Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
№ провадження ЗД/1340/34/18
У Х В А Л А

про забезпечення позову

28 серпня 2018 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Сакалош В.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду зі заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії рішення V-ої сесії VІІ-го скликання Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області №100 від 15 лютого 2018 року «Про реорганізацію Лютовиської ЗСШ І-ІІІ ст.» та рішення VІІ-ої сесії VІІ- го скликання Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області №173 від 20 квітня 2018 року «Про реорганізацію Лютовиської ЗСШ І-ІІ ст.».

Заява про забезпечення позову подана до суду до пред'явлення позову і обґрунтована наступними обставинами. Заявник зазначає, що у пункті 1 рішення V-ої сесії VІІ-го скликання Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області №100 від 15 лютого 2018 року «Про реорганізацію Лютовиської ЗСШ І-ІІІ ст.» вказано: « 1.Реорганізувати Лютовиську загальноосвітню середню школу І-ІІІ ступенів Воютицької сільської ради в Лютовиську загальноосвітню середню школу І-ІІ ступенів Воютицької сільської ради з 01.09.2018р.». У пункті 1 рішення VІІ-ої сесії VІІ-го скликання Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області №173 від 20 квітня 2018 року «Про реорганізацію Лютовиської ЗСШ І-ІІ ст.» вказано: « 1.Реорганізувати Лютовиську загальноосвітню середню школу І-ІІ ступенів Воютицької сільської ради в Лютовиську загальноосвітню середню школу І ступеня Воютицької сільської ради з 01.09.2018р.». Заявник вважає, що вказані рішення Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області є протиправними й безпосередньо порушують конституційні права її дочки - учениці 9-го класу Лютовиської загальноосвітньої середньої школи І-ІІІ ступенів на освіту. Заявник посилається на те, що з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що з 06 липня 2018 року загальноосвітня середня школа І-ІІІ ступенів с. Лютовисько Старосамбірського району Львівської області перебуває в стані припинення. Головою комісії з припинення або ліквідатором призначена Заріцька Надія Миколаївна, а у графі «Відомості про строк, визначений засновниками (учасниками) юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, для заявлення кредиторами своїх вимог» вказано 16 вересня 2018 року.

Покликаючись на наведені обставини, заявник вважає, що існує високий ризик того, що за час розгляду її позову про визнання протиправними та скасування індивідуальних актів: рішення V-ої сесії VІІ-го скликання Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області №100 від 15 лютого 2018 року «Про реорганізацію Лютовиської ЗСШ І-ІІІ ст.» та рішення VІІ-ої сесії VІІ-го скликання Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області №173 від 20 квітня 2018 року «Про реорганізацію Лютовиської ЗСШ 1-ІІ ст.», загальноосвітня середня школа І-ІІІ ступенів с.Лютовисько Старосамбірського району Львівської області буде припинена і виключена з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, а дитина заявника буде позбавлена можливості здобути повну загальну середню освіту в загальноосвітній середній школі І-ІІІ ступенів с.Лютовисько Старосамбірського району Львівської області.

Також заявник звертає увагу суду на те що, як вказано у вищезгадуваних рішеннях Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області області №100 від 15 лютого 2018 року і №173 від 20 квітня 2018 року, кінцевою датою реорганізації загальноосвітньої середньої школи І-ІІІ ступенів с.Лютовисько Старосамбірського району Львівської області є 01 вересня 2018 року.

Заява про забезпечення позову розглядається судом в порядку ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно з ч.1 ст.154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суд керується ч.1 ст.2 КАС України, відповідно до якої завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють згідно ч.4 ст.150 КАС України дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Таким чином, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Суд відповідно до ч.1 ст.150 КАС України за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову згідно ч.2 ст. 150 КАС України допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

В контексті наведеного, суд зазначає, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов'язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

При розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- необхідності у зв'язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно ч.1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Судом встановлено, що рішенням Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області №100 від 15 лютого 2018 року «Про реорганізацію Лютовиської ЗСШ І-ІІІ ст.» ухвалено реорганізувати Лютовиську загальноосвітню середню школу І-ІІІ ступенів Воютицької сільської ради в Лютовиську загальноосвітню середню школу І-ІІ ступенів Воютицької сільської ради з 01.09.2018 р.

