Справа № 826/5760/17
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5760/17 Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Беспалова О.О.

при секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Прокуратури Київської області про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Прокуратури Київської області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ прокуратури Київської області № 14К від 27 березня 2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким звільнено ОСОБА_4 з посади начальника Іванківського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області;

- поновити ОСОБА_4 на роботі в органах прокуратури на посаді начальника Іванківського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області;

- стягнути з прокуратури Київської області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 28 березня 2017 року та по день ухвалення судового рішення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 червня 2018 року у задоволенні даного позову - відмоволено.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що вирішальними під час прийняття рішення щодо застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади та з органів прокуратури стали факти недотримання вимог Закону України «Про запобігання корупції» та «Про прокуратуру», та, як наслідок, порушення Присяги працівника прокуратури та правил прокурорської етики, натомість твердження позивача про протиправність притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади та з органів прокуратури за умов відсутності обвинувального вироку у кримінальному провадженні, порушеному стосовно нього, не знайшли свого підтвердження.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Обгрунтовуючи скаргу, позивач послався на відсутність беззаперечних доказів вчинення ним дій, які дискредитують звання працівника прокуратури, та доведеності скоєння проступку проти інтересів служби, підтверджених відповідним вироком суду у кримінальному провадженні, позивач вважає, що оскаржуваний наказ є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Броварської місцевої прокуратури Київської області № 17-к від 16 грудня 2015 року ОСОБА_4призначено на посаду керівника Іванківського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області.

Наказом Прокуратури Київської області від 27 березня 2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» ОСОБА_4 звільнено з посади начальника Іванківського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області та з органів прокуратури за порушення вимог Закону України «Про прокуратуру», Присяги працівника прокуратури, Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, вчинення дій, що порочать звання працівника прокуратури і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

Вважаючи дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Судом першої інстанції встановлено, що звільненню передувало службове розслідування, за результатами якого складено висновок від 15 березня 2017 року, з якого вбачається, що слідчим управлінням Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000391, розпочатому 13 лютого 2017 року за заявою гр. ОСОБА_5, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 статті 368 КК України.

У повідомленні про підозру зазначено, що ОСОБА_4 26 січня 2017 року, 15 лютого 2017 року та 16 лютого 2017 року у своєму службовому кабінеті, погрожуючи головному інженеру ПАТ «Спеціалізоване монтажне управління № 24» ОСОБА_5 кримінальною відповідальністю та неповерненням арештованого майна вказаного товариства у кримінальному провадженні № 0000039 від 26 січня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 239-1 КК України, у якому він здійснював процесуальне керівництво, вимагав від останнього неправомірну вигоду у сумі 3 000 доларів США за закриття кримінального провадження та зняття арешту з майна вказаного підприємства, на що ОСОБА_5 надав свою згоду. У подальшому зазначені кошти були отримані від ОСОБА_5 за попередньою вказівкою ОСОБА_4, водієм прокуратури ОСОБА_6, який не був обізнаний про його злочинні наміри, обміняні у пункті валют на гривні в загальній сумі 81 300 грн. та передано ОСОБА_4

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 лютого 2017 року щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів в межах строків досудового розслідування.

В рамках проведення службового розслідування був опитаний ОСОБА_4, який пояснив, що у провадженні слідчого відділу Іванківського відділу прокуратури перебувало кримінальне провадження за фактом забруднення або псування земель за статтею 239-1 КК України, нагляд за додержанням законності у якому здійснював у тому числі й він, та у якому встановлено, що роботи з реконструкції станції, зняття шару ґрунту під нею проводилися без дозвільних документів та на землях, які перебувають у власності громадян.

ОСОБА_4 підтвердив, що 26 січня, 13 лютого та 15-16 лютого 2017 року до нього в кабінет приходили представники СМУ- 24 та намагалися вирішити питання на їх користь, але у кожному разі ним було відмовлено та наголошено на необхідності надання дозвільних документів на виконання робіт, після чого з 17 лютого 2017 року позивач перебував на лікарняному і ніяких вказівок своїм підлеглим, у тому числі щодо закриття кримінального провадження № 000039 не надавав. Про те, що зазначене провадження було закрито 17 лютого 2017 року, за поясненнями ОСОБА_4, він дізнався лише в ході службового розслідування кримінального провадження, порушеного стосовно нього.

Крім того, під час службового розслідування був опитаний водій ОСОБА_6, який підтвердив, що отримав від ОСОБА_4 телефоном вказівку про зустріч біля Іванківського відділу поліції з чоловіком, який мав передати йому документи. У призначений час до автомобілю сів чоловік та поклав у бардачок білий продовгуватий конверт, після чого ОСОБА_6 рушив до Вишгороду ремонтувати автомобіль, там же він відкрив конверт і побачив грошові кошти у сумі 3 тисячі доларів США, про що доповів ОСОБА_4, який попросив обміняти долари на гривні, що й зробив водій, та згодом під час особистої зустрічі з ОСОБА_4 передав 81 300 грн. йому, отримавши за все 5 000 грн.

З ухвали Печерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вбачається, що слідчим суддею досліджено протоколи допиту ОСОБА_5, який підтвердив обставини погрожування з боку ОСОБА_4 кримінальною відповідальністю та неповерненням арештованого майна ПАТ СМУ№ 24, а також вимагання неправомірної вигоди у сумі 3 000 доларів США за закриття кримінального провадження.

Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу досліджувався також протокол огляду місця події від 17 лютого 2017 року, згідноо якого у ОСОБА_4 вилучено 76 000 грн., розкладені на дві пачки, перев'язані канцелярською резинкою та з клаптиком паперу з написом: « 81 300 всього».

За результатами опитування свідків, у висновку розслідування зазначено, що у кримінальному провадженні № 000039 ті процесуальні дії, які має право відповідно до Кримінального процесуального кодексу України здійснювати процесуальний керівник, у дійсності здійснював виключно начальник Іванківського відділу Броварської місцевої прокуратури ОСОБА_4, а внесення відомостей до ЄРДР та закриття кримінального провадження здійснювалося під контролем та за його вказівкою. Крім того, 26 січня, 13, 15 та 16 лютого 2017 року ОСОБА_4 вступав у позаслужбові відносини з головним інженером ПАТ «Спеціалізоване монтажне управління № 24» ОСОБА_5 із залученням та використанням у приватних цілях водія Іванківського відділу Броварської місцевої прокуратури ОСОБА_6, отримав неправомірну вигоду у розмірі 3 тисячі доларів США, внаслідок чого був затриманий працівниками слідчого управління Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України.

Крім того, за висновками службового розслідування ОСОБА_4 в порушення п.4 ч.1 статті 24 Закону України «Про запобігання корупції», отримавши пропозиції від третіх осіб щодо вирішення питання на їх користь, не повідомив про це, а вступив у позаслужбові відносини з ОСОБА_5 з метою отримання неправомірної вигоди, а отже, будучи обізнаним з вимогами антикорупційного законодавства, не дотримався їх. Своїми діями ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п.10 ч.1 статті 3, п.4 ч.4 статті 19 Закону України «Про прокуратуру», Присягу працівника прокуратури, правила прокурорської етики, вчинив дії, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумніви у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури і є несумісними з подальшим перебуванням на роботі в органах прокуратури.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд дійшов наступних висновків.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначено Законом України «Про прокуратуру».

Відповідно до статті 48 Закону України «Про прокуратуру» за неналежне виконання службових обов'язків чи скоєння ганебного вчинку прокурори несуть відповідальність згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України (надалі статутом), затвердженим Постановою Верховної Ради України № 1796-ХП від 06 листопада 1991 року.

Положеннями статей 44-50 Закону України «Про прокуратуру» визначено порядок здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорсько-слідчих працівників, види дисциплінарних стягнень, строки їх застосування тощо.

Водночас, згідно абз.3 п.1, п.п.5 п.5-1 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про прокуратуру», положення статей 21, 28-38, 42, 44-50, 62-63, 65-79 цього Закону набирають чинності 15 квітня 2017 року. До набрання чинності дисциплінарне провадження щодо прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури, які мають класні чини, здійснюється відповідно до Дисциплінарного статуту прокуратури України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 06 листопада 1991 року № 1795-ХІІ (далі - Статут).

У зв'язку з цим, посилання ОСОБА_7 на норми статті 49 Закону України «Про прокуратуру» щодо видів дисциплінарних стягнень є помилковим з огляду на те, що на час прийняття оскаржуваного наказу прокурора Київської області вказана норма Закону ще не набрала чинності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 5 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 28 листопада 2012 року № 123, професійна діяльність працівника прокуратури має ґрунтуватися на неухильному дотриманні конституційних принципів верховенства права та законності. При здійсненні повноважень він зобов'язаний діяти законно та в межах своєї компетенції своєчасно вживати вичерпних заходів до усунення порушень закону, від кого б вони не виходили.

Згідно ч.1 статті 18 цього Кодексу працівник прокуратури не має права використовувати своє службове становище в особистих інтересах або в інтересах інших осіб.

За Присягою працівника прокуратури він зобов'язаний сумлінним виконанням своїх службових обов'язків сприяти утвердженню законності та правопорядку, з гідністю нести це високе звання.

Будь-які порушення прокурорсько-слідчими працівниками законності та службової дисципліни підривають авторитет прокуратури, завдають шкоди інтересам держави та суспільства (ч. 2 статті 2 Статуту).

Як зазначалося вище, за результатами службового розслідування складено висновок від 15 березня 2017 року, яким серед іншого, доведено факт порушення начальником Іванківського відділу Бровасрької місцевої прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_4 вимог статті 19 Закону України «Про прокуратуру», статей 10, 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури та вчинення проступку, який порочить його, як працівника прокуратури та є нет сумісним з перебуванням в органах прокуратури України.

Під час службового розслідування встановлено, що начальник Іванківського відділу Броварської місцевої прокуратури ОСОБА_4, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, використав у власних цілях водія Іванківського відділу Броварської місцевої прокуратури ОСОБА_6 для отримання неправомірної вигоди. Крім того, ОСОБА_4 в порушення п.4 ч.1 статті 24 Закону України «Про запобігання корупції», отримавши пропозиції від третіх осіб щодо вирішення питання на їх користь, не повідомив про вказані події, вступив у позаслужбові відносини з ОСОБА_5, що вплинуло на неупередженість і об'єктивність виконання професійних обов'язків, скомпрометувало високе звання працівника прокуратури та викликало негативний громадський резонанс.

Встановлені внаслідок службового розслідування (перевірки) обставини підтверджують факт скоєння ОСОБА_4 вчинку, направленого проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання особою своїх обов'язків.

Відтак, службовим розслідуванням незалежно від доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину (що покладено КПК України на сторону обвинувачення у кримінальному провадженні) встановлено, що ним вчинено дії, які порочать його як працівника прокуратури та свідчать про порушення Присяги працівника прокуратури.

Вказаними діями ОСОБА_4 порушив статтю 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури.

Крім того, останнім не було дотримано вимог п. 4, ч. 4 статті 19 Закону України «Про прокуратуру» щодо додержання правил прокурорської етики, зокрема, не допущення поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури. Вказані факти набули значного суспільного резонансу та завдали шкоди авторитету як прокуратури Київської області так і органам прокуратури України в цілому.

Відповідно до статті 2 Статуту працівники прокуратури повинні мати високі моральні якості, бути принциповими і непримиренними до порушень законів, поєднувати виконання своїх професійних обов'язків з громадянською мужністю, справедливістю та непідкупністю. Вони повинні особисто суворо додержувати вимог закону, виявляти ініціативу в роботі, підвищувати її якість та ефективність і сприяти своєю діяльністю утвердженню верховенства закону, забезпеченню демократії, формуванню правосвідомості громадян/ поваги до законів, норм та правил суспільного життя; будь-які порушення прокурорсько- слідчими працівниками законності та службової дисципліни підривають авторитет прокуратури, завдають шкоди інтересам держави та суспільства.

Відповідно до статті 8, 9 Дисциплінарного статуту, дисциплінарні стягнення щодо прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури застосовуються за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури; дисциплінарними стягненнями є: догана; пониження в класному чині; пониження в посаді; позбавлення нагрудного знаку «Почесний працівник прокуратури України»; звільнення; звільнення з позбавленням класного чину.

Згідно статті 11 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку. Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила. В разі необхідності може бути призначено службову перевірку; з метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного правопорушення, або невиконання вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» за поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції за рішенням керівника особи, яка вчинила таке правопорушення, проводиться службове розслідування відповідно до порядку проведення службового розслідування в органах прокуратури України.

Так, особливість дисциплінарної відповідальності працівників прокуратури полягає і в тому, що вона настає не тільки за порушення, допущені під час проходження служби, а й за допущені проступки, що порочать честь працівника органів прокуратури.

Твердження позивача про те, що порушення кримінального провадження не є підставою для звільнення з роботи і воно можливе лише за наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили, є помилковим, адже відсутність обвинувального вироку у кримінальному провадженні не свідчить про відсутність в діях позивача ознак дисциплінарного проступку та не є перешкодою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, відсутність кримінальної відповідальності за вчинення певних дій не є тотожним із застосуванням до позивача дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які дискредитують звання працівника прокуратури.

Як вбачається з оскаржуваного наказу від 27 березня 2017 ркоу № 14к, ОСОБА_4 звільнено із займаної посади за порушення вимог Закону України «Про прокуратуру», Присяги працівника прокуратури, вимог Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, вчинення дій, що порочать звання працівника прокуратури і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності.

Проступок, який ганьбить честь і гідність, порочить органи прокуратури, є дія чи бездіяльність, яка хоча і не є злочинною, однак за характером несумісна з високим званням прокурора і робить виконання ним своїх службових обов'язків; грубе порушення загальноприйнятих норм і правил поведінки, що принижує авторитет державної служби - органів прокуратури.

В основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

У зв'язку з цим, виходячи із системного аналізу норм Закону України «Про прокуратуру», Дисциплінарного статуту прокуратури України, порушення присяги, і дисциплінарне правопорушення може бути наслідком недотримання, порушення працівником прокуратури як правових, так і етичних (моральних) засад проходження публічної служби. Звільнення за порушення Присяги працівника прокуратури може мати місце тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Положеннями статті 43 Закону України «Про прокуратуру» передбачено підстави для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, що застосовуються відповідно до п.п. З, 4 «Прикінцевих положень» цього Закону в порядку, визначеному Дисциплінарним статутом прокуратури України.

Зазначені у наказі підстави для притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності (п.п. 5, 6 ч. 1 статті 43 Закону України «Про прокуратуру») передбачають саме вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

Згідно статті 8 Статуту дисциплінарні стягнення до прокурорсько-слідчих працівників застосовуються за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури.

Серед визначених статтею 9 Статуту видів дисциплінарних стягнень є, зокрема, «звільнення».

Таким чином, з наведених норм права та встановлених обставин справи вбачається, що оскаржуваний наказ видано прокурором Київської області на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про прокуратуру», Дисциплінарним статутом прокуратури України, обґрунтовано, своєчасно та з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

За таких обставин, судом першої інстанції вірно встановлено недоведеність позивачем протиправності оскаржуваного наказу. З огляду на зазначене, позовні вимоги позивача правомірно визнано судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростували висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваній постанові.

Отже, при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Беспалов О.О.