Справа № 0340/1457/18
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2018-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2018 року ЛуцькСправа № 0340/1457/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Денисюка Р.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Українські страви» до Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправними дій, постанови та її скасування, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Українські страви» (далі - ТзОВ фірма «Українські страви», позивач) звернулося в суд з позовом до Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі -Перший відділ ДВС міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними дій державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 27.062018 ВП № 56237520, визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 27.06.2018 ВП № 56237520 в сумі 384274,89 грн.; зобов'язання закінчити виконавче провадження, зняти арешт, накладений на майно (кошти) боржника, виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників, та скасувати інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання виконавчого документу - постанови про стягнення виконавчого збору.

Ухвалою суду від 17.08.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами Глави 11 Розділу 2 "Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ" Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судове засідання призначено на 11:30 год. 22.08.2018, а в подальшому оголошено перерву у розгляді справи до 15:00 год. 27.08.2018 у зв'язку з необхідністю отримання нових доказів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що виконавчим написом нотаріуса № 1982 від 13.02.2018 звернуто стягнення на нежитлове приміщення, яке на праві приватної власності належить позивачу та знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Ковельська, 82. Вказаний виконавчий документ було пред'явлено для примусового виконання до Першого відділу ДВС міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області та 25.04.2018 державним виконавцем відкрито виконавче провадження за цим виконавчим написом. А в подальшому, 27.06.2018 відповідачем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою та цього ж дня винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 384274,89 грн. Позивач зазначає, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум. Проте, з виконавчого провадження № 56237520 вбачається, що державним виконавцем не було здійснено дій з примусового виконання виконавчого напису, а тому вважає, що в останнього були відсутні підстави для винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору.

Враховуючи наведене просив позов задовольнити повністю.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує на те, що норми статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» містять вичерпний перелік підстав та умов за якими виконавчий збір не стягується, зокрема, визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, за умови, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Просив у задоволенні позову відмовити.

27.08.2018 після оголошеної перерви у розгляді справи, учасники справи подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі, у зв'язку з чим відповідно до ухвали суду від 27.08.2018 розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Першого відділу ДВС міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області перебувало виконавче провадження № 56237520 з виконання виконавчого напису № 1982 виданого 13.02.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., яким звернуто стягнення на нежитлове приміщення, загальною площею 794.6 кв.м., а саме: приміщення підвалу площею 65,5 кв.м, приміщення І поверху площею 360,7 кв.м, приміщення І поверху площею 360,7 кв.м, приміщення ІІ поверху площею 370,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Ковельська, 82 та належить на праві приватної власності позивачу. Загальна сума заборгованості становить 146557,93 дол. США.

З матеріалів справи вбачається, що за вказаним виконавчим документом, 20.04.2018 заступником начальника Першого відділу ДВС міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області Радчук Л.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56237520.

25.04.2018 заступником начальника цього відділу винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження ВП № 56237520, згідно з якою постановлено приєднати виконавче провадження № 56237520 з примусового виконання виконавчого напису № 1982 від 13.02.2018 до зведеного виконавчого провадження № 54283366.

В подальшому, 27.06.2018 цим же державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" (за заявою стягувача від 19.06.2018 № 13/05-1566).

27.06.2018 заступником начальника Першого відділу ДВС міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області Радчук Л.О. в межах ВП № 56237520 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, відповідно до якої стягнуто з боржника ТзОВ фірма «Українські страви» виконавчий збір у розмірі 384274,89 грн.

17.07.2018 старшим державним виконавцем Першого відділу ДВС міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області П'ясецьким Р.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56782756 з примусового виконання постанови Першого відділу ДВС міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області Радчук Л.О. від 27.06.2018 про стягнення з ТзОВ фірма «Українські страви» виконавчого збору в розмірі 384274,89 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Статтями 40, 42 Закону № 1404-VIII передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Зокрема, відповідно до частини третьої статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону № 1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Тобто, виконавчий збір підлягає стягненню в порядку та розмірі, визначеному цим Законом № 1404-VІІІ, який в даному випадку, обумовлює можливість винесення постанови про стягнення виконавчого збору після закінчення виконавчого провадження в порядку статті 39 Закону чи повернення виконавчого документа згідно статті 37 Закону.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

З аналізу вищенаведених норм слідує, що частинами першою та другою статті 27 Закону № 1404-VIII встановлюють загальні правила стягнення виконавчого збору.

Так обов'язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Крім того, статтею 27 Закону № 1404-VIII чітко визначено, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми; розмір виконавчого збору вираховується також з фактично стягнутої суми.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Отже, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника сум коштів є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум, та виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум.

