Справа № 820/20188/14
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

28 серпня 2018 року

справа №820/20188/14

адміністративне провадження №К/9901/9552/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової А.І., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2015 року у складі судді Чудних С. О. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року у складі колегії суддів Чалого І.С., Зеленського В.В., П'янової Я.В. у справі № 820/20188/14 за позовом Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями «Книжковий клуб «Клуб сімейного дозвілля» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів про скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

У грудні 2014 року Дочірнє підприємство з іноземними інвестиціями «Книжковий клуб «Клуб сімейного дозвілля» (далі - Підприємство, платник податків, позивач у справі) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення від 14 листопада 2014 року № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 140 773 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 70 386 грн. 50 коп., № про збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем у розмірі 132 137 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 66 068 грн. 50 коп., № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 57 748 грн., № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 141 286 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 35 321 грн. 50 коп., з мотивів протиправності їх прийняття.

06 лютого 2015 року постановою Харківського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року, позов задоволено у повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з протиправності спірних податкових повідомлень-рішень, внаслідок доведення реальності господарських операцій платника податків з Товариством з обмеженою відповідальністю «Люкссервіс».

11 червня 2015 року відповідач подав касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України.

У касаційній скарзі податковий орган, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме пункту 3 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, доводить неповне з'ясування судами попередніх інстанцій обставин справи, не погоджується з оцінкою судів першої та апеляційної інстанції, наданою встановленим обставинам справи, та просить скасувати оскаржувані судові рішення і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

12 червня 2015 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження та витребувано з Харківського окружного адміністративного суду справу № 820/20188/14 (суддя Сірош М. В.).

02 листопада 2015 року справа № 820/20188/14 надійшла до Вищого адміністративного суду України.

13 грудня 2016 року проведено повторний автоматизований розподіл судових справ.

25 січня 2018 року справу № 820/20188/14 передано до Верховного Суду.

Касаційний розгляд справи здійснюється у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Підприємство перебуває на обліку у відповідача та є платником податку на додану вартість.

У жовтні 2014 року податковим органом проведено позапланову виїзну перевірку платника податків з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та податку на прибуток по взаємовідносинам з Приватним підприємством «Люкссервіс» за листопад 2012 року, липень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2013 року, січень, лютий 2014 року, за результатами якої складено акт від 31 жовтня 2014 року № 314/28-09-49-15/30881083 (далі - акт перевірки).

14 листопада 2014 року на підставі акта перевірки та згідно з пунктом 54.3 статті 54 Податкового кодексу України податковим органом винесено спірні податкові повідомлення-рішення.

Податковим повідомленням-рішенням № за порушення підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 132 137 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 66 068 грн. 50 коп.

Податковими повідомленнями-рішеннями № , № та № за порушення пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, відповідно, збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 140 773 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 70 386 грн. 50 коп., зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 57 748 грн. та зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 141 286 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 35 321 грн. 50 коп.

Склад податкових правопорушень доводиться податковим органом виключно на підставі твердження про здійснення позивачем нереальних господарських операцій з Приватним підприємством «Люкссервіс», внаслідок чого за період листопад 2012 року, липень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2013 року, січень, лютий 2014 року позивачем занижено витрати на загальну суму 687 061 грн. та завищено суму податкового кредиту на загальну суму 339 807 грн.

Нереальність господарських операцій обґрунтовується відповідачем посиланням на недоліки податкових накладних (неправильно визначено УКТ ЗЕД), непідтвердженням операцій за ланцюгом постачання, наданням не у повному обсязі сертифікатів якості на товар, а також висновками акта від 07 серпня 2014 року № 727/22-04/35607372 «Про неможливість проведення зустрічної звірки Приватного підприємства «Люкссервіс».

Судами попередніх інстанцій встановлено, що господарські операції, покладені в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, виникли за наслідком виконання договорів поставки № 1/12 к від 18 жовтня 2011 року, № 12/113к від 08 січня 2013 року, поставки № 38/114 к від 13 січня 2014 року.

За умовами укладених договорів продавець зобов'язується продати (передати у власність) покупцеві, а покупець зобов'язується купити (прийняти та оплатити) продукцію, далі товари, найменування, асортимент, кількість та додаткові умови для кожної партії, зазначені у відповідних специфікаціях, які є невід'ємними частинами цих договорів.

Судами першої та апеляційної інстанцій досліджено первинні документи податкового та бухгалтерського обліку за вказаними операціями, надано оцінку їх відповідності вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704).

Судами попередніх інстанцій, серед іншого, встановлено, подальше використання придбаних товарів у господарській діяльності позивача, що підтверджується наданими та долученими до матеріалів справи первинними документами податкового та бухгалтерського обліку. Факт подальшого використання вказаних товарів у господарській діяльності, а також наявність залишків товару на складах позивача не спростовується відповідачем.

Касаційна скарга податкового органу підлягає перегляду в межах доводів та вимог відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доводи касаційної скарги податкового органу зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою повно та всебічно судами попередніх інстанцій, що є поза межами предмета касаційного перегляду. Податковим органом наводяться доводи, аналогічні тим, які містяться в акті перевірки, були предметом розгляду судами попередніх інстанцій та спростовані ними.

Реальність операцій з поставки товарно-матеріальних цінностей, за наслідками яких сформовані витрати, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток та сформовано податковий кредит з податку на додану вартість, досліджена та підтверджена судами попередніх інстанцій на підставі первинних документів податкового та бухгалтерського обліку.

У відповідності до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. При цьому, витрати, які не враховуються платником податку при визначенні оподатковуваного прибутку, встановлені статтею 139 Кодексу.

За змістом підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Положеннями пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, надано право платнику податків віднести до складу податкового кредиту, серед іншого, сум податку на додану вартість, що сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання товарів та послуг.

Суд визнає, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток та формування податкового кредиту з податку на додану вартість повинні бути підтверджені належними і допустимими первинними документами, які відображають реальність спірних господарських операцій, і є підставою для формування податкового обліку платника податків

Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що відсутність сертифікатів, так само як і непідтверження операцій контрагентів за ланцюгом постачання, не є підставами для визнання операцій нереальними. Товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тобто товарно-транспортна накладна є первинним документом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг. Наявність дефектів, допущених при оформленні товарно-транспортної накладної, не може свідчити про нереальність господарської операції з придбання товару в цілому за умови підтвердження такої операції іншими первинними документами податкового та бухгалтерського обліку, що і встановлено судами попередніх інстанцій.

Суд погоджується також з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про безпідставність посилання податкового органу на акт від 07 серпня 2014 року № 727/22-04/35607372 «Про неможливість проведення зустрічної звірки Приватного підприємства «Люкссервіс», з огляду на те, що актом зафіксовано факт неможливості проведення звірки та посвідчує він виключно цю (ці) обставину (обставини) і жодним чином не впливає на склад податкового правопорушення в розумінні статті 109 Податкового кодексу України.

Щодо посилань скаржника у змісті касаційної скарги на неповне з'ясування обставин справи та не дослідження судами першої та апеляційної інстанцій листа Управління ДАЇ ГУМВСУ в Харківській області про невзяття на облік у Харківській області автомобіля, яким здійснювалася поставка товару від контрагента до позивача, то вказана обставина не має значення для цього спору та не була покладена в основу прийняття акта перевірки і спірних податкових повідомлень-рішень, відтак правомірно не досліджувалася судами попередніх інстанцій.

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року у справі № 820/20188/14 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер