Справа № 808/1577/18
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

18 липня 2018 року 12 год. 35 хв.Справа № 808/1577/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Лазаренка М.С.,

за участю секретаря судового засідання Мхитарян К.М.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби статистики України

про визнання протиправними та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби статистики України (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби статистики України №185-к від 10.04.2018 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1.».

Ухвалою суду від 02.05.2018 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі №808/1577/18 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби статистики України про визнання протиправними та скасування наказу. Призначено підготовче судове засідання на 22 травня 2018 року.

Ухвалою суду від 22.05.2018 відкладено розгляд адміністративної справи №808/1577/18 та призначити наступне підготовче судове засідання на 12 червня 2018 року.

Ухвалою суду від 22.05.2018 витребувано від Державної служби статистики України докази по справі, а саме матеріали дисциплінарного провадження відносно керівника Головного управління статистики у Запорізькій області ОСОБА_1, на підставі яких Державною службою статистики України прийнято рішення про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Ухвалою суду від 12.06.2018 відкладено підготовче судове засідання в адміністративній справі №808/1577/18 на 02 липня 2018 року.

Ухвалою суду 02.07.2018 призначено справу до судового розгляду по суті на 18 липня 2018 року.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що не погоджується із правомірністю Наказу Держкомстату № 185-к про накладення дисциплінарного стягнення на позивача від 10.04.2018 та вважає, що дане оскаржуване рішення суб'єкта владних повноважень порушує її права свободи та законні інтереси. Матеріали дисциплінарної справи не містять відомостей, що відповідач з'ясовував фактичні обставини справи. Крім того, ні у висновку дисциплінарного провадження, ні в оскаржуваному наказі не конкретизовано вагомість пояснень 13 осіб, які спростовують наявність у діях ОСОБА_1 дисциплінарного проступку. Стверджує, що відповідач не наводячи жодних належних та допустимих доказів виключно вказує, що саме анонімні звернення працівників Головного управління статистики у Запорізькій області низка скарг ОСОБА_3 у поєднанні із наданим нею Держстату, НАДС аудіозаписом «оперативної наради під керівництвом ОСОБА_1.» від 17.10.2017 свідчать про неналежне виконання позивачкою своїх посадових обов'язків та інших вимог Закону України «Про державну службу», відповідачем не визначено у повній мірі ступеня тяжкості вчиненого позивачкою проступку та її вини. З огляду на таке, наказ Державної служби статистики України №185-к від 10.04.2018 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1.» підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених вище.

У судове засідання не з'явилися представники відповідача. Матеріали справи містять відзив на позов від 25.05.2018 вих. № 16233, в якому, зокрема, зазначено про те, що дисциплінарна комісія під час розгляду дисциплінарної справи діяла неупереджено, при розгляді справи було враховано всі наявні під час проведення дисциплінарного провадження докази, письмові пояснення, заяви, заперечення та з'ясовано всі обставини для прийняття обґрунтованого висновку та підготовки подання. З огляду на викладене, вважає оскаржуваний наказ правомірним та прийнятим відповідно до фактичних обставин справи, просить у задоволенні позову відмовити.

У письмовому відзиві представник відповідача просив суд розглядати справу у порядку письмового провадження.

Враховуючи норми ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства, у судовому засіданні 18.07.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

ОСОБА_1 призначена на посаду начальника Головного управління статистики у Запорізькій області з присвоєнням 8 рангу державного службовця відповідно до Наказу № 159-к від 29.04.2016.

Дисциплінарною комісією відповідно до наказу Держстату від 19.12.2017 № 631-к здійснювалося дисциплінарне провадження стосовно начальника Головного управління статистики у Запорізькій області ОСОБА_1 за фактом порушення нею правил етичної поведінки державного службовця під час проведення наради з керівниками структурних підрозділів Головного управління статистики у Запорізькій області 17.10.2017. За результатами роботи комісією складено висновок від 23.03.2018 та подання від 26.03.2018 № 17-3/266-18.

Наказом Державної служби статистики України від 10.04.2018 № 185-к про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 попереджено ОСОБА_1 - начальника Головного управління статистики у Запорізькій області - про неповну службову відповідність; визнано таким, що втратив чинність, наказ Державної служби статистики України від 29.01.2018 № 53-к «Про встановлення надбавки за інтенсивність праці» в частині встановлення надбавки ОСОБА_1 Підставою стало подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В» апарату Державної служби статистики України та категорії «Б» її територіальних органів, призначення на які здійснюється Головою Держстату від 26.06.2018 № 17-3/266-18, пояснення начальника Головного управління статистики у Запорізькій області ОСОБА_1 від 30.03.2018 № 2334/0/1-18.

Вважаючи вказаний наказ відповідача протиправним, позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із даним позовом.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступних висновків.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України «Про державну службу» № 889-VIII, 10.12.2015 (далі - Закон № 889-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону № 889-VIII, державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Частинами першою та другою статті 8 Закону № 889-VIII, передбачено, що державний службовець зобов'язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов'язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов'язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов'язки; 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв'язку з виконанням посадових обов'язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Державні службовці виконують також інші обов'язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

Відповідно до ст. 64 Закону № 889-VIII, за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом. Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 65 Закону № 889-VIII, підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Частиною четвертою статті 66 Закону № 889-VIII визначено, що у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 2 та 8 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4 та 5 частини другої статті 65 цього Закону, суб'єкт призначення або керівник державної служби може попередити такого державного службовця про неповну службову відповідність.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваним наказом ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність за порушення пункту 2 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII.