Рішенням Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області №173 від 20 квітня 2018 року «Про реорганізацію Лютовиської ЗСШ І-ІІ ст.» ухвалено реорганізувати Лютовиську загальноосвітню середню школу І-ІІ ступенів Воютицької сільської ради в Лютовиську загальноосвітню середню школу І ступеня Воютицької сільської ради з 01.09.2018 р.

Відповідно до ст. 53 Конституції України, держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.

Згідно з частинами 1-3 статті 3 Закону України «Про освіту» кожен має право на якісну та доступну освіту. Право на освіту включає право здобувати освіту впродовж усього життя, право на доступність освіти, право на безоплатну освіту у випадках і порядку, визначених Конституцією та законами України.

В Україні створюються рівні умови доступу до освіти. Ніхто не може бути обмежений у праві на здобуття освіти. Право на освіту гарантується незалежно від віку, статі, раси, стану здоров'я, інвалідності, громадянства, національності, політичних, релігійних чи інших переконань, кольору шкіри, місця проживання, мови спілкування, походження, соціального і майнового стану, наявності судимості, а також інших обставин та ознак.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про загальну середню освіту» основними завданнями законодавства України про загальну середню освіту є:

- забезпечення права громадян на доступність і безоплатність здобуття повної загальної середньої освіти;

- забезпечення необхідних умов функціонування і розвитку загальної середньої освіти;

- забезпечення нормативно-правової бази щодо обов'язковості повної загальної середньої освіти;

- визначення структури та змісту загальної середньої освіти;

- визначення органів управління системою загальної середньої освіти та їх повноважень;

- визначення прав та обов'язків учасників освітнього процесу, встановлення відповідальності за порушення законодавства про загальну середню освіту.

Так, суд врахувує аргументи заявника, що існує високий ризик того, що за час розгляду справи за її позовом про визнання протиправними та скасування актів: рішення V-ої сесії VІІ-го скликання Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області №100 від 15 лютого 2018 року «Про реорганізацію Лютовиської ЗСШ І-ІІІ ст.» та рішення VІІ-ої сесії VІІ-го скликання Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області №173 від 20 квітня 2018 року «Про реорганізацію Лютовиської ЗСШ 1-ІІ ст.», загальноосвітня середня школа І-ІІІ ступенів с.Лютовисько Старосамбірського району Львівської області може бути припинена і виключена з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а дочка заявника буде позбавлена можливості здобути повну загальну середню освіту в загальноосвітній середній школі І-ІІІ ступенів с.Лютовисько Старосамбірського району Львівської області.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Згідно приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Зокрема Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Згідно ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відтак, беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що заявник навів переконливі доводи існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та охоронюваним законом інтересам до ухвалення рішення суду за результатами оскарження рішень Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області №100 від 15 лютого 2018 року та №173 від 20 квітня 2018 року, а також необхідності докладання значних зусиль та витрат для захисту таких прав, свобод та охоронюваних законом інтересів в разі не вжиття судом заходів забезпечення позову, у зв'язку з чим суд вважає за можливе заяву про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити повністю.

Керуючись ст. 2, 77, 90, 150- 154, 243, 256, 294, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - задовольнити повністю.

До набрання законної сили судовим рішенням за результатами оскарження рішень Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області №100 від 15 лютого 2018 року та №173 від 20 квітня 2018 року зупинити дію рішення V-ої сесії VІІ-го скликання Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області №100 від 15 лютого 2018 року «Про реорганізацію Лютовиської ЗСШ І-ІІІ ст.» та рішення VІІ-ої сесії VІІ-го скликання Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області №173 від 20 квітня 2018 року «Про реорганізацію Лютовиської ЗСШ І-ІІ ст.».

Відповідно до п.1 ч. 8 ст. 157 КАС України, у разі неподання заявником відповідної позовної заяви протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позову, скасовуються судом.

Відповідно до ч.8 ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складання безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч.1 ст. 156 КАС України ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суддя В.М.Сакалош