Справа № 643/11023/16-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 серпня 2018 року

Київ

справа №643/11023/16-а

адміністративне провадження №К/9901/30740/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І. та судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення грошової суми за касаційною скаргою Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду у складі судді П'янової Я.В. від 17 березня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 (далі також - ОСОБА_2, позивач) звернувся до Московського районного суду міста Харкова з адміністративним позовом до Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (далі також - відповідач, скаржник), у якому просив стягнути з відповідача на його користь суму в розмірі 11312 грн.; зобов'язати відповідача протягом тридцяти днів з дня набрання рішенням законної сили подати звіт про його виконання.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою Московського районного суду міста Харкова від 27 червня 2014 року у справі № 643/6283/14-а, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року, адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково: визнано дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради (далі - УПСЗН Московського району) по нарахуванню та виплаті позивачу разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 квітня 2014 року № 102 «Деякі питання виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» неправомірними; зобов'язано УПСЗН Московського району здійснити перерахунок позивачу щорічної грошової допомоги, яка виплачується до 5-го травня за 2014 рік у відповідності зі статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням фактично здійснених виплат; зобов'язано УПСЗН Московського району підготувати розпорядження про нарахування та виплату позивачу недоплаченої разової грошової допомоги до 05 травня у розмірі 5342 грн. відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та направити це розпорядження до Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2014 року у справі № 643/4743/14-а апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково: постанову Московського районного суду м. Харкова від 19 травня 2014 року у справі № 643/4743/14-а скасовано; прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково: визнано дії УПСЗН Московського району в частині нарахування та виплати позивачу щорічної грошової допомоги за 2014 рік у розмірі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" протиправними; зобов"язано УПСЗН Московського району здійснити перерахунок та виплату позивачу щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2014 рік у розмірі, передбаченому частиною четвертою статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням виплачених сум.

На виконання зазначених постанов УПСЗН Московського району були здійснені відповідні перерахунки та направлені розпорядження до відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошових коштів, а саме: розпорядження № 04-7171 від 04 грудня 2014 року на суму 5342 грн. та розпорядження № 1278 від 29 жовтня 2014 року на суму 5970 грн.

У зв'язку із невиконанням відповідачем вказаних розпоряджень 10 травня 2016 року позивач звернувся до Московського районного суду міста Харкова із заявою про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з відповідача 5342, 00 грн., у задоволенні якої ухвалою від 14 червня 2016 року йому було відмовлено. Ухвалою апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2016 року вказану ухвалу було залишено без змін з тих підстав, що постанова Московського районного суду міста Харкова від 27 червня 2014 року виконана в повному обсязі, не дивлячись на неотримання позивачем 5342, 00 грн. і що тепер між позивачем та відповідачем виникли нові спірні правовідносини.

У зв'язку з тим, що відповідачем досі не виплачені суми у розмірі 5342,00 грн. та 5970,00 грн. позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про їх стягнення.

Постановою Московського районного суду міста Харкова від 28 листопада 2016 року позов ОСОБА_2 до Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення грошової суми задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Харківського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Московського районного суду міста Харкова від 28 листопада 2016 року.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2017 року апеляційну скаргу Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на постанову Московського районного суду міста Харкова від 28 листопада 2016 року залишено без руху з підстав несплати судового збору та надано десятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

Відповідачем у встановлений строк виконано вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та надано квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року продовжено відповідачу строк для усунення недоліків апеляційної скарги на тридцять днів з дня отримання даної ухвали у зв'язку з пропуском строку на апеляційне оскарження, рекомендовано подати суду заяву про поновлення цього строку із зазначенням поважних причин пропуску останнього та обгрунтованих підстав для його поновлення з відповідними доказами.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2017 року

відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на постанову Московського районного суду міста Харкова від 28 листопада 2016 року.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження Харківський апеляційний адміністративний суд виходив з того, що зазначені в заяві Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані поважними.

Відповідач, не погоджуючись з ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2017 року, звернувся із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, у якій, посилаючись на необгрунтованість ухвали суду апеляційної інстанції, просить її скасувати, справу направити на новий або для подальшого розгляду Харківським апеляційним адміністративним судом.

У касаційній скарзі скаржник вказує на те, що, враховуючи кількість отримувачів допомог (близько 2,7 млн. осіб), на кінець бюджетного року ускладнилось вчасне відправлення поштової (в т.ч. юридичної) кореспонденції Харківським обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, оскільки отримувачі допомог мали пріоритетне значення (на виконання соціальної функції держави), що і викликало затримку з 19 до 22 грудня 2016 року, що вважає поважною підставою для поновлення строку на звернення з апеляційною скаргою. Крім того, через великий обсяг звернень на кінець року була затримка з наявністю конвертів.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 643/11023/16-а, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу.

З моменту відкриття касаційного провадження Вищим адміністративним судом України не було вжито жодних реальних процесуальних дій, спрямованих на розгляд даної касаційної скарги.

Пунктом 6 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що Вищий адміністративний суд України діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду.

У відповідності з положеннями пункту 11 частини другої статті 46, пункту 8 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Пленум Верховного Суду постановою від 30 листопада 2017 року № 2 визначив, що днем початку роботи Верховного Суду є 15 грудня 2017 року. З цієї дати набрав чинності також Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яким, зокрема, КАС України від 06 липня 2005 року № 2747-IV викладено у новій редакції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 лютого 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів: суддя-доповідач Берназюк Я.О., судді Гриців М.І. та Коваленко Н.В.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.В. від 13 серпня 2018 року прийнято до свого провадження касаційну скаргу Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення грошової суми.

Від позивача надійшло заперечення на касаційну скаргу Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, у якому вказується на законність рішення апеляційного суду та необґрунтованість доводів касаційної скарги.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного рішення) та частини четвертої статті 328 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цього рішення) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного рішення) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цього рішення) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам процесуального закону судове рішення суду апеляційної інстанції відповідає, а викладені в касаційній скарзі мотиви скаржника неприйнятні з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 186 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного рішення) апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У відповідності до частини четвертої статті 189 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного рішення) апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до частини другої статті 49 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного рішення) особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

У відповідності до частини першої статті 102 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного рішення) пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного рішення) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, у судовому засіданні 28 листопада 2016 року Московським районним судом міста Харкова було проголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі, повний текст останньої було складено 02 грудня 2016 року та направлено відповідачу супровідним листом від 02 грудня 2016 року № 643/11023/16-а/74155/16. Однак, апеляційну скаргу на постанову Московського районного суду міста Харкова від 28 листопада 2016 року відповідачем надіслано на адресу вказаного суду 22 грудня 2016 року, що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті.

При цьому, в апеляційній скарзі відповідачем зазначено, що постанову Московського районного суду міста Харкова від 28 листопада 2016 року ним отримано 07 грудня 2016 року.

З матеріалів справи також вбачається, що на виконання вимог ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року відповідачем 11 березня 2017 року було надіслано на адресу суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Московського районного суду міста Харкова від 28 листопада 2016 року, яке обгрунтовано тим, що в апеляційній скарзі ставиться питання бюджетного фінансування, що зачіпає інтереси держави, а також тим, що велике навантаження у роботі Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у зв'язку з обслуговуванням 2 млн. 700 тис. кореспондентів на рік, яким мають бути надані послуги в першу чергу, могло слугувати причиною пропуску строку вчасної відправки апеляційної скарги. При цьому жодних доказів на підтвердження зазначених скаржником обставин до клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження відповідачем долучено не було.

За результатами розгляду клопотання відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження Харківський апеляційний адміністративний суд 17 березня 2017 року постановив ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача на постанову Московського районного суду міста Харкова від 28 листопада 2016 року, в якій вказав на відсутність підстав для задоволення вищезазначеного клопотання, мотивувавши це тим, що наведені в ньому підстави для поновлення не можуть бути визнані поважними, оскільки особи, які беруть участь у справі, у разі незгоди з судовим рішенням суду першої інстанції можуть скористатися правом його апеляційного оскарження у передбачений законом строк. Пропущений строк може бути поновлений судом лише у разі його пропуску з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами справи певних процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами. Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає водночас таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Також, в оскаржуваній ухвалі суд апеляційної інстанції зазначив про відсутність будь-яких доказів на підтвердження доводів відповідача, наведених в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження в обгрунтування пропуску такого строку.

Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для поновлення строку на оскарження судових рішень в кожній конкретній справі залежить від вказаних у відповідній заяві причин, підтверджених належними доказами.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 05 жовтня 2017 року у справі № 820/2497/16 та постановах Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у справі № 281/1326/14-а та від 20 березня 2018 року у справі № 804/95/17.

У відповідності до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 46 рішення Європейського суду з прав людини "Устименко проти України" (№ 32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності".

У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" (№ 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Обґрунтовуючи висновки про обов'язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" визначено, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов'язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання ("Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" № 11681/85).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Осман проти Сполученого Королівства" зазначено, що обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою ("CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO" № 23452/94).

Отже, тільки наявність об'єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин. При цьому суд може встановити наявність таких перешкод за умови подання відповідних доказів особою, яка пропустила процесуальний строк та клопоче про його поновлення.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд апеляційної інстанції, всебічно перевіривши обставини справи, прийняв рішення у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, а доводи касаційної скарги його не спростовують.

Оскільки колегія суддів залишає в силі судове рішення суду апеляційної інстанції, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко