Справа № 368/1677/16-а
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

29 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 368/1677/16-а

адміністративне провадження № К/9901/17601/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів - Коваленко Н. В., Кравчука В. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 368/1677/16-а

за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії;

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Кагарлицького районного суду Київської області (у складі судді Кириченко В. І.) від 16 березня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Карпушової О. В., Епель О. В., Кобаля М. І.) від 19 квітня 2017 року, встановив:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області, в якому просила:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області в перерахунку пенсії з урахуванням всіх складових заробітної плати та визначення загального проценту розрахунку пенсії державного службовця у розмірі 60 % від заробітної плати;

- визнати незаконним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області від 16 лютого 2015 року про зменшення розміру пенсії державного службовця до 60% від заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача, як державному службовцю, на підставі вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ в розмірі 90% від заробітної плати, з урахуванням фактично отриманих сум індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення, з яких сплачено страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, та здійснити виплати з урахуванням фактично отриманих сум;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу як державному службовцю, з 01 грудня 2015 року згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09 грудня 2015 року № 1013;

- стягнути з відповідача судовий збір сплачений за подання позову до суду .

2. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначала, що з 25 березня 2009 року їй призначено пенсію державного службовця у розмірі 89% згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу».

У зв'язку із збільшенням посадових окладів державним службовцям відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09 грудня 2015 року № 1013 (далі - Постанова КМУ № 1013), на думку позивача, у неї виникло право на перерахунок розміру призначеної їй пенсії, у проведенні якого відповідач протиправно відмовив.

3. Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 16 березня 2017 року визнано причини пропуску строку звернення ОСОБА_2 адміністративного суду поважними.

4. Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 16 березня 2017 року позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області щодо проведення перерахунку пенсії державному службовцю ОСОБА_2 в розмірі 60% заробітної плати відповідно до незаконного розпорядження від 23 лютого 2015 року № 135990;

- зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату державному службовцю ОСОБА_2 пенсії з 16 лютого 2015 року на підставі вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ (в редакції закону, чинного до 01 травня 2014 року), в розмірі 89% від заробітної плати державного службовця; в решті вимог в цій частині відмовлено;

- відмовлено у вимогах про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату державному службовцю ОСОБА_3 пенсії з 01 грудня 2015 року згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативного правових актів» від 09 грудня 2015 року № 1013.

5. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 16 березня 2017 року залишено без задоволення; апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області на постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 19 квітня 2017 року задоволено частково; постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 16 березня 2017 року скасовано в частині вирішення позовних вимог за період з 16 лютого 2015 року по 19 червня 2016 року, та в цій частині позовні вимоги залишити без розгляду; в решті постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 16 березня 2017 року, зокрема, в частині позовних вимог з 20 червня 2016 року залишено без змін.

6. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог та в частині залишення позовних вимог без розгляду, ОСОБА_2 звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 16 березня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та скасувати ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року; винести в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

7. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 травня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

8. 30 травня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшло заперечення на касаційну скаргу Кагарлицького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому відповідач просить відмовити ОСОБА_2 у задоволенні касаційної скарги в повному обсязі.

9. Вищим адміністративним судом справу до розгляду призначено не було.

10. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» зазначеного закону зміни до Кодексу адміністративного судочинства України вводяться в дію з урахуванням певних особливостей. Зокрема, у пп. 4 передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчився до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

11. 07 лютого 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 16 березня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року у справі № 368/1677/16-а передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

12. Ухвалою Верховного Суду від 27 серпня 2018 року справу прийнято до провадження та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 345 КАС України.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

13. Судами попередніх інстанцій установлено, що позивачу - ОСОБА_2 з 25 березня 2009 року призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 89% суми заробітної плати державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» на час призначення пенсії.

14. З 16 лютого 2015 року відповідачем проведено позивачу перерахунок пенсії державного службовця відповідно до розпорядження від 23 лютого 2015 року на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній на час перерахунку), яка передбачала призначення пенсії в меншому розмірі. Вказаним розпорядженням позивачу зменшено розмір пенсії до 60% від заробітної плати державного службовця.

15. Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 29 липня 2015 року вимоги в частині перерахунку пенсії як державному службовцю на підставі вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723- XII, в розмірі 89% від заробітної плати, з урахуванням фактично отриманих сум індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення, з яких сплачено страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, та здійснення відповідних виплат з урахуванням фактично отриманих сум зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області здійснити відповідний перерахунок пенсії.