Підставою для прийняття оскаржуваного наказу став висновок за результатами дисциплінарного провадження стосовно начальника Головного управління статистики у Запорізькій області ОСОБА_1

Так, як зазначено в Наказі №185-к від 10.04.2018 «ОСОБА_4 17 жовтня 2017 року провела нараду з керівниками структурних підрозділів Головного управління статистики, на якій зачитала звернення до Держстату сторожа (на цей момент колишнього) ОСОБА_3, копія якого була надіслана Держастатом до Головного управління статистики листом від 17 жовтня 2017 року № 17.1-22/531-17 із метою отримання пояснень щодо викладених у зверненні фактів. Зачитування звернення супроводжувалося образливими на адресу ОСОБА_3 коментарями й нецензурною лексикою, зверхнім ставленням до підлеглих і підкресленням своїх заслуг, що підтверджено аудіозаписом наради, зробленим кимось із присутніх на ній, а також письмовими свідченнями трьох керівників структурних підрозділів Головного управління статистики…».

Висновком дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В» апарату Державної служби статистки України та категорії «Б» її територіальних органів, призначення на які здійснюється Головою Держстату стосовно встановлено: визнати наявність у діях начальника Головного управління статистики у Запорізькій області ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», а саме порушення нею правил етичної поведінки державних службовців, зокрема, прояв зверхнього ставлення до підлеглих працівників, вживання принизливих і образливих висловлювань на їхню адресу, використання нецензурної лексики. Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні дисциплінарного проступку, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу».

Судом було досліджено матеріали дисциплінарної справи щодо ОСОБА_1 та встановлено, що при формуванні висновку від 23.03.2018 Державна служба статистики, як на доказ порушення ОСОБА_1 етичної поведінки державного службовця спиралась на скаргу ОСОБА_3 та долучений до скарги аудіозапис оперативної наради «…зроблений кимось із присутніх…», як вказано у висновку.

При цьому, до матеріалів справи представником відповідача додано диск DVD-R із записом голосу нібито ОСОБА_1 на оперативній нараді 17.10.2017 на підтвердження викладеної в оскаржуваному наказі позиції.

Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи, що позивач спростовує належність голосу на аудіозаписі саме їй, буд-яких доказів зворотного відповідачем суду не надано, суд не може прийняти вказаний носій звукозапису як належний та допустимий доказ згідно положень ст. 62 Конституції України.

Також, судом взято до уваги наявність пояснень 13 осіб із присутніх на оперативній нараді Головного управління статистики в Запорізькій області 17.10.2017, копії яких містяться в матеріалах справи, які не підтверджують факт порушення правил етичної поведінки ОСОБА_1, зокрема, вживання ненормативної лексики та образливих слів на адресу ОСОБА_3

Частиною другою статті 74 Закону № 889-VIII передбачено, що дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.

Аналізуючи вищенаведені норми, можна зробити висновок, що обов'язковою умовою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є наявність факту вчинення проступку та вини конкретної особи.

Судом встановлено, що відповідачем не надано достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, який став підставою для винесення оскаржуваного наказу. До того ж, суд зауважує, що відповідачем мало бути прийнято до уваги, що ОСОБА_1 за час державної служби має неодноразові заохочення та винагороди, за результатами оцінки виконання державним службовцем посадових обов'язків і завдань має високі оцінки, до дисциплінарної відповідальності раніше не притягувалась, що підтверджується матеріалами справи.

Тож, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, враховуючи пояснення позивачки та її представника суд не знаходить обґрунтованих доказів правомірності прийнятого Державною службою статистики України Наказу №185-к від 10.04.2018 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1.».

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З вищенаведеного слідує, що відповідачем належним чином не доведено правомірність оскаржуваного наказу та прийняття його у відповідності до норм законодавства і фактичних обставин. Достатніх доказів факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку, вказаного у наказі до матеріалів справи не надано.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а Наказ Державної служби статистики України №185-к від 10.04.2018 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1.» скасуванню.

Щодо відшкодування суми сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду;

3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За результатами розгляду адміністративної справи, враховуючи задоволення позовних вимог ОСОБА_1, вирішуючи питання співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення на користь ОСОБА_1 сплаченої суми судового збору в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок) та витрат на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби статистики України.

У задоволенні вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн. суд відмовляє, оскільки згідно акту № 1 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 24.04.2018 між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1, адвокатом, серед іншого, здійснювалось опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, формування правової позиції, консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів), визначена вартість даної послуги складає 1000,00 грн. Вказані витрати не відносяться до правничої допомоги, пов'язаної зі справою, тож присудженню з відповідача на користь позивача не підлягають.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст. 2, 9, 139, 243, 246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (69002, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) до Державної служби статистики України (01601, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 3, ) про визнання протиправними та скасування наказу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби статистики України від 10.04.2018 №185-к «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1.».

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок) та витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби статистики України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення,а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 24.07.2018.

Суддя М.С. Лазаренко