Справа № 815/6144/17
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2018-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/6144/17

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В.
Місце та час укладення судового рішення « 11:31», м. Одеса

Повний текст додаткового судового рішення складений 21.02.2018 р.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Крусян А.В.

суддів: Градовського Ю.М. , Лук'янчук О.В.

за участю секретаря судового засідання Апексімова І.С.,

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2018 року та апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 01 березня 2018 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

28.11.2017р. фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.10.2017 року №№; НОМЕР_1; НОМЕР_2; визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10.10.2017 року №Ф- ГУ ДФС в Одеській області; визнання протиправним та скасувати рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 10.10.2017 року ГУ ДФС в Одеській області; визнання протиправним та скасування рішення № про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.02.2018р. позов задоволено.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01.03.2018р. відмовлено в ухваленні додаткового судового рішення про стягнення на користь позивача суми витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з ухваленими у справі судовими рішеннями, посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, сторони подали апеляційні скарги. Відповідач просить скасувати рішення суду та прийняти нове про відмову у задоволенні позову. Позивач просить ухвалу суду про відмову в ухваленні додаткового судового рішення скасувати та прийняти нове про задоволення вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 21.08.2017р. по 05.09.2017 року, на підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області від 10.08.2017 року №3487 «Про проведення планової документальної виїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_3», та направлення від 16.08.2017 року №5419, заступником начальника відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС в Одеській області проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ФОП ОСОБА_3 своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р.

За результатами проведення перевірки ГУ ДФС в Одеській області 19.09.2017 року складений акт №1286/15-32-13-05/НОМЕР_3, яким встановлені порушення позивачем: п.192.1.1 ст.192 п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 ПК України у звязку з чим занижено податок на додану вартість у 2016р. на суму 8091грн.; ч.2 п.1 ст.7, п.8 ст.9, п.2 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» в результаті чого донараховано єдиний внесок у 2016р. на загальну суму 88341грн.; ст.163, ст.168, ст.176, пп.177.2 ст.177, пп.1.1 п.п.1.3 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, у звязку з чим занижено військовий збір від підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету за 2016 року сумі 36399,21грн.; п.164.1 ст.164, п.177.2, п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України, у звязку з чим донараховано податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2016р. у сумі 431190,58 грн.; несвоєчасне подання звіту про суми нарахованої заробітної плати (дод.4) за червень 2016р., чим порушено п.7. ч.11 ст.25 Закону України про «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». / а.с.13- 29/

На підставі акту №1286/15-32-13-05/НОМЕР_3 від 19.09.2017 року ГУ ДФС в Одеській області були прийняті 10.10.2017р: податкове повідомлення-рішення № щодо збільшення суми грошового зобов'язання за податком на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 646785,87грн. (з яких 431190,58грн. за основним платежем та 215595,29грн. за штрафними (фінансовими) санкціями);/а.с.30/

- податкове повідомлення-рішення № щодо збільшення суми грошового зобовязання за військовим збором у сумі 45499,01грн. (з яких 36399,21грн. за основним зобов'язанням та 9099,80грн. за штрафними (фінансовими) санкціями); /а.с.31/

- податкове повідомлення-рішення № щодо збільшення суми грошового зобовязання за податком на додану вартість із вироблених в України товарів в сумі 12136,50грн. (з яких 8091грн. за основним платежем та 4045,50грн. за штрафними фінансовими санкціями); /а.с.32/

- вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- у сумі 88341грн.; /а.с.32/

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 8834,10грн.; /а.с.32/

- рішення № про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у розмірі 170грн. /а.с.30/

Не погоджуючись з вказаними рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог з наступних підстав.

Підпунктами 168.1.1, 168.1.2 пункту 168.1 ст.168 ПК України визначено оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно з п.п.177.1, 177.2, 177.3 ст.177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною в пункті 167.1статті 167 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п.185.1 ст.185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Як встановлено п.187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб'єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Відповідно до пп.192.1.1, 192.1.2 п.192.1 ст.192 ПК України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних: постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації; отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Складені платником податку розрахунки коригування до податкових накладних, складених до 1 лютого 2015 року, розрахунки коригування до податкових накладних, які не підлягали наданню отримувачу (покупцю) - платнику податку, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних постачальником (продавцем). Зазначене не поширюється на розрахунки коригування, що передбачають зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику (зменшення податкового зобов'язання постачальника та податкового кредиту отримувача), складені після 1 липня 2015 року до податкових накладних, складених до 1 липня 2015 року на отримувача (покупця) - платника податку, які підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних отримувачем (покупцем) товарів/послуг.

Розрахунок коригування до податкової накладної складається також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі не пов'язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг.

Якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок; б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів/послуг.

Постачальник має право зменшити суму податкових зобов'язань лише після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.

Якщо внаслідок такого перерахунку відбувається збільшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: а) постачальник відповідно збільшує суму податкових зобов'язань; б) отримувач відповідно збільшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення перерахунку.

Отримувач має право збільшити суму податкового кредиту лише після реєстрації постачальником в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.

Згідно з ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується: 1) для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами; для платників, зазначених в абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму грошового забезпечення кожної застрахованої особи, оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами; допомоги, надбавки або компенсації відповідно до законодавства.

Нарахування та сплата єдиного внеску за платників, зазначених у абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, але не менше мінімального страхового внеску за кожну особу.

2) для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов'язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;

3) для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;

4) для платників, зазначених у абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами.

Для осіб, які працюють у сільському господарстві, зайняті на сезонних роботах, виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами, творчих працівників (архітекторів, художників, артистів, музикантів, композиторів, критиків, мистецтвознавців, письменників, кінематографістів), та інших осіб, які отримують заробітну плату (дохід) за виконану роботу (надані послуги), строк виконання яких перевищує календарний місяць, єдиний внесок нараховується на суму, що визначається шляхом ділення заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, на кількість місяців, за які вона нарахована.

Зазначений порядок нарахування внеску поширюється також на осіб, яким після звільнення з роботи нараховано заробітну плату (дохід) за відпрацьований час або згідно з рішенням суду - середню заробітну плату за вимушений прогул.

3. Нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

4. Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, не зменшені на суму відрахувань податків, інших обов'язкових платежів, що відповідно до закону сплачуються із зазначених сум, та на суми утримань, що здійснюються відповідно до закону або за договорами позики, придбання товарів та виплат на інші цілі за дорученням отримувача.

5. Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

7. Перелік видів виплат, на які не нараховується єдиний внесок, затверджується Кабінетом Міністрів України. Не нараховується на виплати та не утримується єдиний внесок з виплат, що компенсуються з бюджету в межах середнього заробітку працівників, призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та /або введення воєнного стану.

Відповідно до технічних умов ДСТУ 4718:2007 (свині для забою) Держспоживстандарт України - Національний стандарт України 2009-01-01, державні стандарти України (ДСТУ) - стандарти, розроблені відповідно до чинного законодавства України, що встановлюють для загального і багаторазового застосування правила, загальні принципи або характеристики, які стосуються діяльності чи її результатів, з метою досягнення оптимального ступеня впорядкованості, розроблені на основі консенсусу та затверджені уповноваженим органом.

Державні стандарти України розробляються на організаційно-методичні та загальнотехнічні об'єкти, зокрема: продукцію для населення та народного господарства; вимоги, що забезпечують безпеку продукції для життя, здоров'я і майна громадян, її сумісність і взаємозамінність, охорону навколишнього природного середовища, і вимоги до методів випробувань цих показників.

Обов'язкові вимоги державних стандартів підлягають безумовному виконанню органами державної виконавчої влади, всіма підприємствами, їх об'єднаннями, установами, організаціями та громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності, на діяльність яких поширюється дія стандартів.

Рекомендовані вимоги державних стандартів України підлягають безумовному виконанню, якщо: це передбачено чинними актами законодавства; ці вимоги включено до договорів на розроблення, виготовлення та поставку продукції; виготівником (постачальником) продукції зроблено заяву про відповідність продукції цим стандартам.

Державні стандарти України затверджуються центральним органом виконавчої влади з питань технічного регулювання.

Державні стандарти України підлягають державній реєстрації в центральному органі виконавчої влади з питань технічного регулювання і публікуються українською мовою.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_3 зареєстрував в Суворовському ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області книгу обліку доходів та витрат №171 від 18.02.2014р.

Під час перевірки виявлено неналежне ведення підприємцем книги обліку доходів та витрат, чим порушено п.177.10 ст.177 ПК України в частині відображення отриманого доходу та понесених витрат у 2016р.

Так, підприємцем у 2016р. придбано для подальшої переробки 447479,70кг свиней на загальну суму 9928681,40грн. (без ПДВ), які віднесено підприємцем до складу витрат.

Разом з тим, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_3 у 2016 році перероблено та реалізовано м'яса та інших продуктів забою тварин (свиней) у розмірі 236173,80кг за загальну суму 8167229,90грн. (без ПДВ). Відповідно до технології продуктів забою тварин, рекомендованою ОСОБА_4 аграрної політики та продовольства України (гриф ОСОБА_4 аграрної політики та продовольства України, лист від 14.04.2014 №37-128-13/4950) норми виходу свинини (у відсотках до прийнятої живої маси худоби) у свиней в шкурі складає 69,4%. У зв'язку із цим, для отримання 236173,80кг продуктів забою свинини підприємцю потрібно переробити 340308,10кг свиней ((236173,8*100%)/69,4%)). Середня ціна придбання свиней у 2016 році склала 22,18грн.

При цьому, як правильно встановлено судом першої інстанції, технології продуктів забою тварин, рекомендовані ОСОБА_4 аграрної політики та продовольства України (ОСОБА_4 аграрної політики та Продовольства України, лист від 14.04.2014 № 37-128-13/4950) як підручник для підготовки фахівців ОКР «бакалавр» напряму 6.090102 «Технологія виробництва і переробки продукції тваринництва» у вищих навчальних закладах II-IV рівнів акредитації ОСОБА_4 аграрної політики та продовольства України не є законом, на підставі якого можливе втручання держави в мирне володіння майном.

Також, контролюючим органом до складу витрат неправомірно не було віднесено витрати ФОП ОСОБА_3 на придбання скрапленого газу у кількості 4061,9м3 на загальну суму 45966,60грн (без ПДВ) через ненадання до перевірки підтверджуючих документів: товарно-транспортних накладних.

Разом з тим, товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом.

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що транспортування та вантажні роботи виконувались субєктом господарювання ОСОБА_3, найманими працівниками підприємця та постачальниками товару, у підприємницькій діяльності позивач використовує 5 вантажних автомобілів, які заправлялися придбаним скрапленим газом, що фактично спростовує висновки про допущені порушення в цій частині.

Крім цього, не знайшло свого підтвердження порушення ФОП ОСОБА_3 вимог п.185.1 ст.185, п. 187.1 ст. 187 ПК України щодо заниження податкового зобовязання з ПДВ за жовтень 2016 року на суму 3622грн., оскільки воно не відповідає фактичним обставинам та первинним документам ФОП ОСОБА_3

Так, згідно з податковою декларацією з ПДВ за жовтень 2016 року, ФОП ОСОБА_3 задекларував податкових зобовязань на суму 1068884грн., а не суму 1050776грн., як помилково зазначено податковою (різниця 3622грн.), сума ПДВ визначена у розмірі 213777грн.

Також не доведено відповідачем порушення ФОП ОСОБА_3 п.192.1.1 ст.192 Податкового кодексу України, які призвели до заниження податкових зобовязання з ПДВ у травні 2016 року на суму ПДВ 4469грн.

