Справа № 806/3003/18
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2018-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
30 серпня 2018 року м. Житомир справа № 806/3003/18
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попової О. Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов'язання перерахувати довічне грошове утримання,
ОСОБА_1 звернулась до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із позовом, в якому просить:
- визнати протиправною відмову суб'єкта владних повноважень Житомирського об'єднаного управління пенсійного фонду України у призначенні ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% від заробітної плати працюючого судді;
- зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перерахувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90% від заробітної плати працюючого судді, починаючи з 19 грудня 2017 року та виплатити перераховану суму.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23 листопада 2017 року рішенням Вищої ради правосуддя за заявою позивача, ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Житомирського районного суду у відставку. Вказує, що при прийнятті даного рішення Вища рада правосуддя з посиланням на статті 116,137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", азц.4 п.34 розділу ХІІ "Прикінцевих та перехідних положень" до цього Закону, дійшла висновку про наявність у позивача достатнього для звільнення у відставку стажу роботи судді (понад 20 років). Зокрема, до стажу судді була включена робота позивача на прокурорських посадах, оскільки вона становила понад 10 років.
За твердженнями позивача, 18 грудня 2017 року на підставі рішення Вищої ради правосуддя, наказом голови Житомирського районного суду мене її звільнено з посади та відраховано зі штатного складу суддів цього суду. Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, виданого Житомирським районним судом, стаж позивача становить 26 років 11 місяців 02 дні.
Зазначає, що 19 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулася із відповідною заявою до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та з цього ж дня, на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 23.11.2017, позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання.
Вказує, що при призначенні щомісячного довічного грошового утримання відповідач самовільно змінив рішення Вищої ради правосуддя, виключивши зі стажу роботу ОСОБА_1 на прокурорських посадах, та зазначив, що стаж позивача на посаді судді становить 15 років та 11 днів і призначив щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80% від зарплати працюючого судді замість 90%.
Наголошує, що вказані дії відповідача призвели до звуження наданих позивачу гарантій, у зв'язку з чим в квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із проханням провести перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання виходячи зі стажу судді з урахуванням прокурорських посад - 26 років 11 місяців 02 дні.
Зазначає, що листом Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 03.04.2018 ОСОБА_1 було відмовлено у здійсненні такого перерахунку з посиланням на те, що суддівський стаж позивача становить 15 років 11 днів.
На думку позивача, вказані дії Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вчинені із порушенням норм законодавства та порушують надані позивачу конституційні гарантії, а оскаржувана відмова є протиправною.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого судового засідання та викликом (повідомленням) учасників справи. Підготовче судове засідання у справі призначене на 16.07.2018 о 10:40.
Відповідач у строк та в порядку, визначеному статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України подав до відділу документального забезпечення суду відзив на позовну заяву вих. №7760/07 від 27.06.2018, відповідно до змісту якого просить відловити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вказує, що при призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання відповідачем було правомірно застосовано законодавство, чинне на момент звернення за призначенням щомісячного довічного грошового утримання. Оскільки згідно поданих ОСОБА_1 документів стаж позивача на посаді судді становить 15 років і 11 днів, позивачу було правомірно призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80№ від заробітної плати працюючого судді, а тому позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню. (а.с. 21-22)
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 30.08.2018 закрито підготовче провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов'язання перерахувати довічне грошове утримання, призначено справу до судового розгляду по суті у порядку письмового провадження.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.
Рішенням Вищої ради правосуддя за №3755/0/15-17 від 23.11.2017 на підставі пункту четвертого частини шорсткої статті 126, статті 131 ОСОБА_2 України, статей 3, 30, 34, 55 Закону України "Про Вищу раду правосуддя" вирішено ОСОБА_1 звільнити з посади судді Житомирського районного суду Житомирської області у зв'язку із поданням заяви про відставку. Зокрема, зазначено, що до заяви про звільнення з посади у відставку ОСОБА_1 додано документи, які свідчать, що у позивача достатній для звільнення у відставку стаж роботи, визначений на підставі статей 117, 137 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", а також абзацу четвертого пункту 34 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону у редакції Закону України "Про Вищу раду правосуддя". (а.с. 9)

Відповідно до п.1 Наказу голови Житомирського районного суду Житомирської області від 18.12.2017 №23-К відповідно до статті 126 ОСОБА_2 України, статей 24, 112, 116, 143 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII, статті 55 Закону України "Про Вищу раду правосуддя", статей 83, 116 Кодексу законів про працю України, статті 24 Закону України "Про відпустки" звільнено суддю Баренко Сахібжамал Гайнулівну з 18 грудня 2017 року з посади судді та відраховано зі штатного складу суддів Житомирського районного суду Житомирської області, в зв'язку із поданням заяви про відставку. Підстава: рішення Вищої ради правосуддя за №3755/0/15-17 від 23.11.2017 "Про звільнення судді Баренко С.Г." (а.с. 10).

