Справа № 1440/2040/18
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2018-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

27 серпня 2018 р. № 1440/2040/18

м. Миколаїв

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Птичкіна В.В., розглянувши матеріали

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1
доГоловного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034 Миколаївської районної державної адміністрації, вул. Одеське шосе, 18-А, м. Миколаїв, 54036
третя особаОСОБА_2,
провизнання протиправним та скасування наказу від 13.09.2017 № 14-12472/14-17-СГ, скасування рішення від 14.09.2017,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

1. Визнати протиправним та скасувати наказ № 14-12472/14-17-СГ, виданий 12.09.2017 Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області (надалі - Наказ).

2. Скасувати рішення про державну реєстрацію права власності та їх обтяжень, індексний номер 37067012 від 14.09.2017, на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Безводненської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області, за ОСОБА_2 (надалі - Рішення).

Відповідачами у позові ОСОБА_1 вказав Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області та Миколаївську району державну адміністрацію, в якості третьої особи - ОСОБА_2.

Згідно з доданими до позовної заяви документами, наказом від 30.11.2016 № 14-11997/14-16-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області затвердило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надало ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 2, 0000 га, в тому числі ріллі площею 2, 0000 га (кадастровий номер НОМЕР_1) із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах території Безводненської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (надалі - земельна ділянка).

20.09.2017 державний реєстратор прав на нерухоме майно прийняв рішення (№ 37173609) про відмову позивачу у державній реєстрації прав та їх обтяжень на земельну ділянку, зазначивши, що «… згідно даних державного реєстру речових прав на вказану земельну ділянку вже зареєстровано право власності …».

Як стало відомо позивачу, право власності на земельну ділянку за ОСОБА_2 було зареєстровано 14.09.2017 державним реєстратором прав на нерухоме майно Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області Прасоловою Людмилою Михайлівною (рішення № 37067012).

За твердженнями позивача, 13.11.2017 він звернувся до Міністра юстиції України зі скаргою, в якій просив скасувати рішення державного реєстратора Прасолової Л.М. від 14.09.2017 № 37067012 (копію скарги додано до позовної заяви), проте рішення за скаргою не отримав. Докази направлення скарги до позову не додані.

У доданій до позову заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду позивач вказав, що про порушення своїх прав він дізнався у вересні 2017 року, після чого звернувся зі скаргою до Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 13.11.2017. Цей документ ані до позовної заяви, ані до заяви про поновлення строку звернення до суду не доданий.

Відповідно до частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням того, що про видання Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області Наказу позивач дізнався у вересні 2017 року, строк звернення до суду закінчився у березні 2018 року. У заяві про поновлення строку звернення до суду не зазначено, в чому полягає поважність причин пропуску строку з вимогою про визнання протиправним та скасування Наказу.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб'єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб'єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень. У заяві про поновлення строку звернення до суду не зазначено, які обставини перешкоджали позивачу звернутися до суду в період з листопада 2017 року по травень 2018 року з позовом про скасування Рішення.

Як вказано у частині першій статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Оскільки, на думку суду, викладені позивачем у заяві про поновлення строку підстави не є поважними, позов підлягає залишенню без руху.

Додатковою підставою для залишення позовної без руху, відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, є те, що в порушення пункту 5 частини п'ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, у позові не зазначено, що, на думку позивача, є підставою для скасування Рішення.

Крім того, позивач не обґрунтував об'єднання в одному позові різних вимог до різних відповідачів та можливості їх одночасного розгляду.

Суд встановив, що у позовній заяві відсутня інформація про ОСОБА_2, та, в порушення частини четвертої статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач не зазначив, на яких підставах ОСОБА_2 належить залучити до участі у справі.

Одночасно суд роз'яснює позивачу, що, відповідно до частини сьомої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до заяви про визнання індивідуального акта протиправним додається оригінал або копія оспорюваного акта або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта у позивача - клопотання про його витребування.

Оскільки ані Наказ, ані Рішення до позовної заяви не додані, позивач мав подати суду клопотання про витребування цих доказів у відповідачів.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Позивачу не пізніше 13.09.2018 усунути недоліки позову шляхом надання суду:

- доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду;

- клопотання про витребування доказів;

- обґрунтування об'єднання позовних вимог;

- підстав для скасування рішення державного реєстратора від 14.09.2017 № 37067012;

- клопотання про залучення третьої особи.

3. Роз'яснити позивачу, що наслідками невиконання ухвали суду у встановлений судом строк відповідно до частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, є повернення позовної заяви.

4. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Птичкіна