Справа № 806/1039/18
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2018-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року м.Житомир

справа № 806/1039/18

категорія 8.3.11

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Горовенко А.В.,

за участю секретаря судового засідання Магдич В.М.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1;

представника позивача - ОСОБА_2 (ордер серія ЖТ №22374 від 18.01.2018);

представників відповідача: ОСОБА_3 - Голова Семенівської сільської ради

Бердичівського району Житомирської області; ОСОБА_4 (за довіреністю від 25.08.2017) та ОСОБА_5 (за ордером серія ЖТ №46836 від 06.08.2018),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області про визнання протиправними та нечинними рішень в частині, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Житомирського окружного адміністративного суду, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 14.08.2018, просить визнати протиправним та нечинним:

- пункт 1.1. рішення 38 сесії 6 скликання Хажинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 27.01.2015 №327-38/2015 "Про встановлення місцевих податків" в частині затвердження Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (додаток №3 цього рішення);

- пункт 1 рішення ІІ сесії І скликання Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 20.01.2017 №47 "Про затвердження на території Семенівської сільської ради місцевих податків та зборів" в частині затвердження Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (додаток №2 до цього рішення).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є власником нерухомого майна, а саме двох нежитлових будівель (корівників), площею 1757 кв.м та 924,6 кв.м, які знаходяться за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.Хажин, вул.Польова, буд.12 та буд.11, відповідно. Наприкінці 2017 року отримав податкові повідомлення-рішення від 24.10.2017 №25-50 та №24-50 про зобов"язання сплатити до бюджету податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 рік в сумі 24211,46 грн та 12740,99 грн, всього 36952,45 грн.

За результатами звернення до контролюючого органу, щодо підстав визначення сум податку, отримав відповідь, що розмір податку обраховано на підставі рішення 38 сесії 6 скликання Хажинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області «Про встановлення місцевих податків» від 27.01.2015 №327-38/2015.

Про існування та зміст вказаного рішення Хажинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області позивачу стало відомо лише в грудні 2017 року. У визначений законом спосіб, ознайомитись з рішенням не мав можливості, вважає вказане рішення протиправним.

Зазначає, що відповідачем ставка податку у розмірі 1% була визначена для усіх місць розташування (зональності) території, яка входить до Хажинської (на сьогоднішній день Семенівської) сільської ради, крім того для фізичних осіб і юридичних осіб в однаковому розмірі - 1%, без визначення типів об"єктів нерухомості, що є неприпустимим. Відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення діяв на власний розсуд без врахування положень Податкового кодексу України.

Також вказує, що відповідачем порушена процедура прийняття оскаржуваного рішення Хажинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 27.01.2015 №327-38/2015 "Про встановлення місцевих податків", оскільки його проект не виносився сільською радою на громадське обговорення територіальної громади, що не дало можливості фізичним та юридичним особам надати свої пропозиції щодо розміру цього податку.

У порушення вимог ст.12 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» Семенівська (до правонаступництва - Хажинська) сільська рада Бердичівського району Житомирської області, рішення 38 сесії 6 скликання Хажинської сільської ради «Про встановлення місцевих податків» від 27.01.2015 №327-38/2015 офіційно не оприлюднила в місцевому друкованому засобі масової інформації, що є неприпустимим.

З урахуванням зазначеного, оскільки на думку позивача, відповідачем порушено не лише процедуру прийняття оспорюваного рішення, а й порядок оприлюднення прийнятого рішення, то рішення 38 сесії 6 скликання Хажинської сільської ради «Про встановлення місцевих податків» від 27.01.2015 №327-38/2015 підлягає визнанню протиправним та нечинним в частині затвердження Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Щодо рішення ІІ сесії І скликання Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 20.01.2017 №47 "Про затвердження на території Семенівської сільської ради місцевих податків та зборів", якою Положення про податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки (додаток №2), яке набрало чинності з 01.01.2017, то на думку позивача, при його прийнятті відповідачем не враховано принцип диференціації (зони, типи об"єктів нерухомості, відокремлення фізичних та юридичних осіб), адекватності, ефективності та збалансованості, що свідчить про їх прийняття всупереч нормам законодавства та є підставою для визнання вказаного рішення протиправним та нечинним.

Позивач вважає вказані рішення відповідача протиправними та такими, що мають бути визнані нечинними, а тому звернувся до суду за захистом порушеного права.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 року провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. Зобов"язано відповідача опублікувати оголошення про відкриття провадження у справі №806/1039/18 у виданні, в якому було або мало бути офіційно оприлюднене рішення 38 сесії 6 скликання Хажинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 27.01.2015 №327-38/2015 "Про встановлення місцевих податків" та рішення 2 сесії І скликання Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 20.01.2017 "Про затвердження на території Семенівської сільської ради місцевих податків та зборів".

Згідно з протокольною ухвалою суду від 24.04.2018 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 18.05.2018, у зв"язку із задоволенням клопотання представника позивача про надання часу для подання додаткових доказів по справі.

Відповідно до протокольної ухвали суду від 18.05.2018 відкладено підготовче засідання до 26.06.2018, у зв"язку із задоволенням усного клопотання позивача про відкладення розгляду справи у зв"язку із хворобою його представника, та продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Згідно з ухвалою суду від 26.06.2018 у задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області - відмовлено.

Відповідно до протокольної ухвали суду від 26.06.2018 закінчено підготовче засідання та призначено судовий розгляд справи по суті на 07.08.2018.

Згідно з протокольною ухвалою суду від 07.08.2018 у судовому засіданні оголошено перерву до 14.08.2018 внаслідок надання позивачу часу для уточнення позовних вимог та зобов"язання відповідача надати додаткові докази по справі.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві, та просили суд задовольнити їх у повному обсязі.

Додатково наголошували, що при прийнятті рішення від 27.01.2015 №327-38/2015 відповідачем не враховано громадську думку, проект рішення не виносився на обговорення, що є порушенням Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Зазначали, що оприлюднення рішення від 27.01.2015 №327-38/2015 відбулося лише на офіційній сторінці в мережі Інтернет Бердичівської районної ради Житомирської області.

Оприлюднення в такий спосіб є неналежним та суперечить ст.12 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», адже не опубліковано у місцевому друкованому засобі масової інформації. Даний факт підтверджується відповіддю редакції газети «Земля Бердичівська» на адвокатське звернення.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 23.04.2018 за вх.№8569/18 та додаткових поясненнях від 14.08.2018 за вх.№16943/18. В обґрунтування своєї правової позиції зазначали, що відповідно до положень ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях відповідних рад вирішуються питання про встановлення місцевих податків та зборів.

Рішення «Про встановлення місцевих податків» від 27.01.2015 №327-38/2015 та рішення «Про затвердження на території Семенівської сільської ради місцевих податків та зборів» №47 від 20.01.2017 прийняті в межах повноважень відповідача та у спосіб передбачений законом. Закон України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» не застосовується до спірних правовідносин при встановленні податку у 2015 році, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014.

Рішення від 27.01.2015 №327-38/2015 оприлюднене шляхом його розміщення на інформаційно-довідкових стендах Хажинської сільської ради, які розташовані в адміністративному приміщенні ради, а також направлено до Бердичівської районної ради Житомирської області для розміщення на офіційній сторінці в мережі Інтернеті, обраний сільською радою спосіб оприлюднення є законним, допустимим та належним.

Зазначали, що рішення Хажинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області «Про встановлення місцевих податків» від 27.01.2015 №327-38/2015 застосовано податковим органом за податковий період 2016 року.

Рішення прийнято колегіальним органом з дотриманням регламенту Хажинської сільської ради та вимог встановлених Податковим кодексом України.

Також зазначали, що в рішенні Хажинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області «Про встановлення місцевих податків» від 27.01.2015 №327-38/2015 та рішенні Семенівської сільської ради «Про затвердження на території Семенівської сільської ради місцевих податків та зборів» №47 від 20.01.2017 встановлення ставки податку відповідно до місця розташування (зональності) об"єктів оподаткування було неможливим, оскільки у Семенівської сільської ради відсутня базова документація із визначення місця розташування (зони) об"єктів на які нараховуватиметься податок. Рішення про замовлення робіт із виготовлення плану зонування території Семенівської сільської ради не приймалися. Також Податковим кодексом України не передбачено імперативної норми, щодо обов"язкової зональності об"єктів оподаткування. Поділ платників податків на фізичних та юридичних осіб в оскаржуваних рішеннях не мав сенсу, оскільки відповідачем при встановленні відсоткової ставки податку було обрано найнижчу, законодавчо визначену, межу.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про право власності на нерухоме майно серії САС №237447 та серії САС №237448 від 04.09.2008, ОСОБА_1 є власником нежитлових будівель, корівників загальною площею 924,6 кв.м та 1757,0 кв.м, за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.Хажин, вул.Польова, буд.11 та буд.12, відповідно (а.с.65, 66).

На засіданні Хажинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області 38 сесії VI скликання прийнято рішення «Про встановлення місцевих податків» від 27.01.2015 №327-38/2015 (далі рішення від 27.01.2015 №327-38/2015) (а.с.85-91).

Відповідно до п.1 та п.1.1 рішення від 27.01.2015 №327-38/2015 вирішено, зокрема, встановити на території села Хажин в 2015 році: акцизний податок в частині реалізації суб"єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, транспортний податок, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та затвердити положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки згідно з додатком 3.

Пунктом 4 рішення від 27.01.2015 №327-38/2015 визначено, що рішення підлягає оприлюдненню та розміщенню на офіційному сайті Бердичівської районної ради в межі Інтернет.

Згідно з рішенням 41 сесії VI скликання Хажинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 26.05.2015 №373-41/2015 "Про внесення змін до рішення 38 сесії сільської ради від 27.01.2015 №327-38/2015 "Про встановлення місцевих податків"" внесено зміни до п.1 рішення, зокрема, слова "Встановити в 2015 році на території села Хажин: акцизний податок в частині реалізації суб"єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, транспортний податок, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" замінити на слова "Встановити з 01 січня 2015 року на території села Хажин: акцизний податок в частині реалізації суб"єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, транспортний податок, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" (а.с.201).

Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.8 Закону України «Про добровільне об"єднання територіальних громад», другою сесією VII скликання Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області прийнято рішення від 04.01.2017 №4 "Про реорганізацію сільських рад", пунктом 1 якого визначено розпочати процедуру реорганізації юридичних осіб, зокрема, Хажинської сільської ради.

Пунктом 2 рішення від 04.01.2017 №4 визначено, що Семенівська сільська рада є правонаступником активів та пасивів, всіх майнових прав та обов"язків (а.с.81-84).

На засіданні 2 сесії 1 скликання Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області прийнято рішення від 20.01.2017 №47 «Про затвердження на території Семенівської сільської ради місцевих податків та зборів» (далі рішення від 20.01.2017 №47) (а.с.92-96).

Відповідно до п.1 рішення від 20.01.2017 №47 затверджено Положення з додатками, зокрема, Додаток №2 Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Пунктом 2 та 3 вказаного рішення визначено встановити на території Семенівської сільської ради місцеві податки і збори, зокрема, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Рішення набирає чинності з 01.01.2017.

Вважаючи п.1.1 рішення 38 сесії 6 скликання Хажинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 27.01.2015 №327-38/2015 та п.1 рішення 2 сесії 1 скликання Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 20.01.2017 №47, якими встановлено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, такими що прийняті з порушенням процедури, та такими що порушують права позивача, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом за захистом порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Зі змісту оскаржуваних рішень Хажинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області «Про встановлення місцевих податків» від 27.01.2015 №327-38/2015 та Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області «Про затвердження на території Семенівської сільської ради місцевих податків та зборів» від 20.01.2017 №47 випливає, що дані рішення є нормативно-правовими актами і мають ознаки, визначені п.18 ч.1 ст.4 КАС України, тому суд має розглядати дану адміністративну справу з особливостями, встановленими ст. 264 КАС України, правила якої поширюються на розгляд адміністративних справ щодо законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів органів місцевого самоврядування.

Так, ч. 2 та 3 ст. 264 КАС України встановлено, що право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.

Як свідчать матеріали справи ОСОБА_1 отримав податкові повідомлення-рішення №24-50 та №25-50 від 24.10.2017, відповідно до яких йому визначено суму податкового зобов"язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні") місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Згідно зі ст.25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до ст.69 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування відповідно до Податкового кодексу України встановлюють місцеві податки і збори. Місцеві податки і збори зараховуються до відповідних місцевих бюджетів у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України з урахуванням особливостей, визначених Податковим кодексом України.

Статтею 1 Податкового кодексу України визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства

Згідно зі ст.8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Так, п.8.3 ст.8 Податкового кодексу України визначено, що до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Пунктом 10.1 та 10.3 статті 10 10.1. Податкового кодексу України визначено, що до місцевих податків належать: податок на майно; єдиний податок. Місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Пунктом 24 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання про встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.

Суд відзначає, що з аналізу змісту оскаржуваних рішень слідує, також, що зазначені рішення є регуляторними актами і мають ознаки, визначені ст.1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» від 11.09.2003 № 1160-IV (далі - Закон України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності»).

Засади здійснення державної регуляторної політики органами та посадовими особами місцевого самоврядування визначені розділом VІ Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», який встановлює порядок планування, розробки, прийняття та оприлюднення проектів регуляторних актів, що приймаються органами місцевого самоврядування.

Однак, відповідно до п.4 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII (далі Закон України №71-VIII), рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для обєктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для обєктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Установлено, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Відповідно до рішення від 27.01.2015 №327-28/2015, з урахуванням рішення 41 сесії VI скликання Хажинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 26.05.2015 №373-41/2015 "Про внесення змін до рішення 38 сесії сільської ради від 27.01.2015 №327-38/2015 "Про встановлення місцевих податків"" встановлено з 01 січня 2015 року на території села Хажин, зокрема, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки".

Згідно зі ч.1 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Положеннями ч.1 та 2 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Відповідно до ст.22 Регламенту роботи сільської ради, затвердженого рішенням другої сесії VI скликання Хажинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 23.11.2010 №13-2/2010 (далі - Регламент сільської ради), рішення сільської ради приймаються на пленарному засіданні після обговорення. Рішення сільської ради можуть прийматися без обговорення на пленарному засіданні, якщо жоден з депутатів не наполягає на цьому (а.с.38-47).

Згідно із ст.23 Регламенту сільської ради рішення ради приймаються відкритим або таємним голосуванням шляхом видачі бюлетенів.

Так, ч.12 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Позивач та його представник в обґрунтування позовних вимог зазначали про порушення відповідачем вимог ст.4 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" при прийнятті рішення від 27.01.2015 №327-28/2015, зокрема, принципу прозорості та врахування громадської думки, який передбачає відкритість для фізичних та юридичних осіб, їх об"єднань, дій регуляторних органів на всіх етапах їх регуляторної діяльності, обов'язковий розгляд регуляторними органами ініціатив, зауважень та пропозицій, наданих у встановленому законом порядку фізичними та юридичними особами, їх об'єднаннями, обов'язковість і своєчасність доведення прийнятих регуляторних актів до відома фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань, інформування громадськості про здійснення регуляторної діяльності.

Окрім того, вказували, що в порушення вимог статей 12 та 13 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" відповідачем рішення від 27.01.2015 №327-28/2015 офіційно не оприлюднено в місцевому друкованому засобі масової інформації.

З цього приводу суд повторно зазначає, що відповідно до п.4 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України №71-VIII установлено, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

З огляду на викладене, суд відхиляє доводи, викладені в позовній заяві, про порушення відповідачем вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" при прийнятті та оприлюднені рішення від 27.01.2015 №327-28/2015.

Згідно з п.12.5 ст.12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Положеннями п.п.12.3.4 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України визначено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до п.4 рішення Хажинської сільської ради від 27.01.2015 №327-32/2015 вказане рішення підлягає оприлюдненню, розміщенню на офіційному сайті Бердичівської районної ради в мережі Інтернет.

Розміщення на підставі клопотання сільської ради рішення від 27.01.2015 №327-28/2015 на офіційному веб-сайті Бердичівської районної ради 19.02.2015 за адресою: http://berdichev-rayrada.zt.gov.ua/index.php/silski-radi, в розділі "Сільські ради Бердичівського району", засвідчується листом Бердичівської районної ради Житомирської області від 24.01.2018 №03-10/32. В листі також зазначено, що в даний час рішення переглянути неможливо у зв"язку з тим, що з 2017 року Хажинська сільська рада входить в об"єднану територіальну громаду - Семенівської сільської ради Бердичівського району, яка має власний офіційний веб-сайт в мережі Інтернет. Розділ Хажинської сільської ради на веб-сайті районної ради в 2017 році було переміщено в архів (а.с.21).

Листом від 29.01.2018 №48 Семенівська сільська рада Бердичівського району Житомирської області підтвердила вказану інформацію та зазначила, зокрема, що рішення та його проект «Про встановлення місцевих податків» від 27.01.2015 №327-38/2015 оприлюднювалось на офіційному веб-сайті Бердичівської районної ради Житомирської області та розміщувалось на дошці оголошень, що розташовані в адмінприміщенні за адресою: с.Хажин, вул.Двірська, буд.1 (а.с.20).

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про те, що рішення Хажинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 27.01.2015 №327-38/2015 відповідач оприлюднив у спосіб, що надавав можливість ознайомитись із прийнятим рішенням територіальній громаді відповідної адміністративної-територіальної одиниці, зважаючи на те, що відповідна сільська рада не мала власних друкованих засобів масової інформації та власної офіційної сторінки в мережі Інтернет.

Що стосується рішення Семенівської сільської ради «Про затвердження на території Семенівської сільської ради місцевих податків та зборів» №47 від 20.01.2017 (з додатками), то його було опубліковано в друкованому засобі масової інформації газеті "Земля Бердичівська" від 24.02.2017 (а.с.98-99).

Щодо доводів позивача та його представника про невідповідність оскаржуваних рішень вимогам Податкового кодексу України, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п.12.3.1 та п.п.12.3.2 п.12.3 ст.12 12.3. Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради обєднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Положеннями ст.265 Податкового кодексу України визначено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Згідно із підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з підпунктами 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

За приписами підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування (в редакції, чинній на 01.01.2015) та у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (в редакції, чинній на 01.01.2017).

Як свідчить п.6.1 Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (Додаток №3 до рішення від 27.01.2015 №327-38/2015) ставки податку для об"єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб встановлено: для житлової нерухомості 0,1 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового року, за 1 кв.м бази оподаткування); для нежитлової нерухомості - 1% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового року, за 1 кв.м бази оподаткування) (а.с.49-52).

Згідно з п.5 Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (Додаток №2 до рішення від 20.01.2017 №47) ставки податку для об"єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб встановлено - 0,5% та нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб - 0,3% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м бази оподаткування (а.с.93-96).

З урахуванням положень п.п.12.3.2 п.12.3 ст.12 12.3. Податкового кодексу України, суд дійшов до висновку про те, що в оскаржуваних рішеннях від 27.01.2015 №327-38/2015 та від 20.01.2017 №47 наявні всі основні елементи податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки: об'єкт оподаткування (об"єкти житлової та нежитлової нерухомості), платники податків (фізичні та юридичні особи) , розмір ставки (окремо для житлової нерухомості та нежитлової нерухомості), податковий період.

Щодо доводів позивача та його представника про відсутність диференціації ставки податку залежно від платника податків, а саме окремо для фізичних та окремо для юридичних осіб, суд зазначає наступне.

Положення Податкового кодексу України не містять імперативної норми щодо обов"язкової диференціації розміру ставки податку залежно від статусу платника податків (фізична чи юридична особа).

Щодо встановлення ставки податку в залежності від місця розташування (зональності) об"єктів оподаткування, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 6 Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 25.11.2016, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19.12.2016 за №1647/29777, коефіцієнт, який характеризує місце розташування земельної ділянки (Км), обумовлюється трьома групами рентоутворювальних факторів регіонального, зонального та локального характеру і обчислюється за формулою: Км=Км1 х Км2 х Км3:

Км1 регіональний коефіцієнт, який характеризує незалежність рентного доходу від місцеположення населеного пункту у загальнодержавній, регіональній місцевій системах виробництва і розселення;

Км2 - зональний коефіцієнт, який характеризує містобудівну цінність території в межах населеного пункту (економіко-планувальної зони);

Км3 локальний коефіцієнт, який враховує місце розташування земельної ділянки в межах економіко-планувальної зони.

Вихідними даними для обчислення коефіцієнта Км є затверджені матеріали Генеральної схеми планування території України, схем планування території Автономної Республіки Крим та областей, генеральні плани населених пунктів у частині, яка характеризує існуючий стан населеного пункту.

Тобто, зональність об"єктів визначається в нормативній грошовій оцінці території населеного пункту або окремої території, на підставі якої складається відповідна технічна документація.

Листом від 13.08.2018 №247 Державне підприємство «Житомирський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на звернення відповідача надало відповідь про те, що при розробці технічної документації з нормативної грошової оцінки земель населених пунктів визначаються економіко-планувальні зони лише в межах населеного пункту, за межами населеного пункту зонування не розраховується (а.с.198).

В судовому засіданні судом досліджено витяг з публічної кадастрової карти України - с.Хажин, Бердичівський район, Житомирська область, який свідчить, що нежитлові будівлі (корівники), які є власністю позивача та в свою чергу є об"єктами оподаткування, відповідно до оскаржуваних рішень, знаходяться за межами с.Хажин (а.с.199-200).

Оскільки економіко-планувальні зони в межах с.Хажин, Бердичівського району, Житомирської області не встановлено, а за межами населеного пункту зонування не розраховується то суд критично ставиться до доводів позивача про те, що встановлення місцевого податку з нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, в с.Хажин, Бердичівського району, Житомирської області, без врахування зональності, яка характеризує містобудівну цінність території в межах населеного пункту (економіко-планувальної зони), є підставою для визнання рішення протиправним та нечинним.

Щодо доводів позивача про непридатність до експлуатації, аварійного стану, руйнування місцями майже до фундаменту, непридатність до відновлення без знесення залишків стін до фундаменту, нежитлових будівель (корівників), що знаходяться за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.Хажин,, вул.Польова, буд. 11 та буд. 12, власником яких є позивач та за які контролюючим органом, визначено податкове зобов"язання з податку на нерухоме майно, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.266.7.3. ч.266.7 ст.266 Податкового кодексу України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо: обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

Також суд зазначає, що у платника податків є право на звернення до контролюючого органу для надання інформації про пільги зі сплати податку, підстави для звільнення від нарахування податку.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку що оскаржувані позивачем рішення прийнято відповідачем відповідно до норм чинного законодавства, з дотриманням встановленого порядку, підстави для визнання їх протиправними та нечинними відсутні, а тому позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (вул. Гостинна, буд.76, м. Бердичів, Житомирська область, 13306, ідн. номер НОМЕР_1) до Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області (вул.Стадіонна, буд.1, с.Іванківці, Житомирська область, 13371, ) про визнання протиправними та нечинними п.1.1 рішення 38 сесії 6 скликання Хажинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 27.01.2015 №327-38/2015 та п.1 рішення 2 сесії 1 скликання Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 20.01.2017 №47, - відмовити.

Вступну та резолютивну частини рішення складено у нарадчій кімнаті і проголошено 14 серпня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Горовенко

Рішення складено у повному обсязі 27 серпня 2018 року.