Справа № 808/2429/18
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

20 серпня 2018 року (11год. 40хв.)Справа № 808/2429/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Калашник Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Аксьонової С.В.,

представника:

відповідача- Нечепуренко В.В.,

третьої особи - Сидоренка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 (69097, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, вул. Матросова, буд. 29, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Первинна професійна спілка «Правозахисники країни» (52070, Дніпропетровська область, с. Новоолександрівка, вул.Сурська, буд. 96, ) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

20.06.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Первинна професійна спілка «Правозахисники країни», в якому позивач просить суд:

визнати протиправним дії відповідача щодо позбавлення щомісячної премії за липень, листопад 2017 року та лютий, квітень, травень 2018 року, ОСОБА_3 заступника командира взводу №1 роти №2 батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Скіф» Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на загальну суму 8500,00 грн.;

зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу, заступнику командира взводу №1 роти №2 батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Скіф» Головного управління Національної поліції в Запорізькій області премію у розмірі 8500,00 грн. за липень, листопад 2017 року та лютий, квітень, травень, 2018 року, тобто виплатити розмір не доплаченої премії за вказані періоди враховуючи показники в роботі (службі) за ці місяці, які повинні враховуватись при визначенні (встановленні) розміру премії;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь позивача витрати понесені по підготовці до розгляду справи у сумі 3000,00 грн.

Ухвалою суду від 25.06.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судовому засіданні 12.07.2018.

Ухвалою суду від 12.07.2018 провадження у справі зупинено до 20.08.2018 о 10:30.

Ухвалою суду від 20.08.2018 провадження у справі поновлено.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він проходить службу в Національній поліції, проте, починаючи з липня місяця 2017 року розмір його грошового забезпечення було зменшено та виплачувалось у розмірі меншому ніж це установлено. Зазначає, що відповідачем протиправно нараховувалась позивачу премія не в повному обсязі, а саме не у розмірі 100%. Позивач зазначає, що жодних наказів про позбавлення його премії за вчинення дисциплінарних проступків чи неналежного виконання посадових обов'язків не видавалось. У зв'язку з чим позивач вважає, що йому протиправно та необґрунтовано було зменшено розмір премії.

Позивач та його представник у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до приписів ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та його представника.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, з підстав викладених у відзиві на позов (вх. № 22151 від 16.07.2018), зокрема зазначив, що премія виплачується поліцейським відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань. Так, що виплата премії поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції. Вказує, що відповідачем за спірний період не проводилось жодного зменшення чи перерахунку визначеної позивачу до виплати премії, а списки подані керівником структурного підрозділу щодо розмірів преміювання позивача були у встановленому порядку погоджені та затверджені ГУНП в Запорізькій області. Зазначає, що розмір премії не носить постійного характеру та визначається керівником структурного підрозділу, в якому проходить службу поліцейський, з урахуванням показників якості виконання поліцейським покладених на нього посадових обов'язків.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала позицію викладену в письмових пояснення та просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи позовні вимоги підтримав, зокрема зазначив, що відповідачем чи його структурними підрозділами не проводились службові розслідування відносно позивача, а також не встановлено фактів порушень, які могли б стати підставою для зменшення (позбавлення) премії. У зв'язку з чим, на думку третьої особи, розмір премії позивачу зменшувався безпідставно та необґрунтовано. Просить задовольнити позовні вимоги.

Сторони під час розгляду справи у судовому засіданні повідомили, що ними надано всі необхідні документи для вирішення спору по суті.

Враховуючи норми ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), у судовому засіданні 20.08.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 проходить службу на посаді заступника командира взводу №1 роти №2 батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Скіф» Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

У зв'язку з тим, що у липні 2017 року, листопаді 2017 року, лютому 2017 року, квітень - травень 2018 року ОСОБА_3 премія нараховувалась та виплачувалась в розмірі меншому ніж 100%, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини 2 статті 2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначаються Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини 10 статті 62 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський: своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України; у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства.

