Справа № 2а-10814/10/2670
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2010-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. № ≪ Внутрішній Номер справи &?н;
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 жовтня 2010 року 10:16 № 2а-10814/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Качура І.А. , суддів Федорчука А.Б. Каракашьяна С.К. при секретарі судового засідання Богдан В.Є. вирішив адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Міністерства оборони України

провизнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_1, виданий 22.04.97)

від відповідача Камінецький О.В. (дов. від 21.05.10р. №220/349/д)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними рішення, дії та бездіяльність.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 28.10.2010 року 10 год. 16 хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено сторін після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч.2 ст. 167 КАС України.

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом про визнання рішення комісії Міністерства оборони України від 26.11.2003 а саме: протокол №9, від 25.08.04, протокол №1, від 11.10.2007, протокол №4 такими, що не відповідають чинному законодавству та їх скасувати; зобов'язати винести рішення та вчинити певні дії.

Під час проведення судового засідання позивачем заявлено клопотання про уточнення позовних вимог.

Ухвалою Окружного адміністративного суду від 13.10.2010 позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування рішень комісії Міністерства оборони України від 26.11.03. (протокол №9), від 25.08.04 (протокол №4), від 11.10.07 (протокол №4) та визнання навчання в Криворізькому авіаційному технічному училищі цивільної авіації Червонопрапорного Київського військового округу з 01.99.77 по 17.07.80 періодом військової служби -залишені без розгляду, в порядку ст.ст.99,100 КАС України.

Позовні вимоги в частині визнання протиправною діяльність Міністерства оборони України щодо розгляду звернення позивача від 20.04.2010 підлягали розгляду в загальному порядку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач покликається на те, що звернувся до Міністерства оборони України вимогою визнати період знаходження на казарменому положенні, несення караульної, внутрішньої та гарнізонної служби згідно Статутів Збройних сил СРСР в спеціалізованому Криворізькому авіаційному технічному училищі цивільної авіації Червонопрапорного Київського військового округу військової служби з 01.09.1977р. по 17.07.1980р. До зазначеного звернення позивачем надано документи та матеріали, яким він підтвердив викладені аргументи.

На думку позивача, неправомірність дій відповідача полягала у тому, що замість розгляду питання органом, до компетенції якого воно належить, і якому воно надіслане, звернення було переадресовано командуванню Сухопутних військ Збройних Сил України, а тим -командуванню територіального управління «Північ».

Тобто, звернення громадянина України, адресоване належному органу, ним безпідставно, всупереч вимогам ст.7 Закону України «Про звернення громадян»переадресоване органу управління нижчого рівня.

Такі дії відповідача свідчать про те, що зазначений центральний орган виконавчої влади і військового управління (його посадові особи) не знає своїх повноважень і , таким чином, перекладає вирішення цього питання на нижчі органи.

За таких підстав, позивач просить суд визнати протиправною діяльність Міністерства оборони України, щодо розгляду звернення від 20.04.2010 року.

Представник відповідача проти позову заперечував, та зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки листами від 05.05.2010 року №Ш-897/л та 01.06.2010 №919 позивачу надано відповідь на звернення. Тому, протиправність діяльності Міністерства оборони України щодо розгляду його звернення є необґрунтованою.

За таких підстав просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, звернувся до Міністра оборони України з листом від 20.04.10 р., в якому просив компетентним фахівцям Міністерства оборони України розглянути питання про визнання військовою службою, часу його знаходження на казарменому положенні, несення караульної внутрішньої та гарнізонної служби згідно Статутів Збройних сил СРСР в спеціальному воєнізованому Криворізькому авіаційному технічному училищі цивільної авіації Червонопрапорного Київського військового округу в період з 01.09.1977 р. по 17.07.1980 р.

Листом від 05.05.2010р. № Ш-897/л за підписом начальника адміністративного управління Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, позивачу надано відповідь про те, що його звернення було отримано Міністерством оборони України та відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про звернення громадян»надіслано до Командування територіального управління «Північ» для розгляду та надання відповіді.

Листом від 01.06.2010 № 919 територіального управління «Північ»позивачу надано відповідь про те, що питання знання часу навчання в Криворізькому авіаційному технічному училищі цивільної авіації військовою службою до компетенції територіального управління «Північ»не належить, а згідно п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 чия 1992 № 393 „Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ і членам їхніх сімей" додатково до вислуги років зараховується час навчання в цивільних вищих навчальних та інших навчальних закладах (у тому числі заочно) із розрахунку - один рік за 6 місяців.

Статтею 9 Закону України "Про інформацію" встановлено, що всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій.

Реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Кожному громадянину забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законами України.

Положеннями статті 10 Закону України "Про інформацію" передбачено, що право на інформацію забезпечується:

обов'язком органів державної влади, а також органів місцевого і регіонального самоврядування інформувати про свою діяльність та прийняті рішення;

створенням у державних органах спеціальних інформаційних служб або систем, що забезпечували б у встановленому порядку доступ до інформації;

вільним доступом суб'єктів інформаційних відносин до статистичних даних, архівних, бібліотечних і музейних фондів; обмеження цього доступу зумовлюються лише специфікою цінностей та особливими умовами їх схоронності, що визначаються законодавством;

створенням механізму здійснення права на інформацію;

здійсненням державного контролю за додержанням законодавства про інформацію;

встановленням відповідальності за порушення законодавства про інформацію.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статті 7 зазначеного Закону звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Положеннями статті 15 Закону України "Про звернення громадян" встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до статті 20 цього Закону звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

З огляду на вищевикладене, оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень діяв в межах повноважень визначених законодавством України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 71, 94, 97, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія Окружного адміністративного суду м. Києва, -

ПОСТАНОВИЛА:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Постанова може бути оскаржена в порядку ст.ст.185-187 КАС України.

Судова колегія у складі:

Головуючий Суддя І.А. Качур

Судді А.Б. Федорчук

С.К. Каракашьян