16. 11 листопада 2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії у розмірі 89% від заробітної плати державного службовця та у зв'язку з підвищенням посадового окладу державного службовця станом на 01 грудня 2015 року.

17. Листом від 22 листопада 2016 року № 59/К-02 УПФУ у Кагарлицькому районі Київської області позивача повідомлено, що підстави для перерахунку пенсій, який був передбачений ст. 37-1 Закону № 3723, відсутні, оскільки Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІ не передбачає проведення перерахунку пенсій, в тому числі призначених згідно із Законом № 3723, постановою КМУ від 14 вересня 2016 року № 622 скасовано постанову КМУ від 31 травня 2000 року № 865.

18. Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

19. Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області щодо проведення перерахунку пенсії державному службовцю ОСОБА_2 в розмірі 60% заробітної плати відповідно до розпорядження 135990 від 23 лютого 2015 року та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату з 16 лютого 2015 року на підставі вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ (в редакції закону, чинного до 01 травня 2014 року), в розмірі 89% від заробітної плати державного службовця, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивачу пенсія за віком призначена з 25 березня 2009 року відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 89% від суми посадового окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 58 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 10рп-99.

20. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача, як державному службовцю, на підставі вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ в розмірі 90% від заробітної плати, з урахуванням фактично отриманих сум індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення, з яких сплачено страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, та здійснити виплати з урахуванням фактично отриманих сум, суди зазначили, що вказані вимоги вже розглянуто та рішенням суду зобов'язано відповідача здійснити відповідний перерахунок.

21. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату державному службовцю ОСОБА_3 пенсії з 01 грудня 2015 року згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативного правових актів» від 09 грудня 2015 року № 1013, суди попередніх інстанцій виходили з того, що:

21.1. Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII (далі - Закон № 76-VIII), який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ і викладено цю норму у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

21.2. Порядок здійснення перерахунку пенсії було визначено у п. 4 Постанови КМУ № 865, згідно якого у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

21.3. Постановою КМУ № 1013 виключено п. 4 Постанови КМУ № 865, який визначав порядок здійснення перерахунку пенсії державним службовцям.

21.4. З 01 травня 2016 року набрав чинності Закон № 889-VIII, у зв'язку з чим положення Закону № 3723-ХІІ втратили чинність (крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII).

21.5. Згідно із ст. 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким не передбачено такої підстави для перерахунку пенсії як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

21.6. У зв'язку з наведеним, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що з 01 січня 2015 року в Законі № 3723-ХІІ, а з 15 грудня 2015 року у Постанові КМУ № 865 відсутні норми, які регламентують умови та порядок перерахунку пенсій державним службовцям, у зв'язку з чим правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ і Постанови № 865 у редакціях, чинних на момент призначення їй пенсії, відсутні.

22. Крім того, суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог за період з 16 лютого 2015 року по 19 червня 2016 року, та залишаючи в цій частині позовні вимоги без розгляду, зазначив про пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, встановлений ст. 99 КАС України (у редакції чинній на момент звернення до суду першої інстанції).

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

23. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що:

А) ч. 2 ст. 37-1 Закону України № 3723-ХІІ (в редакції, що була чинною на час призначення позивачу пенсії) передбачено, що у разі підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій; скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 01 грудня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України «Про державну службу»; вважає, що дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивача згідно ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» є протиправними, оскільки 01 грудня 2015 року збільшена заробітна плата, зокрема, по посаді (помічника Міністра аграрної політики України), на якій працювала позивач, що було підставою для перерахунку; вказує, що аналогічна позиція підтримується Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 17 січня 2017 року у справі № К/800/27323/16;

Б) 14 березня 2017 року позивач звернулася до суду з письмовими поясненнями, в яких зазначила причини, з яких вона не зверталась раніше, які судом були враховані та задоволено позовні вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з 16 лютого 2015 року, а не з 20 червня 2016 року. Проте, судом апеляційної інстанції залишено поза увагою вказані обставини та безпідставно вказано, що позивач жодних причин щодо поважності пропуску строку для звернення до суду з позовом не зазначила.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

24. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах виходить з наступного.

25. Щодо доводів касаційної скарги, викладених у п. А параграфа 23 цієї постанови:

25.1. Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

25.2. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

25.3. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (в редакції, яка діяла на час призначення пенсії позивачу) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та /або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

25.4. Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01 травня 2016 року визначалися Законом № 3723-ХІІ. Зокрема, ст. 37 цього Закону, за якою позивачу у цій справі призначено пенсію, визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії.

25.5. Частина 1 ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ (у редакції, чинній до 01 січня 2015 року) передбачала, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

25.6. Отже, станом на дату призначення позивачу пенсії державного службовця чинне на той час законодавство передбачало умови і порядок перерахунку її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою.

25.7. Як вірно зазначено судами першої та апеляційної інстанцій, у зв'язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України 09 грудня 2015 року постанови № 1013 та набранням чинності з 01 травня 2016 року Законом № 889-VIII правове регулювання відносин щодо перерахунку пенсій державним службовцям зазнало змін.

25.8. Чинним законодавством України не передбачено можливості перерахунку органами Пенсійного фонду України пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям.

25.9. У Рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 цей Суд зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

25.10. Отже, з 01 грудня 2015 року - початку застосування Постанови КМУ № 1013, та у зв'язку з набранням у подальшому чинності Законом № 889-VIII, який інакше врегульовує правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців, пенсії, призначені за ст. 37 Закону № 3723-XII, не підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.

25.11. Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права висловлений Верховним Судом України у постанові від 07 листопада 2017 року по справі № 398/4332/16-а, Верховним Судом у постанові від 23 січня 2018 року по справі № 745/458/16-а.

25.12. Відтак вірним є висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що оскільки законодавством, чинним на час звернення ОСОБА_2 за перерахунком розміру пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку.

25.13. Водночас, слід зазначити, що відмова відповідача у перерахунку пенсії позивачу не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист, як про це стверджує позивач, оскільки не призвела до зменшення розміру її пенсії, і не ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

25.14. Посилання позивача на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 17 січня 2017 року у справі № К/800/27323/16 колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки, враховуючи положення КАС України, висновки Вищого адміністративного суду України, висловлені у вказаній ухвалі, не є обов'язковими для Верховного Суду.

26. Щодо доводів касаційної скарги, викладених у п. Б параграфа 23 цієї постанови:

26.1. Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України (в редакції, яка діяла на час прийняття рішення у суді першої інстанції) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною другою цієї статті визначено, що для звернення за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

26.2. Згідно ст. 100 КАС України КАС України (в редакції, яка діяла на час прийняття рішення у суді першої інстанції) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

26.3. Колегія суддів не може погодитись з висновком суду апеляційної інстанції в частині залишення без розгляду позовних вимог за період з 16 лютого 2015 року по 19 червня 2016 року з підстав пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з позовом та не зазначенням жодних причин щодо поважності пропуску цього строку для звернення до суду.

26.4. Як свідчать матеріали справи, ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 16 березня 2017 року досліджувались причини пропуску позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом із визнанням їх поважними /а. с. 96/.

26.5. Отже, суд апеляційної інстанції дійшов хибного висновку щодо порушення судом першої інстанції при задоволені позовних вимог позивача в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з 16 лютого 2015 року, а не з 20 червня 2016 року, вимог процесуального законодавства.

26.6. Враховуючи наведене та беручи до уваги встановлені судом першої інстанції обставини справи, колегія суддів доходить висновку, що Київський апеляційний адміністративний суд, неправильно застосувавши норми процесуального права, помилково скасував рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог за період з 16 лютого 2015 року по 19 червня 2016 року та залишення в цій частині позовних вимог без розгляду.

27. Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

28. Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

29. Відповідно до ст. 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

30. З огляду на викладене, постанова Кагарлицького районного суду Київської області від 16 березня 2017 року підлягає залишенню без змін, а ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року підлягає скасуванню в частині залишення без розгляду позовних вимог за період з 16 лютого 2015 року по 19 червня 2016 року.

31. З огляду на відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 139, 242, 341, 345, 350, 352, 355, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 16 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року скасувати в частині скасування постанови Кагарлицького районного суду Київської області від 16 березня 2017 року в частині вирішення позовних вимог за період з 16 лютого 2015 року по 19 червня 2016 року, та залишення в цій частині позовні вимоги без розгляду.

В решті рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Суддя Н. В. Коваленко

Суддя В. М. Кравчук