Справа № 1640/2894/18
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2018-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

23 серпня 2018 рокум. ПолтаваСправа №1640/2894/18

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Чеснокова А.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма імені Довженка" про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

21 серпня 2018 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма імені Довженка" в якому просять суд:

визнати недійними договори оренди земельних ділянок від 20 вересня 2007 року укладені між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та "СП "Лан" ТОВ Агрофірма "Шишацька" в особі директора Панасенко І.В. № 85 та № 86, площею 4,94 га кожна для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які 20 вересня 2010 року зареєстровані в Шишацькому районному відділі Полтавської регіональної філії "Центру ДЗК";

визнати протиправними дії державного реєстратора Білик О.М. щодо державної реєстрації договорів оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які були зареєстровані 20 вересня 2010 року у Шишацькому районному відділі Полтавської регіональної філії "Центру ДЗК".

скасувати рішення державного реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Шишацького району про державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок за № 85 та № 86, що були зареєстровані в книгах реєстрації договорів за № 33 та № 2 реєстратором Білик О.М., через їх невідповідність вимогам чинного законодавства України.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя вважає, наявними підстави для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, з огляду на таке.

20 вересня 2010 року між позивачами та "СП "Лан" ТОВ Агрофірма "Шишацька" укладено договори оренди земельних ділянок № 85 та № 86 площею 4,94 га кожна для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

10 листопада 2010 року вищевказані договори були зареєстровані в книгах реєстрації договорів за № 33 та № 2 реєстратором Білик О.М.

Позивачі, вказуючи на наявність у договорах від 20 вересня 2010 року незастережених виправлень, помилок та розбіжностей у реквізитах орендаря, вважають проведену відповідачем державну реєстрацію вказаних договорів неправомірною, вчиненою на підставі документів, які не відповідають вимогам чинного законодавства України та такою, що підлягає скасуванню. При цьому позивачі вважають, що правовим наслідком реєстрації договорів оренди на підставі неналежним чином оформлених документів є визнання таких договорів недійсними.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза судом встановленим законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі Занд проти Австрії зазначив, що поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до частини другої статті 55 Конституції України та статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Разом із тим участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак, не кожен спір за участю суб'єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Згідно пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачі вважають протиправними дії та рішення відповідача, пов'язані з проведенням державної реєстрації договорів оренди землі, переданої ОСОБА_1, ОСОБА_2 в оренду "СП "Лан" ТОВ Агрофірма "Шишацька".

Згідно зі статтею 5 Земельного кодексу України одним із принципів земельного законодавства є забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Відповідно до частини четвертої статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

Це положення узгоджується з вимогами частини першої статті 16 Закону України "Про оренду землі", згідно з яким укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Правова позиція у подібних правовідносинах висловлена у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018року у справі № 461/12175/13-а, від 04 квітня 2018 року у справі № 465/7909/15-а, від 04 квітня 2018 року у справі № 539/1957/16-а.

У Постанові від 04 квітня 2018 року Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: "… незважаючи на те, що ТОВ "Горинь Агро" не має на меті висувати вимоги щодо визнання свого права на користування земельними ділянками, однак питання правомірності укладення цивільно-правових угод, на підставі яких відбулись реєстраційні дії, обов'язково стане перед судом, який буде вирішувати цей спір.

Скасування рішень приватного нотаріуса з проведення реєстраційних дій за договорами оренди землі, обов'язково будуть впливати на майнові права тієї юридичної особи, щодо якої ці реєстраційні дії буде скасовано.

Суд також звертає увагу, що звернувшись з позовом, позивач має на меті захистити своє право користування майном шляхом скасування реєстрації речового права, належного іншій особі - ТОВ "Зелений Гай-ФН". Позов до суду фактично спрямований на позбавлення цієї юридичної особи речових прав на земельні ділянки. Відтак, саме ТОВ "Зелений Гай-ФН" повинно бути відповідачем.

У справі, яка розглядається, ТОВ "Зелений Гай-ФН" має статус третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача. Судами не враховано, що статус сторін та третіх осіб не є тотожним і відрізняється ступенем впливу судового рішення на їх права та інтереси. Рішення суду обов'язково впливає на права та обов'язки сторін одна щодо одної, і лише може (з різним ступенем ймовірності) вплинути на права або інтереси третіх осіб.

За таких обставин Суд вважає, що права, які позивач вважає порушеними, порушені не державною реєстрацією, а діями третьої особи, тому без правової оцінки відносин між позивачем та третьою особою спір не може бути вирішено, а майнове право не може бути захищене ефективно.

Звернення до суду має на меті захист прав особи від порушень з боку суб'єкта владних повноважень. Звернення до суду не може використовуватися як засіб позбавити іншу особу належних їй прав, навіть не безспірних, без пред'явлення позову саме до такої особи. Судовий захист прав одних осіб не може призводити до порушення прав інших....".

Отже, спірним правовідносинам притаманні ознаки цивільних, які з урахуванням суб'єктного складу можуть бути предметом судового розгляду у відповідному загальному суді за правилами цивільного судочинства.

Враховуючи вищезазначене, не підлягає розгляду і заява позивача про вжиття заходів забезпечення доказів.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження, оскільки даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 19, 170, 171, 243, 248, 256, 293, 294, 295, 297, п.15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз'яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали направити особам, які подали позовну заяву, разом із позовною заявою, заявою про вжиття заходів забезпечення доказів та усіма доданими до неї матеріалами.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя А.О. Чеснокова