Справа № 1440/1677/18
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2018-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

27 серпня 2018 р.справа № 1440/1677/18

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., за участю секретаря судового засідання Кафанової Г.Г.,

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача 1: Черепіної С.О.,

представника відповідача 2: не прибув,

у спрощеному позовному провадженні із повідомленням учасників справи розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1, 54034

до відповідачівВідповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020 Відповідач 2: Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, пр. Центральний, 141-В, м. Миколаїв, 54055

провизнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач 1), в якому просить суд:

- визнати бездіяльність відповідача 1 щодо невиплати відповідно до рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 5 лютого 2018 р. у справі № 814/2756/17, різниці не доплаченої пенсії з 1 січня 2016 р. до 31 грудня 2017 р., в розмірі 22 316,40 грн.;

- зобов'язати відповідача 1 негайно провести виплату відповідно до рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 5 лютого 2018 р. у справі № 814/2756/17, різниці не доплаченої пенсії з 1 січня 2016 р. до 31 грудня 2017 р., в розмірі 22 316,40 грн.;

- визнати бездіяльність відповідача 1 щодо не виплати різниці пенсії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" та довідки про розмір грошового забезпечення від 21 березня 2018 р., за період з 1 січня 2016 р. до 31 грудня 2017 р., в сумі 6 375,60 грн.;

- зобов'язати відповідача 1 негайно провести виплату різниці пенсії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" та довідки про розмір грошового забезпечення від 21 березня 2018 р., за період з 1 січня 2016 р. до 31 грудня 2017 р., в сумі 6 375,60 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача 1 та зобов'язати виплатити компенсацію за втрату частини доходів, в розмірі 4 611,57 грн.;

- зобов'язати відповідача 1 негайно провести виплату моральної шкоди в розмірі 10 мінімальних заробітних плат;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення в даній адміністративній справі.

В обґрунтування своїх вимог позивач навів такі доводи. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 5 лютого 2018 р. у справі № 814/2756/17 суд визнав протиправною бездіяльність того ж відповідача, що і в даній адміністративній справі щодо непроведення перерахунку позивачу пенсії, одночасно зобов'язавши його здійснити такий перерахунок і виплатити позивачу пенсію, починаючи з 1 січня 2016 р., відповідно до вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", а також довідки від 3 липня 2017 р. про розмір грошового забезпечення позивача. Відповідач, на виконання цього рішення суду перерахунок пенсії провів, але її виплату здійснює в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова № 103), а саме щомісячними платежами. Також, позивач зазначає, що в березні 2018 р. отримав нову довідку про розмір грошового забезпечення, якою збільшена процентна надбавка за вислугу років з 35% до 40%, у зв'язку із включенням до вислуги років часу навчання у вищому навчальному закладі, але відповідач знову провів тільки перерахунок пенсії, а різницю пенсії в сумі 6 357,60 грн., виплачуватиме за порядком, визначеним Постановою № 103. На переконання позивача, заборгованість із виплати пенсії за період з 1 січня 2016 р. і до 31 грудня 2017 р. в розмірі 22 316,40 грн. та різниця пенсії у зв'язку із збільшенням вислуги років в сумі 6 357,60 грн., повинні бути виплачені разово, одним платежем. Вважає, що Постанова № 103 не може бути застосована відповідачем до спірних правовідносин, так як обов'язок виплати пенсії встановлений судовим рішенням.

Відповідач 1 адміністративний позов не визнав, у відзиві просив в його задоволенні відмовити з наступних підстав. На думку відповідача 1, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 5 лютого 2018 р. у справі № 814/2756/17 виконано належним чином - ним проведено перерахунок пенсії позивача, а її виплата здійснюється відповідно до приписів Постанови № 103, яка є для нього обов'язковою для застосування, та в межах наявного бюджетного фінансування. Крім того, рішення суду не містить вказівок на виплату заборгованості із пенсії одноразовим платежем і пенсія за своєю природою є триваючою періодичною виплатою. Також, відповідач 1 зазначає, що державною виконавчою службою відкрито виконавче провадження із примусового виконання рішення у справі № 814/2756/17 і на теперішній час виконання цього рішення повинно відбуватись за правилами Закону України "Про виконавче провадження", а не шляхом подання окремого позову. Так само, різниця пенсії у зв'язку із збільшенням вислуги років позивача в сумі 6 357,60 грн., повинна бути виплачена в порядку, визначеному Постановою № 103. Заперечив відповідач 1 і проти виплати позивачу компенсації за втрату частини доходів, так як така компенсація виплачується тільки у випадку порушення строків виплати, а ним щомісячні строки виплати пенсії не порушувались. З приводу відшкодування моральної шкоди зазначив, що вона повинна відшкодовуватись з Державного бюджету України, а не за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а тому такі вимоги можуть бути заявлені тільки до територіальних органів казначейської служби. З приводу судового контролю відповідач 1 вказав, що це є розсудом суду (а. с. 74-75).

За клопотанням відповідача 1 суд залучив до участі у справі в процесуальному статусі відповідача Головне управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області (далі - відповідач 2) (а. с. 84-85).

Відповідач 2 також заперечив проти задоволення позовних вимог, так як не констатовано порушень з боку відповідача 1 при виконанні рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 5 лютого 2018 р. у справі № 814/2756/17 та клопотав розглянути справу за відсутності свого представника (а. с. 103-106).

Справа розглянута у спрощеному позовному провадженні із повідомленням учасників справи.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 5 лютого 2018 р. у справі № 814/2756/17 суд задовольнив вимоги позивача та визнав протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо непроведення позивачу перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", а також довідки від 3 липня 2017 р. про розмір грошового забезпечення позивача. Одночасно, суд поклав на відповідача 1 обов'язок провести позивачу перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 1 січня 2016 р., відповідно до названих нормативних актів і довідки про розмір грошового забезпечення позивача. У задоволенні вимоги про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в даній справі суд відмовив (а. с. 22-24).

Відповідач 1 перерахунок пенсії провів, що підтверджується витягом з пенсійної справи позивача (а. с. 76-78).

Після прийняття судом свого рішення, 21 лютого 2018 р. Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 103, якою питання виплати перерахованих пенсій за 2016-2017 р.р. врегульовано шляхом її виплати певними частками на протязі 2018-2020 р.р. і відповідач 1 застосував цей нормативний акт до порядку виплату пенсії позивачу, тоді як останній вважає, що перерахована пенсія, на підставі рішення суду, повинна бути виплачена йому одночасно, а не щомісячними платежами.

Суд погоджується із доводами позивача в тому, що на виплату різниці пенсії за період з 1 січня 2016 р. до 31 грудня 2017 р., в розмірі 22 316,40 грн., не можуть бути розповсюджені норми Постанови № 103, так як на час ухвалення судом свого рішення, цей нормативний акт ще не був прийнятий і відповідно до конституційного принципу розподілу влади, виконавча влада не може приймати нормативні акти, застосування яких призводить до зміни порядку виконання судових рішень.

Той факт, що рішення суду набрало законної сили вже після прийняття Постанови № 103 суті не змінює, так як суд, ухвалюючи своє рішення, не може і не повинен виходити з того, що в наступному органом виконавчої влади буде прийнятий нормативний акт, застосування якого відповідачем 1 призведе до розстрочки виконання рішення суду.

В той же час, суд не може погодитись із позивачем в тому, що неповне виконання відповідачем 1 судового рішення у справі № 814/2756/17 потребує повторного звернення до суду, адже фактично в даному випадку має місце ситуація, коли позивач ініціює цей судовий процес з метою примусити відповідача 1 виконати рішення у справі № 814/2756/17, а саме виплатити різницю пенсії одразу, але це суперечить принципу обов'язковості судового рішення - якщо судове рішення не виконується, існує механізм його примусового виконання і позивач вже звернув виконавчий лист у справі № 814/2756/17 до примусового виконання, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження (а. с. 26).