В судовому засіданні суду першої інстанції встановлено, що 20.05.2017 року ФОП ОСОБА_3 була помилково виписана податкова накладна №24 на суму 26815,90грн., та зареєстрована в ЄРПН 30.05.2017 року.

Після виявлення помилки, ФОП ОСОБА_3 поданий розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до ПН №24 від 30.05.2017 року та відправлений покупцю за вимогами п.192.1 ст.192 ПК України.

Посилання апелянта на несвоєчасне подання податкової декларації з ПДВ за жовтень 2016р. також спростовується матеріалами справи, а саме: квитанцією № 1 про подання зазначеної декларації 21.11.2016р. /а.с.36/.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення адміністративного позову та визнання протиправними та скасування спірних рішень та вимог.

При вирішенні справи судом першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 подала клопотання про стягнення на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_3) суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 23750грн. за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Головного управління ДФС в Одеській області.

На підтвердження понесених витрат позивачем подано: договір про надання правової допомоги №09/11-17а від 09.11.2017р. /а.с.149-150/; акт про надання правової допомоги від 27.12.2017р. /а.с.151/; акт про надання правової допомоги від 14.02.2018р. /а.с.152/; виписку по рахунку «Банк Південний» від 15.11.2017р. /а.с.153/; виписку по рахунку «Банк Південний» від 15.02.2018р. /а.с.154/; рахунок №23 від 13.11.2017р. (гонорар за надання правової допомоги відповідно до договору про надання правової допомоги №09/11-17а від 09.11.2017р., сума 12500 грн.) /а.с.186/; платіжне доручення №1631 від 15.11.2017р. /а.с.187/; рахунок №24 від 09.02.2018р. (гонорар за надання правової допомоги відповідно до договору про надання правової допомоги №09/11-17а від 09.11.2017р., сума 11250грн.) /а.с.189/; платіжне доручення №1729 від 12.02.2017р. /а.с.189/

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно п.1 ч.3 ст.132 КАС України встановлено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до ч.1-2 ст.134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч.4-5 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Окрім зазначеного вище колегія суддів звертає увагу на положення ч.6 та ч.7 КАС України відповідно до яких визначено, що у разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частини 7 статті 134 КАС України, обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

01.03.2018р. Головне управління ДФС в Одеській області подало клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. /а.с.190-191/ В клопотанні відповідач посилається на те, що позивачем не надані суду документи, з яких можна відстежити конкретний перелік робіт, які виконав адвокат, відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатам, та вказаний розмір гонорару адвокату з урахуванням категорії справи та витраченого часу адвокатом є завищеним і не відповідає ринковим цінам на адвокатські послуги.

При цьому, будь-яких доводів на спростування невідповідності проведених витрат ринковим цінам на адвокатські послуги відповідачем у справі не надано.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши складність справи та виконані адвокатом роботу (надання послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та значення справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони; судова колегія вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про недоведеність позивачем співмірності витрат, які він просить стягнути.

Отже, є правомірними та підлягаючими задоволенню вимоги щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, які підтверджуються необхідними доказами наявними в матеріалах справи.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, відповідно до ст.317 КАС України судова колегія дійшла до висновку, що апеляційна скарга ФОП ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції про відмову в ухвалені додаткового рішення скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення заяви.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України та відстрочена апелянту, згідно з ст.133 КАС України, сплата судового збору до ухвалення судового рішення у справі за подачу апеляційної скарги підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2018 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 01 березня 2018 року скасувати.

Ухвалити у справі нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС в Одеській області про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області ( КОД ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ОСОБА_5) витрати на правничу допомогу у сумі 23750 (двадцять три тисячі сімсот пятдесят)грн.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, на користь Державної судової адміністрації України на рахунок №:26001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030106, судовий збір в розмірі 12000грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 21.08.2018р.

Головуючий суддя ОСОБА_6
Судді ОСОБА_7 ОСОБА_8