Справа № 826/13269/18
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2018-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

27 серпня 2018 року № 826/13269/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кузьменко А.І., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1
до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни
про визнання протиправним та скасування запису
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, в якому просить визнати протиправним та скасувати запис в Державному реєстрі іпотек, реєстраційний номер обтяження 6780259 про заміну умов обтяження нерухомого майна (житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1), внесений 29 листопада 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі - продажу від 13 березня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Сень - Силка І.В. за реєстровим №1915.

13 березня 2008 року між позивачем та АКБ «УкрСиббанк» укладеного кредитним договір про надання споживчого кредиту №0 від 13 березня 2008 року та кредитний договір про надання споживчого кредиту №0 від 13 березня 2008 року.

13 березня 2008 року з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитними договорами №0 та №0, між ОСОБА_1 та АКБ «УкрСиббанк» укладено іпотечний договір №79737, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Сень - Силка І.В., відповідно умов якого позивач передала в іпотеку нерухоме майно, а саме однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 та, як вказано у позові, в цей же день нотаріусом накладено заборону на вказане нерухоме майно.

В серпні 2018 року, як вказано у позові, до позивача за допомогою телефонного зв'язку звернулись невідомі та повідомили про наміри придбати квартиру, яку виставив на продаж ПАТ «Дельта Банк», який є нібито іпотекодержателем квартири за договором іпотеки.

У відповідності до інформаційної довідки №134149964 позивач дізналась про те, що 29 листопада 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. прийнято рішення про реєстрацію змін обтяження нерухомого майна іпотекою та здійснено заміну іпотекодержателя з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про що внесено відповідні зміни до Державного реєстру іпотек за реєстраційним номером №6780259, підставою для проведення такої дії став договір купівлі - продажу прав вимоги, укладений між Банками від 08 грудня 2011 року №2949.

Позивач не погоджується з такими діями відповідача, вважає їх протиправними та такими, що вчинені з порушенням вимог законодавства України, оскільки, на думку позивача, документом, що підтверджує перехід речового права на нерухоме майно, мав бути додатковий договір або додаткова угода про внесення змін до договору іпотеки від 13 березня 2008 року, укладеного між нею та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», але такий договір не укладався. Крім того, позивач у своєму позові наголосила й на тому, що оспорювана реєстраційна дія відносно зміни умов обтяження та заміни іпотекодержателя вчинена відповідачем без вчинення нотаріальних дій, що, на думку позивача, свідчить про перевищення повноважень з боку відповідача, що стало підставою для звернення позивача до адміністративного суду з вказаним позовом.

Розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 та додані до неї матеріали, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Так, у відповідності до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Абзацом 2 пункту 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у цьому Кодексі термін публічно - правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Під суб'єктом владних повноважень розуміється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно - правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Крім того, частиною 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Так, позивачем оскаржується реєстраційний запис в Державному реєстрі іпотек, реєстраційний номер обтяження 6780259 про заміну умов обтяження нерухомого майна (житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1), внесений 29 листопада 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., в обґрунтування чого позивач посилається виключно на незгоду із заміною іпотекодержателя за договором іпотеки №79737 (нерухомого майна), укладеного між Акціонерним комерційний інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 13 березня 2008 року, відсутність будь - якої додаткової угоди про внесення змін до цього договору або додаткового договору, а також на відсутність вчинених відповідачем будь - яких нотаріальних дій щодо нерухомого майна.

У зв'язку з чим, суд вважає за необхідне зазначити, що оскаржуючи реєстраційний запис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., позивач посилається виключно на порушення порядку заміни сторони договору іпотеки (іпотекодержателя) та не вчинення відповідачем жодних нотаріальних дій щодо нерухомого майна, яке належить позивачу на праві власності.

Отже, правовідносини, які виникли між сторонами, випливають виключно з правовідносин, пов'язаних із зміною іпотекодержателя за договором іпотеки без повідомлення про це боржника, тобто спір між ними виник не у зв'язку із виконанням або невиконанням суб'єктом владних повноважень публічно - владних управлінських функцій, в тому числі, делегованих.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки ОСОБА_1 вбачає у наслідках, які спричинені внесенням запису до Державного реєстру іпотек, порушення порядку заміни сторони договору, а саме неповідомлення її, як боржника за договором іпотеки щодо заміни первісного іпотекодержателя новим, тобто такі наслідки призвели до зміни цивільних (договірних) правовідносин, тому визнання такого запису протиправним та його скасування є способом захисту саме цивільних прав та інтересів позивача.

Таким чином, з урахуванням положень діючого законодавства України, суд дійшов висновку, що спір у справі між сторонами виник поза межами публічно-правових правовідносин, а отже віднесений до юрисдикції загального місцевого суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі «Занд проти Австрії» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

З аналізу наведених вище норм слідує, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від основного принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, а суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини 1 статті 6 вищезгаданої Конвенції.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною 6 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

З урахуванням встановлених вище обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а отже наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачеві, що такі позовні вимоги мають вирішуватися в порядку цивільного судочинства та віднесені до юрисдикції відповідного місцевого загального суду.

Керуючись статтями 160-162, частинами 1, 6 статті 170, статтею 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни про визнання протиправним та скасування запису - відмовити.

2. Роз'яснити ОСОБА_1, що повторне звернення до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

3. Роз'яснити ОСОБА_1 її право на звернення з вказаними позовними вимогами до відповідного місцевого загального суду.

4. Копію ухвали надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко