Справа № 802/150/16-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

28 серпня 2018 року

справа №802/150/16-а

адміністративне провадження №К/9901/57996/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.,

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2018 року (судді - Сторчак В.Ю., Мельник-Томенко Ж.М., Ватаманюка Р.В.) у справі №802/150/16-а за позовом Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 46719,37 грн,

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року Вінницька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - податковий орган, позивач у справі) звернулася до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач у справі), в якому просила стягнути заборгованість у розмірі 46719,37 грн.

24 березня 2016 року Вінницький окружний адміністративний суд постановою позовні вимоги податкового органу задовольнив, стягнув з відповідача до місцевого бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 46719 грн. 37 коп. в рахунок погашення податкового боргу.

Вказана постанова оскаржена відповідачем в апеляційному порядку, одночасно подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року призначено судове засідання з розгляду клопотання відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 24 березня 2016 року.

24 листопада 2016 року ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду, постановленою у письмовому провадженні, у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено.

28 листопада 2016 року ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача.

За результатом касаційного оскарження ухвал суду апеляційної інстанції від 24 листопада 2016 року та від 28 листопада 2016 року, Верховним Судом ухвалено постанову від 10 квітня 2018 року, якою скасовані ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду та направлено справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. Верховний Суд висновувався на аналізі положень статей 186, 189 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час виникнення права на апеляційне оскарження), зазначив про недотримання судом апеляційної інстанції вимог статті 189 цього кодексу, оскільки обов'язковою передумовою для відмови у відкритті провадження у справі з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження, є залишення судом апеляційної скарги без руху для надання інших поважних причин його пропуску.

23 травня 2018 року ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду

апеляційну скаргу відповідача залишено без руху у зв'язку з пропуском строку на апеляційне оскарження та надано десятиденний строк для усунення недоліків, а саме надання обґрунтованого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із наведенням інших поважних причин його пропуску.

08 червня 2018 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження на виконання вимог ухвали цього суду від 23 травня 2018 року. В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження відповідач їх порушення пояснює тим, що про постанову суду апеляційної інстанції вона дізналась лише 22 червня 2016 року, а також скрутним матеріальним становищем та утриманням неповнолітньої дочки, що на її думку є об'єктивними обставинами, незалежними від її волевиявлення, що пов'язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами.

12 липня 2018 року ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду відповідачу відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження, оскільки цим судом встановлено, що про оскаржуване рішення відповідач дізналася 23 червня 2016 року, а отже останнім днем для подачі апеляційної скарги було 04 липня 2016 року, однак скаржник подала апеляційну скаргу тільки 13 жовтня 2016 року. Суд апеляційної інстанції зазначив, що відповідачем не доведено наявності обставин, що перешкоджали їй звернутись до суду в межах строку, визначеного статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України та становили об'єктивно непереборні перешкоди, які пов'язані з дійсними істотними труднощами у реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення.

12 липня 2018 року ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки причини наведені апелянтом в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

07 червня 2018 року на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга відповідача на ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2018 року, у якій вона, із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

У касаційній скарзі відповідач зазначає про порушення судом апеляційної інстанції вимог пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки, на її думку, повторний розгляд справи у складі тих самих суддів викликає сумнів у їх неупередженості або необ'єктивності. Також відповідач викладає обставини, які були покладені в основу поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, зазначені у її заяві. Вказує, що її особиста заява на видачу копії постанови від 24 березня 2016 року не може бути визнана як належний доказ початку перебігу строку на апеляційне оскарження, а також на чисельні порушення судом першої інстанції її прав, що виразилося у не направленні судового рішення на її адресу, розгляді справи за її відсутності тощо.

21 серпня 2018 року на адресу Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, в якій податковий орган вказує на те, що відповідачем не доведено наявності обставин, що перешкоджали їй звернутися до суду у передбачені законом строки, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвали суду апеляційної інстанції без змін.

Переглянувши судове рішення в межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги.

Пунктом 14 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскарженні в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання ним чинності.

Статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент ухвалення постанови суду першої інстанції) передбачено порядок та строки апеляційного оскарження.

Частиною другою вказаної статті визначено, що апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Відповідно до частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Таким чином, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою після закінчення строків, установлених статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, та якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суд поновлює або продовжує процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску даного строку (поважність причин повинен доводити скаржник).

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Суд апеляційної інстанції встановив, що відповідач дізналася про наявність судового рішення (про що сама зазначає) 22 червня 2016 року, проте звернулась до суду з апеляційною скаргою через три з половиною місяця після отримання рішення суду, а також визнав неповажними наведені скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, не встановив причин, які є для заявника апеляційної скарги об'єктивно непереборними або такими, що не залежать від волевиявлення особи.

Суд не погоджується з такою позицією суду апеляційної інстанції. Як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження відповідач, серед іншого, послалася на певні життєві складнощі (втрата робочого місця, скрутне матеріальне становище, опіка неповнолітньою дитиною). Такі доводи мають оцінюватись судами в кожному конкретному випадку, оскільки мають індивідуальний характер, та для певної особи такі обставини можуть бути об'єктивно непереборними та не залежать від її волевиявлення.

В межах розгляду цієї справи, суд апеляційної інстанції, відмовляючи в поновленні строку на апеляційне оскарження, взагалі не оцінив наведені відповідачем причини пропуску строку щодо певних життєвих обставин, обмежившись лише загальними обґрунтуваннями щодо відсутності непереборних обставин, що доводить передчасність вирішення процесуального про наявність поважних причин пропуску процесуального строку.

Суд визнає, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень, не надавши належного обґрунтування кожному доводу відповідача щодо поважності причин пропуску нею строку, внаслідок чого її касаційна скарга підлягає задоволенню, а ухвали суду апеляційної інстанцій скасуванню із направлення справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до частини першої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2018 року у справі №802/150/16-а скасувати.

Справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер