Справа № 0940/1266/18
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2018-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2018 р. справа № 0940/1266/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Главача І. А., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до їх вчинення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20.07.2018 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 13.03.2017 року про стягнення надміру виплачених сум пенсії та зобов'язання повернути кошти в розмірі 9431,88 грн., що відраховані з пенсії відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 13.03.2017 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в 2016 році позивач отримав пенсію в меншому розмірі, у зв'язку з чим звернувся до відповідача, який повідомив, що до працюючих пенсіонерів на посадах державних службовців в Національній поліції в період з 07.11.2015 по 28.12.2015 застосовується обмеження виплат пенсій протягом особливого періоду. А тому відповідач вважав, що позивачем зайво отримано кошти в розмірі 9431,88 грн, які останній відмовився повернути в добровільному порядку. Відтак, відповідач рішенням від 13.03.2017 стягував з позивача 20% розміру пенсії. Вважає такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправними, оскільки на підставі рішень органів Пенсійного фонду можуть стягуватися суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Зазначив, що жодних зловживань з його боку не було допущено, а тому не було підстав для стягнення таких коштів. З цих підстав просив позов задовольнити.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.07.2018 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 09.08.2018. Проти заявлених позовних вимог відповідач заперечив з підстав, наведених у відзиві (а.с.17-20), та пояснив, що позивачу з листопада 2007 року призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992. Відповідно до змін, внесених в статтю 54 Закону №2262-ХІІ, у період з 01.04.2015 по 31.12.2015 особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених, зокрема, Законом України "Про державну службу", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Крім того, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №911 від 24.12.2015 внесено зміни до статті 54 Закону №2262-ХІІ, відповідно до яких у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 особам (крім інвалідів 1 та 2 груп, інвалідів війни 3 групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та умовах, передбачених, серед іншого, Законом України "Про державну службу", призначені пенсії не виплачуються. Оскільки в період з 07.11.2015 по 28.12.2015 до позивача застосовувалися обмеження щодо виплат пенсії протягом особливого періоду, так як останній працював в Національній поліції, а тому позивачем зайво отримано пенсію в розмірі 9431,88 грн. Позивач не повідомив пенсійний орган про зміну умов, що впливають на виплату пенсії, зокрема про працевлаштування з 09.12.2016 року в Управління Національної поліції в Івано-Франківській області, а тому у нього виник обов'язок відшкодувати пенсійному органу заподіяну шкоду. Позивач відмовився повернути кошти в розмірі 9431,88 грн. у добровільному порядку, а тому відповідач виніс рішення про стягнення сум пенсій, виплачених надміру, №56 від 13.03.2017, на підставі якого стягував з позивача 20% розміру пенсії щомісячно. Крім того, зазначив про пропущення позивачем строків звернення до суду, оскільки про припинення виплати пенсії та її стягнення позивачу було відомо ще у 2016 році. З цих підстав просив у задоволенні позову відмовити.

21.08.2018 року позивач на адресу суду надіслав відповідь на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якій зазначив, що твердження відповідача у відзиві є помилковими та просив відхилити відзив. Однак відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив. З огляду на викладене, пояснення, міркування та аргументи, викладені позивачем у відповіді на відзив, при розгляді та вирішенні даної справи судом до уваги не бралися.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, - встановив наступне.

ОСОБА_1 з листопада 2007 року призначена та виплачується пенсія за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" за №2262-XII від 09.04.1992.

Згідно довідки №137 від 25.03.2015, виданої УКЗ УМВС України в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 на підставі наказу від 18.04.2013 №158 о/с призначений на посаду головного спеціаліста з архівної роботи відділу режимно-секретного та документального забезпечення в Управління МВС України Івано-Франківської області (а.с.21).

Зі змісту довідки №11-1/108/01/8-2017 від 19.01.2017, виданої Головним управління Національної поліції в Івано-Франківській області вбачається, що згідно наказу ГУНП в Івано-Франківській області від 09.12.2016 №491 о/с з ОСОБА_1 09.12.2016 по даний час працює на посаді завідувача архівного сектору відділу режиму та технічного захисту інформації Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області. Підтверджено 5-ий ранг державного службовця (а.с.22).

За період з 01.02.2016 по 01.01.2017 призупинено виплату пенсії ОСОБА_1, а за період з 07.11.2015 по 28.12.2015 та з 01.01.2016 по 31.01.2016 обчислено суму переплаченої пенсії в розмірі 9 431,88 грн. на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №911 від 24.12.2015, яким внесено зміни до статті 54 Закону №2262-ХІІ, відповідно до яких у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 особам (крім інвалідів 1 та 2 груп, інвалідів війни 3 групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та умовах, передбачених, серед іншого, Законом України "Про державну службу", призначені пенсії не виплачуються.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 10.08.2016 за №5/13 повідомило ОСОБА_2 про необхідність повернення переплачених сум пенсії в розмірі 9431,88 грн. до 15.02.2016 (а.с.23).

Оскільки переплачені суми позивачем в добровільному порядку сплачені не були, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 13.03.2017 було прийняте рішення за №56 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру, відповідно до якого з ОСОБА_2 з квітня 2017 почала стягуватись сума у розмірі 20 % від призначеного розміру до повного погашення суми 9431,88 грн.

Не погодившись з такими діями Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 звернувся до відповідача для отримання роз'яснень.

Листом №290/Р-15 від 16.02.2018 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повідомило ОСОБА_1, що відповідно до змін, внесених в ст.54 Закону №2262-ХІІ, у період з 01.04.2015 по 31.12.2015 особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених, зокрема, Законом України "Про державну службу", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Крім того, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №911 від 24.12.2015 внесено зміни до ст.54 Закону №2262-ХІІ, відповідно до яких у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 особам (крім інвалідів 1 та 2 груп, інвалідів війни 3 групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та умовах, передбачених, серед іншого, Законом України "Про державну службу", призначені пенсії не виплачуються.

Не згідний із таким діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, в органах цивільного захисту, є Закон України від 09 квітня 1992 року за №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі - Закон №2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIIІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набрав чинності з 01.04.2015 внесено зміни до статті 54 Закону №2262-ХІІ щодо особливого порядку виплати пенсії працюючим пенсіонерам.

Згідно внесених змін, тимчасово, у період з 01.04.2015 по 31.12.2015 особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та умовах, передбачених, зокрема, Законом України «Про державну службу», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

В подальшому Законом України № 901-VIII від 23.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» внесено аналогічні зміни до статті 54 Закону, змінено період обмеження виплати з 01.01.2016 по 31.12.2016.

Відповідно до абзацу 1 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 №213 213-VIIІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», обмеження виплати пенсії протягом особливого періоду не застосовується до пенсій, що призначені працюючим пенсіонерам, які проходять військову службу або перебувають на посадах, в тому числі у Міністерстві внутрішніх справ України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 № 900-VIII, який набрав чинності 29.12.2015, доповнено абзац 1 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 №213-VIIІ словами «Національній поліції».

Тобто норми, передбачені пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 №213-VIIІ не поширюються на працівників Національної поліції у період їх роботи з 07.11.2015 по 28.12.2015, оскільки Закон України «Про національну поліцію» набрав чинності 07.11.2015, тобто після прийняття Закону від 02.03.2015 №213-VIIІ та не встановлював правонаступництва Міністерства внутрішніх справ Національною поліцією.

Таким чином, виплата пенсії незалежно від її виду у період роботи па посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу» «Про прокуратуру» «Про судоустрій і статус суддів» у Національній поліції з 07.11.2015 по 28.12.2015 не проводиться (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а з 01.01.2016 і крім ветеранів військової служби).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 18.04.2013 призначений на посаду головного спеціаліста з архівної роботи відділу режимно-секретного та документального забезпечення в Управління МВС України Івано-Франківської області, а з 09.12.2016 по даний час працює на посаді завідувача архівного сектору відділу режиму та технічного захисту інформації Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області.

Статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» встановлено обов'язок пенсіонерів повідомляти органам пенсійного забезпечення про зміну умов, що впливають на виплату пенсій. Так, частиною першою зазначеної статті передбачено, що пенсіонери зобов'язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. В разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду (частина 2). Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім'ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду (частина 3).

Згідно статті 59 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» відрахування з пенсій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей провадиться в порядку, встановленому частиною другою статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Таким чином, з огляду не те, що переплачені суми позивачем самостійно не були повернені, з метою відшкодування заподіяної шкоди, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 13.03.2017 було прийнято рішення №56 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру.

За таких обставин, враховуючи зміни в законодавстві, якими врегульовано відносини в сфері пенсійного забезпечення, суд дійшов висновку, що Управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийнято рішення про стягнення грошових сум пенсії, виплачених надміру, обґрунтовано, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, підстав для повернення стягнених грошових коштів немає.

Стосовно доводів відповідача щодо застосування строків звернення до суду, які встановлені частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинств України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Ілхан проти Туреччини» зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

В матеріалах справи міститься копія листа Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №290/Р-15 від 16.02.2018, яким позивачу було роз'яснено нововведення у законодавстві щодо обмеження виплати пенсії працюючим пенсіонерам. Саме з дня, коли позивач отримав зазначеного листа розпочався перебіг шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду.

Таким чином, ОСОБА_1 при звернення до суду з даним позовом не пропущений строк, передбачений частиною 2 статті 122.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до їх вчинення, не підлягає задоволенню.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

ОСОБА_1 (вул. АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1).

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018, код ЄДРПОУ - 20551088).

Суддя Главач І.А.