Частиною 1 статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Згідно з частиною 2 статті 94 Закону України «Про Національну поліцію», порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260), які визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання).

Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку №260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, премія входить до складу грошового забезпечення поліцейського.

З матеріалів справи встановлено та не заперечувалось учасниками справи, що у липні 2017 року, листопаді 2017 року та у лютому 2018 року, квітні 2018 року, травні 2018 року, позивачу премія виплачувалась у наступному розмірі (меншому ніж 100%), а саме: липень 2017 року позивачу премію визначено у розмірі 81,78%; листопад 2017 року - 91,44%; лютий 2018 року - 63,38%; за квітень 2018 року - 61,94%.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Порядку №260, керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції.

Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення.

Виплата премій поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції.

У випадку допущення поліцейськими проступків, які впливають на розмір премії, до наказу вносяться відповідні зміни та проводиться перерахунок премії в наступному місяці.

Накази про преміювання поліцейських видаються до 25 числа кожного місяця на підставі списків начальників структурних підрозділів органу поліції, погоджених з фінансовим підрозділом у частині розміру фонду преміювання.

При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що Порядок №260 не містить нормативно закріпленого мінімального розміру премії, який виплачується поліцейському в обов'язковому порядку, натомість встановлено, що розмір премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції.

Тобто, твердження позивача про те, що розмір його премії за умови відсутності порушень трудової дисципліни та належного виконання посадових обов'язків повинен складати саме 100% не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України.

Також, судом встановлено, що 08 грудня 2016 року наказом ГУНП а Запорізькій області №3341 затверджено Положення про преміювання поліцейських апарату ГУНП в Запорізькій області та його відокремлених структурних підрозділів (відділів, відділень) (далі - Положення №3341).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Положення №3341, розмір премії поліцейського залежить від його особистого внеску в загальний результат служби з урахуванням таких критеріїв (показників):

1) неухильне дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійність виконання своїх обов'язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва;

3) виконання заходів, передбачених планами основних заходів ГУНП та підпорядкованих йому відокремлених структурних підрозділів (відділів, відділень);

4) виконавча дисципліна (виконання доручень Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, керівництва Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, ГУНП та його відокремлених структурних підрозділів);

5) своєчасність та якість підготовки наказів, довідкових, аналітичних та інших матеріалів, що стосуються діяльності Національної поліції України;

6) виявлення причин та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вжиття у межах своєї компетенції заходів для їх усунення;

7) вживання заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров'ю фізичних осіб і публічної безпеки, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення;

8) службова дисципліна.

Згідно пункту 2 розділу ІІ Положення №3341, у випадку допущення поліцейськими проступків, які впливають на розмір премії, до наказу про преміювання вносяться відповідні зміни та проводиться перерахунок премії в наступному місяці.

В свою чергу, пунктом 5 розділу ІІ Положення №3341 визначено, що визначення розміру премій поліцейським відділення поліції покладається на начальників структурних підрозділів відділення поліції та начальника відділення поліції за погодженням із начальником відділу поліції та заступником начальника ГУНП (додаток 5).

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Положення №3341, визначення розміру премій поліцейським апарату ГУНП покладається на начальників структурних підрозділів апарату ГУНП за погодженням із заступником начальника ГУНП шляхом складання списку на преміювання (додаток №1).

Згідно до пункту 2 розділу ІІІ Положення №3341, наказ (накази) про преміювання поліцейських видаються до 25 числа кожного місяця на підставі списків начальників структурних підрозділів апарату ГУНП та його відокремлених структурних підрозділів - відділів, відділень (додатки 1, 2, 3, 4, 5, 6), погоджених з фінансовим підрозділом у частині розміру фонду грошового забезпечення.

