Справа № 1540/4225/18
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2018-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/4225/18
У Х В А Л А
23 серпня 2018 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Потоцька Н.В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору,-
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Голови Одеської обласної державної адміністрації про визнання протиправними і неконституційними дій/бездіяльності голови ООДА щодо невиконання Постанови КМУ № 545 від 12.07.2017 р.; скасування листа голови ООДА від 23.11.2017 р. на адресу голови ООР, як такий, що суперечить змісту Постанови КМУ № 545 від 12.07.2017 р.; зобовязання Голови ООДА вжити вичерпні заходи на виконання постанови КМУ № 545 від 12.07.2017 р. по відновленню конституційних прав позивача на належне виконання судового рішення ОААС від 20.02.2014 року по справі № 815/7790/13а
Позивач просить мовою оригінала: витребувати у відповідача докази правомірності відсутності контролю за діями підлеглих щодо створення листа від 23.11.2017 р., нарахування з/п в ДОН ООДА, яку не отримувала, довідку про неотримання з/п в ДОН ООДА, звільнивши від сплати судового збору.
Розглянувши вказане питання (заяву), суд не вбачає підстав для її задоволення.
Приписами ст. 133 КАС України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо cплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.
Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину - інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю.
Позивач не відноситься до переліку вказаних осіб.
Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14.05.1981 року, та практика ЄСПЛ під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.
ЄСПЛ в рішеннях від 20.05.2010 у справі Пелевін проти України зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі Креуз проти Польщі зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.
Вказане кореспондується із приписами національного законодавства, зокрема, ст. 8 Закону України Про судовий збір, ст.133 КАСУ.
У звязку із цим при здійсненні правосуддя суди повинні вирішувати питання, повязані із судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат,зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності процесуального закону, Закону України Про судовий збір.
При цьому особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. На підтвердження скрутного майнового стану можуть бути надані, наприклад, довідка про доходи, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків, довідка пенсійного органу про отримання пенсії тощо.
Вказана правова позиція висловлена в Ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №815/6096/17 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2017 року, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2018 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до директора Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії.
Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Аналогічна норма міститься й у статті 2 КАС України.
Обов'язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду.
З огляду на викладене суддя дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.
Щодо витребування у відповідача доказів правомірності відсутності контролю за діями підлеглих щодо створення листа від 23.11.2017 р., нарахування з/п в ДОН ООДА, яку не отримувала, довідки про неотримання з/п в ДОН ООДА, як таких що містять відомості для вирішення питання про звільнення від сплати судового збору то приписами КАС України встановлений порядок отримання таких доказів (ст. 114 КАС України та приписами п. 8 ч. 5 ст. 160 КАС України).
З урахуванням наявних у матеріалах справи документів, суддя приходить до висновку про відсутність підстав для прийняття рішення про звільнення від сплати судового збору.
Керуючись ст.ст. 133, 143, 256, 294 КАС України, суддя, -
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Головуючий суддя Потоцька Н.В.