Підтвердженням висновку суду про те, що КАС України не передбачає можливості прийняття судом нового рішення в окремій справі задля виконання судового рішення в іншій справі, є норми ст. 383 КАС України, яка встановлює, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Ця стаття висуває певні вимоги до такої заяви, визначає строк на її подання і у випадку наявності підстав для задоволення такої заяви, суд приймає окрему ухвалу.

Таким чином, КАС України врегульовано, що у випадку, коли суб'єкт владних повноважень не виконує рішення суду, особа-позивач подає не окремий позов, а заяву визначеного змісту і наслідком її розгляду та задоволення є окрема ухвала, а не рішення суду.

Суд не може розглядати дану позовну заяву, як заяву, яка подана в порядку ст. 383 КАС України, так як вона не відповідає вимогам цієї статті і до того ж, за правилами ст. 383 КАС України, суд не може розглядати разом із питанням неналежного виконання суб'єктом владних повноважень рішення суду, нові позовні вимоги.

Крім того, позивач вже скористався своїм правом та заяву в порядку ст. 383 КАС України раніше подавав і ухвалою суду від 22 травня 2018 р. вона була повернута позивачу у зв'язку із пропуском строку на її подання (а. с. 113-114).

Таким чином, відсутні підстави для задоволення таких позовних вимог, як визнання бездіяльності відповідача 1 щодо невиплати позивачу різниці не доплаченої пенсії за період з 1 січня 2016 р. до 31 грудня 2017 р., в розмірі 22 316,40 грн. відповідно рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 5 лютого 2018 р. у справі № 814/2756/17 та зобов'язання відповідача 1 негайно провести таку виплату.

Що стосується наступних вимог позивача, а саме визнання бездіяльності відповідача 1 щодо не виплати різниці пенсії за період з 1 січня 2016 р. до 31 грудня 2017 р., в сумі 6 375,60 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" та довідки від 21 березня 2018 р. та зобов'язання негайно провести виплату різниці пенсії, то вони також не можуть бути задоволені.

Ці вимоги позивача ґрунтуються на тому, що у березні 2018 р. він отримав нову довідку про розмір грошового забезпечення, якою збільшена відсоткова надбавка за вислугу років з 35% до 40%, у зв'язку із включенням до вислуги позивача часу його навчання у вищому навчальному закладі, але відповідач знову провів тільки перерахунок пенсії, а різницю пенсії в сумі 6 357,60 грн., яка утворилась у зв'язку із збільшенням надбавки за вислугу років, виплачуватиме за порядком, визначеним Постановою № 103.

У рішенні суду від 5 лютого 2018 р. у справі № 814/2756/17 суд зобов'язував відповідача нарахувати та виплатити позивачу пенсію, виходячи з довідки про розмір грошового забезпечення позивача від 3 липня 2017 р., про що прямо зазначено як в описовій, так і в резолютивній частинах рішення.

Довідка про розмір грошового забезпечення, на яку посилається позивач в даній справі, датована 21 березня 2018 р., тобто позивач отримав її вже після прийняття судом свого рішення (а. с. 47). Наслідком подання нової довідки про розмір грошового забезпечення, є новий перерахунок пенсії, який здійснено відповідачем 1 вже після винесення судом свого рішення та після набрання чинності Постановою № 103, а тому виплата позивачу різниці пенсії в сумі 6 357,60 грн. повинна відбуватись за нормами Постанови № 103.

Інші вимоги позивача, як то: визнання протиправною бездіяльності відповідача 1 та зобов'язання виплатити компенсацію за втрату частини доходів, в розмірі 4 611,57 грн.; зобов'язання відповідача 1 негайно провести виплату моральної шкоди в розмірі 10 мінімальних заробітних плат та встановлення судового контроль за виконанням рішення суду в даній справі, є похідними від вимог щодо виплати різниці пенсії і так як такі вимоги задоволенню не підлягають, то не можуть бути задоволені і перелічені похідні вимоги.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішувалось, так як позивач звільнений від їх сплати на підставі ст. 5 ч. 1 п. 9 Закону України "Про судовий збір", а відповідач доказів понесення судових витрат не подав.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 54034, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) та Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області (пр. Центральний, 141-В, м. Миколаїв, 54055, ) відмовити.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз