Справа № 521/18042/16-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2018-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

29 серпня 2018 року

м. Київ

справа №521/18042/16-а

адміністративне провадження №К/9901/45139/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Анцупова Т.О., Кравчук В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 23.11.2016р. (суддя - Целух А.П.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2017р. (судді - Градовський Ю.М., Кравченко К.В., Лук?янчук О.В.) у справі за її позовом до управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про визнання рішення протиправним, зобов?язання вчинити дії,

встановив:

У жовтні 2016р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси №830847 від 15.09.2016р. «Про відмову у призначенні пенсії;

- зобов?язати відповідача здійснити перерахунок та виплату її пенсії починаючи з 01.12.2015р. у розмірі 80% від заробітної плати у сумі 13676,30 грн. без обмеження граничного розміру пенсії з урахуванням всіх виплат, в тому числі з урахуванням інших виплат у сумі 6951,73грн. згідно довідки виданої Державною податковою інспекцією у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 31.08.2016р. №19624/М/15-53-05-26.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що з 2002 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу». У зв'язку з підвищенням з 01.12.2015р. заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до постанови КМУ «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів» 09.12.2015р. №1013 вона звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, проте рішенням відповідача за №830847 від 15.09.2016р. у проведенні перерахунку було відмовлено. Вважає, що відмова відповідача у здійсненні перерахунку пенсії у відповідності до Закону №3723-ХІІ є протиправною незаконною та необґрунтованою, що порушує право на належний та гарантований державою рівень пенсійного та соціального забезпечення.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 23.11.2016р., залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2017р., у задоволенні позову відмовлено.

З ухваленими у справі рішеннями не погодилась позивач, звернулась з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просила їх скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування касаційної скарги позивач зазначає, що пенсія як державному службовцю була призначена їй відповідно до ЗУ «Про державну службу» в редакції на час призначення пенсії. З огляду на зазначене, право на перерахунок пенсії надане їй з моменту такого призначення і на підставі діючого на час призначення пенсії законодавства, а тому не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів.

Заперечуючи проти касаційної скарги, відповідач просив у задоволенні касаційної скарги відмовити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін. Посилався на те, що відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-VIII з 01.06.2015р. скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до окремих законів України, в тому числі і відповідно до Закону України «Про державну службу». Крім того, Законом №76-VІІІ в статтю 37-1 Закону України «Про державну службу», що регулює порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців, було внесено зміни та фактично скасовано ті норми законодавства, які визначали право особи на перерахунок призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою, а порядок та умови перерахунку призначених пенсій закріплено за Кабінетом Міністрів України.

Також посилався на те, що Постановою КМУ №1013 внесено зміни до Постанови КМУ №865, а саме виключено п. 4, яким визначались умови перерахунку пенсії державним службовцям. Таким чином, з грудня 2015р. чинним законодавством України не визначено обсяг суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу». На час звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт прийнято не було.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

В ході розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач з 10.04.2002р. перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993р. у розмірі 80% заробітної плати.

У зв'язку з підвищенням з 01.12.2015р. заробітної плати працюючим державним службовцям, відповідно до постанови КМУ №1013 позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки про заробітну плату працюючого державного службовця за №19624/м/15-53-05-26 від 31.08.2016р. - головного державного інспектора Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси.

Рішенням відповідача №830847 від 15.09.2016р. позивачу відмовлено у проведенні перерахунку пенсії у зв'язку з тим, що з 01.06.2015р. скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначалися, у тому числі, відповідно до Закону України «Про державну службу», а тому з 01.06.2015р. пенсії, призначені в порядку та на умовах, визначених Законом №3723 не перераховуються. Крім того, постановою КМУ №1013 внесено зміни до постанови КМУ №865, а саме скасовано п. 4 постанови КМУ №885, яким визначався механізм перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №3723, а тому довідка ДПІ у Приморському районі від 31.08.2016р. видана позивачу безпідставно.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що статтею 37-1 Закону №3723-ХІІ в редакції, яка діяла до 01.01.2015р., було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Разом з тим, 01.01.2015р. набрав чинності Закон України від 28.12.2014р. №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (далі Закон №76-VIII), яким, зокрема, статтю 37-1 Закону №3723-ХІІ викладено у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Правове регулювання Урядом зазначеного питання в період з 01.01.2015р. по 01.12.2015р. знайшло своє відображення у пунктах 4, 5 Постанови Кабінету Міністрів України №865, за змістом яких підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця було передумовою для перерахунку пенсії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", якою підвищено розміри заробітку працюючих державних службовців та яка відповідно до її пункту 6 застосовується з 01.12.2015р., пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України №865 виключено, а пункт 5 викладено в такій редакції: "форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики".

Положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, постанова Кабінету Міністрів України №1013 не містить.

Отже, з 01.12.2015р. по 01.05.2016р. чинне законодавство, яке регламентувало пенсійне забезпечення державних службовців, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців не визначало як підставу для перерахунку пенсій, призначених за статтею 37 Закону №3723-ХІІ. При цьому чинна у зазначений період редакція статті 37-1 Закону №3723-ХІІ не визначала передумов перерахунку пенсій, а лише відносила вирішення такого питання до компетенції Кабінету Міністрів України.

З 01.05.2016р. набув чинності Закон України від 10.12.2015р. № 889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон №889-VIII) у зв'язку з чим положення Закону України від 16.12.1993р. №3723-XII "Про державну службу" частково втратили чинність, у тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Натомість у ст. 90 Закону №889-VIII закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", стаття 42 якого визначає підстави перерахунку призначених пенсій, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців до яких не віднесено.

Враховуючи, що на момент звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії в законодавстві відсутні норми, які б регламентували умови та порядок проведення перерахунку пенсії державних службовців, тобто у відповідача відсутні правові підстави для здійснення такого перерахунку, суди дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

З такими висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що чинним на час звернення позивача за перерахунком пенсії законодавством не було передбачено можливість такого перерахунку у зв'язку з підвищенням заробітку працюючим державним службовцям, а тому суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано прийняв рішення про відмову у задоволенні позову.

Посилання позивача на порушення норм Конституції України у зв'язку зі зміною правого регулювання спірних правовідносин є безпідставними, адже ні Закон №76-VIII, яким, зокрема, статтю 37-1 Закону №3723-ХІІ викладено у новій редакції, ні стаття 90 Закону №889-VIII, не визнані неконституційними і підлягали виконанню відповідними суб'єктами.

Посилання позивача на те, що зміни в законодавстві, які звужують зміст та обсяг існуючих прав не повинні застосовуватися також є безпідставним і висновки судів не спростовує, оскільки відсутність правового врегулювання не може свідчити про звуження існуючих прав позивача саме з боку органів Пенсійного фонду.

Також безпідставним є посилання позивача на те, що відповідно до статті 58 Конституції України права на перерахунок пенсії не можуть бути позбавлені державні службовці, які вже вийшли на пенсію, оскільки право на перерахунок пенсії у відповідної особи виникає станом на час виникнення обставин, з якими особа пов?язує право на такий перерахунок, а не з часу її виходу на пенсію.

Щодо посилань позивача на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України», то слід зазначити що у вказаному рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися ст.1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами.

Суд звертає увагу, що у спірних правовідносинах вимоги позивача не мають достатнього підґрунття у національному законодавстві, оскільки скасовано норми законодавства, які передбачали право особи на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітку працюючим державним службовцям, а також немає усталеної практики національних судів на підтримку аналогічних скарг заявників. З огляду на це, у позивача немає "законних сподівань" на збільшення пенсії, які могли б підпадати під дію ст. 1 Першого протоколу.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.06.2014 у справі "Великода проти України" Суд розглянув скаргу за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції на припинення виплати заявниці державними органами пенсії у розмірах, встановлених рішенням національного суду від 19.01.2010 після внесення у 2011 році змін до законодавчих актів. Суд дійшов висновку про відсутність втручання у право заявниці на мирне володіння майном внаслідок внесення змін до законодавства щодо зменшення розміру соціальних виплат. Такого висновку Суд дійшов за відсутності доказів того, що ці зміни внесені не у відповідності до законної процедури та за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди порушень норм матеріального та процесуального права не допустили, тому суд прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 23.11.2016р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2017р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Т.О. Анцупова

В.М. Кравчук