумісництвом на цій же посаді в ДУ "Замкова виправна колонія (№58)", підтвердив суду першої інстанції факт проведення ним рентгеноскопії ШКТ приблизно о 15-16 годині та те, що патологій при цій маніпуляції виявлено ним не було.

Посилання апелянта на те, що відмова позивача від виконання робіт в порядку ст. 118 КВК України була обґрунтованою є безпідставною, оскільки судом встановлено, що перед залученням до робіт засуджений ОСОБА_4 був обстежений в медичній частині колонії та згідно медичної довідки за станом здоров'я залучатися до робіт по благоустрою він міг. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та показами свідків допитаних в судовому засіданні в суді першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач безпідставно відмовився від виконання робіт по благоустрою території колонії, тобто допустив дисциплінарний проступок.

Окрім того, судом першої інстанції правомірно враховано, що відповідно до довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_4, станом на 16.02.2017 року позивач заохочень не мав, притягувався до дисциплінарної відповідальності 23 рази, в т.ч. йому оголошувались догани, суворі догани, 1 раз поміщався до карцеру, 5 разів в ДІЗО, 1 раз переводився до ПКТ.

Відповідно до характеристики, складеної 14.02.2017 року, ОСОБА_4 характеризується негативно.

Крім того, згідно медичного висновку, засуджений ОСОБА_4 за станом здоров'я міг утримуватися в ПКТ.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07 червня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 30 серпня 2018 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Драчук Т. О. Совгира Д. І.