Як встановлено із розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 №К-4 від 18.12.2017, загальний стаж роботи позивача станом на 18.12.2017 становить 26 років 11 місяців 02 дні, зокрема: з 14.01.1991 по 05.12.2002 на прокурорських посадах в Житомирській обласній прокуратурі (11 років 10 місяців 22 дні) та з 09.12.2002 по 18.12.2017 на посаді судді Житомирського районного суду Житомирської області (15 років 10 років) (а.с. 11)

Вказані відомості узгоджуються із відповідними записами у наявній у матеріалах справи копії трудової книжки позивача ЕТ-І №0945020 (а.с. 12-16)

Позивачу з 19 грудня 2017 року призначено щомісячне грошове довічне утримання у розмірі 80% від зарплати судді.

Встановлено та не заперечується сторонами, що в квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із проханням провести перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання виходячи зі стажу судді з урахуванням прокурорських посад - 26 років 11 місяців 02 дні.

Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом вих. №Б-195 від 03.04.2018 повідомило позивачу, що її звернення розглянуте відповідно до Закону України "Про звернення громадян".

Зазначено, що ОСОБА_1, перебуває на обліку в Житомирському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання з 19 грудня 2017 року.

Згідно з Рішенням Конституційного суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності ОСОБА_2 України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини пятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (справа про щоміся чне довічне грошове утримання суддів у відставці) визнано такими, що не від повідає ОСОБА_2 України положення, а саме: частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 бе резня 2015 року №213-VIII, яка суперечить ОСОБА_2 України, не підлягає за стосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Су дом України цього рішення.

Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року №2453-УІ до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIIІ, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошово го утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру що місячного довічного грошового утримання.

Відповідно до статті 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах коли шнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Враховуючи вищезазначене, згідно Закону України "Про судоустрій і статус суддів" не передбачено зарахування періодів роботи на державній службі та роботи на прокурорських, слідчих посадах до стажу судді.

Згідно поданих документів загальний страховий стаж роботи ОСОБА_1 складає 41 рік 01 місяць та 25 днів, з них: робота на державній службі - 1 рік 2 місяці 16 днів, робота на прокурорських слідчих посадах - 11 років 10 місяців 22 дні, стаж на посаді судді - 15 років 11 днів.

ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утриман ня у розмірі 80% від заробітної плати працюючого судді.

Враховуючи вищезазначене, підстав для перерахунку щомісячного дові чного грошового утримання у розмірі 90% немає. (а.с. 7-8)

Вважаючи надану відмову протиправною, наголошуючи, що дії відповідача щодо неврахування стажу роботи на прокурорських засадах при призначенні щомісячного довічного грошового утримання суперечать вимогам законодавства та призводять до звуження наданих позивачу конституційних гарантій, ОСОБА_1 звернулась із вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи оскаржувану відмову, оформлену листом Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вих. №Б-195 від 03.04.2018 на відповідність ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Статтею 19 ОСОБА_2 України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

Відповідно до статті 8 ОСОБА_2 України в Україні діє принцип верховенства права. ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу та пріоритет над іншими нормативно - правовими актами. Закони та підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Положеннями статті 46 Основного Закону закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Організація судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначається Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII (зі змінами та доповненнями, далі - Закон №1402-VIII).

Відповідно до ч.2 ст.142 Закону №1402-VIII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"

Відповідно до пункту 25 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., N N 41-45, ст. 529; 2015 р., N N 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Частиною третьою статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №1-8/2016, далі - Закон №2453-VI) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

За правилами частини першої статті 120 Закону №2453-VI, в редакції діючій на час подання позивачем заяви про відставку, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно із вимогами статті 135 Закону №2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №2453-VI, в редакції чинній до 28 березня 2015 року, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року №2862-XII (далі - Закон № 2862-XII).

Згідно з частиною першою статті 43 Закону №2862-XII кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої статті 43 Закону №2862-XII передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 03 вересня 2005 року №865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

При цьому, стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з'ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Оскільки як на момент призначення позивача на посаду судді вперше, так і на момент обрання ОСОБА_1 на посаду судді безстроково норми Закону №2453-VI не були чинними, а спірні правовідносини регулювалися положеннями Закону №2862-XII, суд дійшов висновку, що при визначенні стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, мають враховуватися положення абзацу другого частини четвертої статті 43 Закону №2862-XII.

Правова позиція суду також узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у рішенні від 20.02.2018 у справі П/9901/382/18 (а.с. 42-46), постанові від 06.03.2018 у справі №308/6953/17 (а.с. 47-51), постанові від 22.05.2018 у справі №490/1719/17 та постанови від 19.06.2018 у справі №243/4458/17, які, відповідно до частини п'ятої статті 242 КАС України, статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як встановлено із розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 №К-4 від 18.12.2017, загальний стаж роботи позивача станом на 18.12.2017 становить 26 років 11 місяців 02 дні, зокрема: з 14.01.1991 по 05.12.2002 на прокурорських посадах в Житомирській обласній прокуратурі (11 років 10 місяців 22 дні) та з 09.12.2002 по 18.12.2017 на посаді судді Житомирського районного суду Житомирської області (15 років 10 років) (а.с. 11)

Вказані відомості узгоджуються із відповідними записами у наявній у матеріалах справи копії трудової книжки позивача ЕТ-І №0945020 (а.с. 12-16)

Відповідачем в листі вих. №Б-195 від 03.04.2018 також визнано та не заперечується, що згідно поданих документів загальний страховий стаж роботи ОСОБА_1 складає 41 рік 01 місяць та 25 днів, з них: робота на державній службі - 1 рік 2 місяці 16 днів, робота на прокурорських слідчих посадах - 11 років 10 місяців 22 дні, стаж на посаді судді - 15 років 11 днів.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах доказів суд зазначає, що стаж роботи ОСОБА_1 підтверджений наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів та, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №2453-VI, абзацу другого частини четвертої статті 43 Закону №2862-XII має бути врахований при визначенні стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Враховуючи, що документально підтверджений стаж позивача на посаді судді з урахуванням прокурорських посад складає 26 років 11 місяців 02 дні та враховуючи положення пункту 25 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII, частини третьої статті 141 Закону №2453-VІ (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №1-8/2016), ОСОБА_1 має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Частиною другою статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені ОСОБА_2 та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявний у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що оскаржувана відмова, оформлена листом Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вих. №Б-195 від 03.04.2018 прийнята в порушення ч.2 ст.19 ОСОБА_2 України та відповідає вимогам частини другої статті 2 КАС України, а тому є протиправною.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб'єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Верховний Суд України у своїй постанові від 16.09.2015 по справі №21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Зважаючи на протиправність оскаржуваного рішення, застосовуючи механізм захисту порушеного права та його відновлення, керуючись повноваженнями, наданими ч.2 ст.245 КАС України, суд вважає за необхідне зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з 19 грудня 2017 року здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% від заробітної плати працюючого судді.

Покладення такого обов'язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта та зобов'язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов'язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем в порушення ч.2 ст.77 КАС України не доведено, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано правомірність відмови у призначенні та проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, оформленої листом Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вих. №Б-195 від 03.04.2018, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем бкло понесено судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн, що підтверджується квитанцією №16485313 від 11.06.2018.

Враховуючи задоволення позовних вимог та керуючись ч.1 ст.139 КАС України, суд дійшов висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь позивача 704,80 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 10029. РНОКПП НОМЕР_1) до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Перемоги, 55, Житомир, 10003. ) про визнання протиправною відмову, зобов'язання перерахувати довічне грошове утримання. - задовольнити.

Визнати Житомирського об'єднаного управління пенсійного фонду України у призначенні ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% від заробітної плати працюючого судді, оформлену листом Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вих. №Б-195 від 03.04.2018.

Зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з 19 грудня 2017 року здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% від заробітної плати працюючого судді.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складене: 30 березня 2018 року.

Суддя О.Г. Попова