Суд зазначає, що в матеріалах адміністративної справи містяться списки поліцейських БПСПОП «Скіф» ГУНП в Запорізькій області (додаток 1) за листопад 2017 року, лютий 2018 року, квітень 2018 року, травень 2018 року, в яких керівниками відповідний структурних підрозділів визначено позивачу розмір премії за липень 2017 року - 81,78%; листопад 2017 року - 91,44%; лютий 2018 року - 63,38%; за квітень 2018 року - 61,94%. Списки за додатком 1 підписані командиром БПСПОП «Скіф» ГУНП в Запорізькій області, погоджені з заступником начальника ГУНП в Запорізькій області та головою первинної профспілкової організації працівників БПСПОП «Скіф» ГУНП в Запорізькій області ПАП ОВС України.

При цьому, судом встановлено, що відповідачем - ГУНП в Запорізькій області жодних рішень про коригування розміру премії визначеного ОСОБА_3 керівниками структурних підрозділів, в яких позивач проходив службу, не приймалось, а списки преміювання затверджені з урахуванням розміру премій визначених безпосередніми керівниками підрозділів, відповідно до Положення №3341.

Наявні рапорти Командира роти № 2 БПСПОП «Скіф» ГУНП в Запорізькій області, які були враховані при визначенні розміру премії позивачу свідчать про відповідне виконання позивачем визначених показників та особистому вкладі поліцейського в загальні результати служби, з урахуванням яких визначався розмір премії.

Таким чином, суд приходить до висновку, що призначення премії є рішенням керівника, яке має ґрунтуватися на якості виконання підлеглим визначених показників та особистому вкладі поліцейського в загальні результати служби.

Крім того, на думку суду, визначення розміру премії працівника в межах наявного фонду грошового забезпечення є дискреційним повноваженням керівника органу.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноваженим на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Враховуючи викладене, суд не може брати на себе повноваження керівника органу щодо визначення розміру премії його працівників, а також, суд не може й оцінити розмір вкладу ОСОБА_3 в результати роботи служби. Таке втручання, на думку суду, буде порушенням наданої відповідачу дискреції.

Більш того, визначення розміру премії ОСОБА_3 не входить до повноважень ГУНП, оскільки керівник ГУНП та його заступник визначають розмір премії лише тих поліцейських, які займають посади заступників начальника ГУНП та/або поліцейських, які займають посади начальників управлінь, відділів у складів апарату ГУНП (пункт 3 розділу ІІ Положення №3341).

За таких обставин, твердження представника позивача про те, що ГУНП в Запорізькій області безпідставно приймалось рішення про зменшення позивачу розміру премії не ґрунтується на приписах досліджених судом нормативно-правових актах та спростовані в ході судового розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За результатами розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що відповідач під час здійснення виплати позивачу грошового забезпечення діяв обґрунтовано, а також на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Згідно п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).

Як зазначено у ч.5 ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представником позивача у позові заявлені вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

До складу витрат на правову допомогу входять дії адвоката або фахівця з права, які, в тому числі вчинені ним поза судовим засіданням. Такими діями, наприклад, є надання консультацій, складання позовної заяви, оформлення та копіювання додатків. Проте, такі витрати є предметом доказування у справі і повинні бути підтверджені документами (що підтверджується змістом ч.7 ст.139 КАС України).

Як зазначено Європейським судом з прав людини у п.268 Рішення по справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (Заява № 19336/04): «Згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п.30, ECHR 1999-V).».

Аналогічну практику вирішення питання судових витрат застосовано Європейським судом з прав людини і у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пп.34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п.80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п.88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004.

Оцінивши витрати з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на підготовку матеріалів як кваліфікований фахівець, суд дійшов висновку, що ця справа не потребувала затрат значного часу, підготовка цієї справи не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи, тому вважає заявлену представником позивача суму не співмірною з фактичними затратами.

Керуючись ст.ст.9, 139, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволення позовних ОСОБА_3 (69097, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, вул. Матросова, буд. 29, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Первинна професійна спілка «Правозахисники країни» (52070, Дніпропетровська область, с. Новоолександрівка, вул. Сурська, буд. 96, ) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі протягом тридцяти днів, з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 29.08.2018.

Суддя Ю.В. Калашник