Справа № 686/7945/18
Суддя: Кульбаба А. В.
Дата ухвалення: 2018-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 686/7945/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2018 року смт.Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Кульбаби А.В.,

з участю: секретаря судового засідання Білоус Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду в смт. Ярмолинці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Деражнянського ВнП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - інспектор СРПП Деражнянського ВнП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. У позові зазначив, що 06 квітня 2018 року інспектор СРПП Деражнянського ВнП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06 квітня 2018 року серія НК № 914539, якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

З постанови вбачається, що 06 квітня 2018 року близько 13 год. 43 хв. він керував транспортним засобом Mercedes-Benz 410, номерний знак НОМЕР_1, рухаючись автомобілем по авто дорозі ДеражняГородок 21 км. + 600 м. поза населеним пунктом без ввімкненого ближнього світла фар або денних ходових вогнів, чим порушив п. 9.8 ПДР України.

Вважає зазначену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином та вчасно. В адміністративному позові вказав, що просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про розгляд справи без його участі чи про відкладення розгляду справи не подавав. Відзив не подавав.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Із оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 6 квітня 2018 року серія НК № 914539 від 6 квітня 2018 року, яка винесена інспектором СРПП Деражнянського ВнП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області, встановлено, що ОСОБА_1, 06 квітня 2018 року близько 13 год. 43 хв. керував транспортним засобом Mercedes-Benz 410, номерний знак НОМЕР_1, та рухався автомобілем по авто дорозі ДеражняГородок 21 км. + 600 м. поза населеним пунктом без ввімкненого ближнього світла фар або денних ходових вогнів, чим порушив п. 9.8 ПДР України ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Ця обставина підтверджується копією постанови від 06.04.2018 року.

За не ввімкнені за межами населеного пункту у період з 1 жовтня до 1 травня денні ходові вогні або ближнє світло фар настає відповідальність за ст. 125 КУпАП, за порушення абзацу 8 пункту 9.8 ПДР України, що регламентує порядок користування вказаними попереджувальними сигналами під час руху механічних транспортних засобів, а не за ч.2 ст. 122 КУпАП, що передбачає відповідальність за порушення водіями правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, що врегульовано іншими правилами дорожнього руху.

Однак, всупереч вказаним вимогам закону під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо позивача, поза увагою поліцейського залишились обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до п. 9.1 (г) ПДР України попереджувальними сигналами є увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби.

Згідно п. 9.8 ПДР України під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 122 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за порушення водіями транспортних засобів правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку та інше.

Згідно Розділу 9 ПДР України денні ходові вогні, це зовнішні світлові прилади, вони є попереджувальним сигналом. Вимоги до його ввімкнення містяться в розділі 9 ПДР України «Попереджувальні сигнали», а не в розділі 19 ПДР України «Користування зовнішніми світловими приладами».

Користування зовнішніми освітлювальними приладами регулюється розділом 19 ПДР України, а користування попереджувальними сигналами розділом 9 ПДР України.

Таким чином, за не ввімкнений за межами населеного пункту з 1 жовтня до 1 травня денний ходовий вогонь або ближнє світло настає відповідальність за ст. 125 КУпАП.

З огляду на це, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, за порушення водіями транспортних засобів правил користування освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, що передбачено п. 9.2, п. 9.7 ПДР України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема і ч.2 ст. 122 КУпАП.

Дослідивши складену постанову серії НК № 914539 від 6 квітня 2018 року та матеріали справи, суд вбачає, що жодних пояснень свідків та доказів здійснення фото чи відео фіксації, які б підтвердили порушення позивачем ПДР України, зокрема порушення п. 8.5.1 ПДР, крім викладених інспектором обставин, в постанові не міститься, що ставить під сумнів достовірність вказаних у постанові фактів.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. А згідно припису ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до припису ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

На підставі п.2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, оскільки в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України відповідачем не надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили, що вищевказана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія НК № 914539 від 6 квітня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., з урахуванням норми ч. 2 ст. 9 КАС України, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 та п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України.

Згідно п.3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного,керуючись ст. ст. 5, 6, 8, 9, 10, 72-77, 90, 94, 121, 241-246, 286, 295 КАС України, -

вирішив:

Адміністративний позов задоволити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК № 914539 від 6 квітня 2018 року, винесену інспектором СРПП Деражнянського ВнП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області, якою ОСОБА_1визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.3 ч.3 ст. 286 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області.

Суддя підпис

Копія вірна:

Суддя А.В. Кульбаба