Як встановлено судом, 27.06.2018 заступником начальника Першого відділу ДВС міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області Радчук Л.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" (за заявою стягувача від 19.06.2018 № 13/05-1566) та в цей же день винесено постанову № 56237520 про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 384274,89 грн.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 27.06.2018 (станом на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору) державним виконавцем не було здійснено дій з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 1982 від 13.02.2018.

Фактично звернення стягнення на нежитлове приміщення в межах виконавчого провадження не здійснено і рішення не виконано.

Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу була винесена на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII (за заявою стягувача від 19.06.2018 № 13/05-1566).

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що станом на 27.06.2018 у державного виконавця були відсутні правові підстави для винесення постанови № 56237520 про стягнення з ТзОВ фірма «Українські страви» виконавчого збору в розмірі 384274,89 грн.

Відповідно до пункту 21 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону. При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Тобто, у постанові про повернення виконавчого документу стягувачу, виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору.

Вказане також підтверджує, що виконавчий збір стягується тільки з суми, яка фактично була стягнута на користь стягувача.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15.02.2018 у справі № 910/1587/13.

Відтак на думку суду, державний виконавець всупереч вимогам чинного законодавства виніс постанову від 27.06.2018 ВП № 56237520 про стягнення виконавчого збору.

Аналізуючи зібрані та дослідженні в ході судового розгляду справи докази, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена із порушенням вимог статей 27, 42 Закону № 1404-VIII, а тому її слід визнати протиправною та скасувати.

Також на підтвердження вказаного суд зазначає наступне.

Як було вище зазначено виконавчий збір є винагородою державного виконавця за примусове виконання рішення. Тобто, за своїм змістом стаття 27 Закону № 1404-VIII встановлює та розділяє дві підстави для стягнення виконавчого збору при примусовому виконанні рішення майнового характеру, а саме: 1) фактичне виконання рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення.

У даному випадку в межах вказаного виконавчого провадження виконавчих дій фактично проведено не було за виключенням постанови про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису нотаріуса. Рішення виконано не було.

Тому, на думку суду стягнення виконавчого збору при виконанні рішень майнового характеру лише за фактом відкриття провадження із загальної вартості майна, що підлягає стягненню без його реального виконання, та обрахування зазначеної суми від фактично стягнутих сум суперечить частині другій статті27 Закону № 1404-VIII.

Також суд звертає увагу на таку обставину.

Відповідно до статті 42 Закону № 1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

За змістом вказаної норми витрати понесені виконавчою службою при примусовому виконанні рішення можуть бути включені до витрат виконавчого провадження та стягнуті із боржника. Тобто, в будь-якому випадку органи виконавчої служби мають можливість на компенсацію витрат, здійснених в межах виконавчого провадження.

Позовна вимога про визнання протиправними дій державного виконавця по винесенню постанови про стягнення виконавчого збору від 27.06.2018 року не підлягає до задоволення, враховуючи наступне.

В межах розгляду вказаного спору судом дано правову оцінку постанові державного виконавця про стягнення виконавчого збору за результатами якої суд прийшов до висновку про її протиправність та скасування. Визнання протиправною постанови та її скасування судом є достатнім для захисту порушених прав позивача та не потребує додаткового визнання протиправним дій державного виконавця по її винесенню.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача закінчити виконавче провадження ВП № 56782756 від 17.07.2018, зняти арешт, накладений на майно боржника, виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників, та скасувати інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання виконавчого документу - постанови про стягнення виконавчого збору від 27.06.2018 ВП № 56237520, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Частиною першою статті 40 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Суд зазначає, що вказані повноваження є дискреційними і належать до виключних повноважень виконавчої служби. За змістом статті 39 Закону № 1404-VIII визнання протиправним та скасування рішення на підставі якого виданий виконавчий документ є підставою для вчинення державним виконавцем подальших дій, в тому числі і закінчення виконавчого провадження, зняття арешту на майно та внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру боржників, відтак, позовна вимога в цій частині не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому, з урахуванням зазначеного суд вважає, що на користь ТзОВ фірма «Українські страви» за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 1762,00 грн. (пропорційно до задоволених позовних вимог).

Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 268, 287, 295, 297, підпункту 15.5 пункту І розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії заступника начальника Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Радчук Лілії Олегівни щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 27 червня 2018 року № 56237520 в розмірі 384274,89 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Радчук Лілії Олегівни про стягнення виконавчого збору від 27 червня 2018 року № 56237520 в розмірі 384274,89 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Українські страви» судові витрати у розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Українські страви" (43016, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Ковельська, 82, ).

Відповідач: Перший відділ державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області (43001, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Винниченка, 27а, ).

Суддя Р.С.Денисюк