Справа № 9901/593/18
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2018-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 серпня 2018 року

Київ

справа №9901/593/18

адміністративне провадження №П/9901/593/18

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Стрелець Т.Г., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до Президента України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору - Кабінет Міністрів України, Конкурсна комісія з проведення конкурсу на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, першого заступника та заступника Директора Державного бюро розслідувань, Директор Державного бюро розслідувань - ОСОБА_3, про визнання протиправним та нечинним Указу Президента України №386/2017 від 22.11.2017 про призначення ОСОБА_3 Директором Державного бюро розслідувань,

у с т а н о в и в :

24.05.2018 ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції, з адміністративним позовом до Президента України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору - Кабінет Міністрів України, Конкурсна комісія з проведення конкурсу на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, першого заступника та заступника Директора Державного бюро розслідувань, Директор Державного бюро розслідувань - ОСОБА_3, в якому просить:

визнати протиправним та нечинним Указ Президента України №386/2017 від 22.11.2017 про призначення ОСОБА_3 Директором Державного бюро розслідувань.

Ухвалою Верховного Суду від 30.05.2018 дану позовну заяву залишено без руху на підставі частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з тим, що вона не відповідала вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України. Встановлено позивачу 10-денний строк з моменту отримання ухвали для усунення зазначених недоліків позовної заяви.

Позивачем вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху виконано та усунуто зазначені в ній недоліки.

Відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності, зокрема, Президента України, визначено статтею 266 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно з частиною першою цієї статті встановлені нею правила поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: 1) законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України; 2) законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Відповідно до статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України оскарженню підлягають правові акти перелічених у цій статті органів як індивідуально-правового, так і нормативно-правового характеру.

Відповідно до частини другої статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Отже, процесуальний закон вимагає, щоб у позовній заяві про оскарження нормативно-правового акта позивач, з-поміж іншого, обґрунтував свою належність до суб'єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт. Таке ж правило має застосовуватись і до оскарження правових актів індивідуальної дії.

Звертаючись до суду з позовом щодо законності правового акта суб'єкта владних повноважень індивідуального характеру позивач також повинен пояснити які правові наслідки безпосередньо для нього породжує оскаржене рішення суб'єкта владних повноважень.

Указ Президента України може бути предметом розгляду адміністративного суду на відповідність його законам України. Проте, захисту у порядку адміністративного судочинства підлягають порушені права особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізовує владні управлінські функції стосовно заявника.

Із матеріалів позовної заяви вбачається, що оскаржуваний Указ Президента України №386/2017 від 22.11.2017 про призначення ОСОБА_3 Директором Державного бюро розслідувань, виданий на підставі подання Кабінету Міністрів України, є актом індивідуальної дії, що породжує права та обов'язки лише стосовно особи, щодо якої він прийнятий.

Зважаючи на те, що позивач не є суб'єктом на якого поширюється дія вищезазначеного Указу Президента України №386/2017 від 22.11.2017, суд дійшов висновку про відсутність порушеного права позивача, яке підлягає судовому захисту.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 22, 170, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Президента України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору - Кабінет Міністрів України, Конкурсна комісія з проведення конкурсу на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, першого заступника та заступника Директора Державного бюро розслідувань, Директор Державного бюро розслідувань - ОСОБА_3, про визнання протиправним та нечинним Указу Президента України №386/2017 від 22.11.2017 про призначення ОСОБА_3 Директором Державного бюро розслідувань.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її прийняття та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя Т. Г. Стрелець